РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.12.2020Справа № 910/8871/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Шкурдової Л.М., розглянувши матеріали справи №910/8871/20

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Елеватор Козова»

до: Товариства з обмеженою відповідальністю «Металлпромсталь»

про: стягнення 15 328,19 грн

Без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Елеватор Козова» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Металлпромсталь» про стягнення 15 328,19 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач неналежно виконав свої зобов`язання за Договором купівлі-продажу, який оформлено у формі рахунків на оплату №30814 від 06.12.2019, №30816 від 06.12.2019, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 13 087,36 грн. - суми попередньої оплати за договором, 96,55 грн - 3% річних, 144,28 грн - інфляційних витрат, 2 000,00 грн - попередньо оплати за доставку товару за договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2020 року у справі №910/8871/20 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб- підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена рекомендованими листами з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ухвала суду про відкриття провадження у справі була отримана відповідачем.

Відповідач своїм правом щодо надання відзиву на позовну заяву не скористався.

Оскільки до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що між ТОВ «Мрія Елеватор Козова» (покупець) та ТОВ «МЕТАЛЛПРОМСТАЛЬ» (постачальник) було досягнуто домовленостей (усний Договір спрощеної форми), за якими постачальник взяв на себе зобов`язання поставити товар (ТМЦ), а покупець - оплатити його вартість.

На виконання даного договору, постачальником було виставлено рахунки на оплату №30814 від 06.12.2019 на суму 15 293,60 грн та №30816 від 06.12.2019 на суму 8 841,00 грн, які відповідно до платіжних доручень №6987 від 10.12.2019 та №6986 від 10.12.2019 були оплачені покупцем в повному обсязі.

Однак 27.12.2019 при отриманні товару покупцем виявлено, що товар не відповідає за кількістю, про що складено відповідний АКТ (форми №М-7 ) №27/12 про приймання матеріалів від 27.12.2019 ТОВ «Мрія Елеватор Козова» по факту було отримано ТМЦ у кількості:

1. Уголок 40x40x3 - 0,034 т. - 578,00грн;

2. Труба 40x20x2 - 0,034 т. - 571,20грн;

3. Лист 1000x2000 ПВЛ 306 - 0,096 т. - 1535, 04 грн;

4. Лист 0,4x1000x2000 - 0,014 т. - 308грн;

5. Профнастил 0,45 ПК-20RAL9003 - 40 м2 - 4 600,00 грн;

6. Конек - 10 шт. - 980 грн;

7. Саморез 4,8х19 RAL9003 - 250 шт. - 475,00 грн.

Всього отримано ТМЦ на суму 9 047,24 грн, отримана вага виробів з металу встановлена методом підрахунку із сортаменту та становить 0,178 т.

Всього недоотримано ТМЦ на суму 13 087,36 грн, недоотримана вага встановлена методом підрахунку із сортаменту - 0,797 т.

Згідно рахунку на оплату №30814 від 06.12.2019 постачальник включив в попередню оплату доставку у розмірі 2 000,00 грн, яка була оплачена покупцем згідно платіжного доручення №6987 від 10.12.2019.

Доставка ТМЦ була здійснена ТОВ «Транспортна компанія «САТ» до відділення у м.Тернопіль та транспортною компанією виставлено рахунок на оплату Товариству з обмеженою відповідальністю «Мрія Елеватор Козова» у розмірі 4 237,00 грн №009069823 від 19.12.2019, який включає ряд послуг, в тому числі щодо перевезення вантажу із пункту Бровари до пункту Тернопіль, переадресацію до смт.Козова Козівського району, Тернопільської області.

Відповідно до платіжного доручення №75586 від 26.12.2019 ТОВ «Мрія Елеватор Козова - оплатило доставку у повному обсязі в розмірі 4 237,00 грн.

Отже покупець в сукупності поніс витрати на доставку товару в розмірі 6 237,00 грн при тому доказів оплати постачальником доставки товару у розмірі 2 000,00 грн матеріали справи не містять.

Позивач 24.02.2020 звертався до відповідача із вимогою №24/02-20/1 в семиденний строк з моменту пред`явлення повернути сплачену за недоотриманий товар грошову суму в розмірі 13 087,36 грн, а також 2 000,00 грн безпідставно отриманих коштів за доставку товару. Докази направлення наявні в матеріалах справи.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Частино 1 статті 181 ГК України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналогічні норми містить і ст. 207 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 218 ЦК України передбачено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Разом з тим, зазначене не перешкоджає для підтвердження такого правочину посилатись на інші докази. Отже, відсутність договору у письмовій формі як окремого документа не свідчить про відсутність факту його укладення.

Зі змісту вищезазначених видаткових накладних вбачається, що сторонами досягнуто згоди з таких умов договору, як предмет та ціна договору, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про те, що сторонами було укладено договір у спрощеній формі.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, у зв`язку з тим, що рахунки на оплату та платіжні доручення, які підтверджують оплату товару, фіксують здійснення господарської операції, містять обов`язкові реквізити, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", фіксують найменування та перелік наданих послуг та поставленого товару, їх вартість, такі документи є первинними обліковими документами, які свідчать про надання відповідачем послуг з перевезення товару та здійснення поставки товару, а також прийняття товару та вказаних послуг позивачем.

Відповідно ст. 526 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 ст. 693 ЦК України передбачено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Статтею 74 ГПК України на сторони покладено обов`язок доказування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідачем не надано доказів того, що на виконання зобов`язання ним поставлений позивачеві товар у повному обсязі, а також не надано доказів оплати за послуги доставки.

Таким чином, враховуючи те, що наявність заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується матеріалами справи, та беручи до уваги те, що відповідачем не було спростовано наявність заборгованості та не доведено припинення зобов`язання будь-яким передбаченим законом способом в частині суми боргу, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача попередньої плати за недоотриманий товар у розмірі 13 087,36 грн та 2 000,00 грн попередньої оплати за доставку товару підлягають задоволенню.

В зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання щодо оплати поставленого товару позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 96,55 грн за період з 19.03.2020 по 16.06.2020 та інфляційні втрати у розмірі 144,28 грн за період квітень 2020 -травень 2020.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який построчив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, у зв`язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 96,55 грн та інфляційні втрати у розмірі 144,28 грн.

Відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.129, 236 - 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Металлпромсталь» (вул. Маршала Рибалка, буд. 11Б, офіс 8, м.Київ, 04116, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Елеватор Козова» (вул. Заводська, буд. 1А, смт. Козова, Козівський район, Тернопільська область, ) попередню оплату за недоотриманий товар у розмірі 13 087 (тринадцять тисяч вісімдесят сім) грн 36 коп., 3% річних у розмірі 96 (дев`яноста шість) грн 55 коп., інфляційні втрати у розмірі 144 (сто сорок чотири) грн 28 коп., попередню оплату за доставку товару у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.М. Шкурдова