РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.12.2020Справа № 910/15246/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОІ-ТОІ Системи санітарні»

до Комунального підприємства «Київпастранс»

про стягнення 99 540,00 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Мухіна Я.І.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОІ-ТОІ Системи санітарні» (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Київпастранс» (відповідач) про стягнення 99 540,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач не оплатив надані позивачем послуги згідно Договору № 53.20-148 від 15.06.2020 про надання послуг на загальну суму 99 540,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОІ-ТОІ Системи санітарні» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/15246/20 та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі.

В матеріалах справи наявні докази отримання позивачем та відповідачем ухвали Господарського суду міста Києва від 08.10.2020 про відкриття провадження у справі № 910/15246/20.

02.11.2020 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

10.11.2020 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшов супровідний лист, яким позивач просив суд долучити до матеріалів справи докази на підтвердження вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомоги.

12.11.2020 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшов супровідний лист, яким позивач просив суд долучити до матеріалів справи докази на підтвердження вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від останніх до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, відзив на позовну заяву та додані до них докази, а також докази, подані позивачем.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов`язання одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

15.06.2020 між Комунальним підприємством «Київпастранс» (замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОІ-ТОІ Системи санітарні» (виконавець, позивач) був укладений Договір № 53.20-148 про надання послуг (далі - Договір або Договір № 53.20-148 від 15.06.2020), відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов`язується надати замовникові послуги, зазначені в п. 1.2, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги. Найменування послуг: «Ремонт і технічне обслуговування громадських вбиралень» код 50760000-0 за ДК 021:2015 (послуги щодо очищення та технічного обслуговування мобільних туалетних кабін (біотуалетів)), далі - послуги, згідно з технічними вимогами, що визначені в додатку № 2 до цього Договору, і є його невід`ємною частиною (п. 1.2 Договору).

Умовами п. 3.1 Договору сторонами погоджено, що вартість послуг (ціна Договору) визначається згідно з Специфікацією (Додаток № 1), що є невід`ємною частиною цього Договору і становить 2 379 720,00 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 475 944,00 грн, разом ціна Договору становить 2 855 664,00 грн з ПДВ.

Згідно п. 3.2 Договору оплата наданих виконавцем послуг здійснюється замовником у національній валюті у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця протягом 60 календарних днів після підписання сторонами Акту наданих послуг.

Передача виконавцем та прийняття замовником результатів наданих послуг здійснюється шляхом підписання сторонами Акту наданих послуг (п. 4.4 Договору).

Пунктами 5.1.2 та 5.1.3 Договору передбачено обов`язки замовника: вчасно прийняти послуги по закінченню строку надання послуги і, у разі відсутності зауважень, підписати Акт наданих послуг; вчасно оплатити послуги у порядку, встановленому Договором.

Відповідно до п. 9.1 Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2020 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

На виконання взятих на себе за Договором № 53.20-148 від 15.06.2020 зобов`язань позивачем були надані послуги щодо очищення та технічного обслуговування мобільних туалетних кабін на загальну суму 99 540,00 грн. Наведене підтверджується позивачем доданими до позовної заяви актами надання послуг № 214 від 30.04.2020 на суму 44 940,00 грн, № 283 від 31.05.2020 на суму 29 400,00 грн, № 362 від 30.06.2020 на суму 18 144,00 грн та № 453 від 31.07.2020 на суму 7 056,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що акти надання послуг № 214 від 30.04.2020, № 283 від 31.05.2020, № 362 від 30.06.2020 та № 453 від 31.07.2020 були погоджені та затверджені відповідачем. Вказані акти підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками, що засвідчує відсутність у відповідача будь-яких претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг).

Судом зі змісту актів надання послуг № 214 від 30.04.2020 та № 283 від 31.05.2020 також було встановлено, що вказані акти були складені позивачем та відповідачем на підтвердження факту надання послуг відповідачу згідно Договору про надання послуг № 53.20-114 від 17.04.2020.

Зі змісту наявного в матеріалах справи відзиву судом встановлено, що відповідач не заперечував факт надання позивачем послуг згідно актів надання послуг № 214 від 30.04.2020, № 283 від 31.05.2020, № 362 від 30.06.2020 та № 453 від 31.07.2020.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що позивачем було надано відповідачу послуги щодо очищення та технічного обслуговування мобільних туалетних кабін на загальну суму 99 540,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами надання послуг № 214 від 30.04.2020, № 283 від 31.05.2020, № 362 від 30.06.2020 та № 453 від 31.07.2020 (44 940,00 грн + 29 400,00 грн + 18 144,00 грн + 7 056,00 грн = 99 540,00 грн).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що останній свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати за надані позивачем послуги не здійснив.

Враховуючи зазначене у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 99 540,00 грн щодо оплати за надані позивачем послуги.

З огляду на наявність заборгованості, на адресу відповідача позивачем 14.08.2020, 30.08.2020 та 30.09.2020 були направлені вимоги про сплату заборгованості. Вказані вимоги були отримані відповідачем, що підтверджується матеріалами справи.

Однак, відповідач відповіді на вимоги не надав та заборгованість не сплатив.

Враховуючи, що заборгованість відповідачем не була погашена, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача 99 540,00 грн.

Відповідно до п. 3.2 Договору сторони погодили, що оплата наданих виконавцем послуг здійснюється замовником у національній валюті у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця протягом 60 календарних днів після підписання сторонами Акту наданих послуг.

Враховуючи умови п. 3.2 Договору та дату підписання сторонами актів надання послуг, відповідач був зобов`язаний сплати вартість наданих позивачем послуг:

- згідно акту надання послуг № 214 від 30.04.2020 у розмірі 44 940,00 грн у строк до 29.06.2020 включно;

- згідно акту надання послуг № 283 від 31.05.2020 у розмірі 29 400,00 грн у строк до 30.07.2020 включно;

- згідно акту надання послуг № 362 від 30.06.2020 у розмірі 18 144,00 грн у строк до 29.08.2020 включно;

- згідно акту надання послуг № 453 від 31.07.2020 у розмірі 7 056,00 грн у строк до 29.09.2019 включно.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження сплати заборгованості за отримані послуги в повному обсязі, в тому числі станом на час розгляду справи по суті, до матеріалів справи відповідачем не надано.

Таким чином, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за Договором, оплату наданих позивачем послуг у повному обсязі не здійснив, у зв`язку з чим, за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 99 540,00 грн.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статей 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 99 540,00 грн.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 2 102,00 грн та з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Відповідач попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат не подав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК УКраїни інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявив до стягнення з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

В обґрунтування цих вимог, позивач надав:

- копію Договору № 10/08/20 про надання правової допомоги від 10.08.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОІ-ТОІ Системи санітарії» (клієнт) та Адвокатом Котягіним Андрієм Сергійовичем (адвокат). Відповідно до п. 1.1 вказаного Договору адвокат приймає на себе доручення клієнта про підготовку позовної заяви (та пов`язаних з нею документів) в Господарський суд міста Києва про стягнення боргу з Комунального підприємства «Київпастранс» та про представництво інтересів клієнта в Господарському суді міста Києва при розгляді справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОІ-ТОІ Системи санітарні» до Комунального підприємства «Київпастранс» про стягнення боргу;

- оригінал акту приймання-передачі наданих послуг від 31.10.2020 за Договором № 10/08/20 про надання правової допомоги від 10.08.2020, зі змісту якого вбачається, що вартість наданих послуг становить 10 000,00 грн;

- копію рахунку № 1 від 05.10.2020 на суму 10 000,00 грн;

- копію платіжного доручення № 470 від 05.10.2020 на суму 10 000,00 грн;

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3800/10 адвоката Котягіна Андрія Сергійовича.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що доведено належними та допустимими доказами у роумінні статей 76, 77 ГПК України розмір витрати, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК УКраїни інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

З огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України та часткове задоволення позову, судовий збір у сумі 2 102,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись стст 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Київпастранс» (04070, м. Київ, вул. Набережне шосе, буд. 2; ідентифікаційний код 31725604) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОІ-ТОІ Системи санітарні» (79032, м. Львів, вул. Дж. Вашингтона, буд. 8; ідентифікаційний код 31657990) 99 540,00 грн (дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот сорок гривень 00 коп.) заборгованості, 2 102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні 00 коп.) судового збору та 10 000,00 грн (десять тисяч гривень 00 коп.) витрати на професійну правничу допомогу.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (чч 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені стст 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 01.12.2020.

Суддя Гумега О.В.