ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.08.2020р. м. Харків Справа №905/579/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

розглянувши справу №905/579/20

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Новий зелений квартал»

про стягнення 1 466,22 грн.,

без повідомлення (виклику) сторін,

Суть спору: НАК «Нафтогаз України» звернулась до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з ОСББ «Новий зелений квартал» 1 466,22 грн., з яких: 1 239,49 грн. - пеня, 226,73 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу №3060/1718-ТЕ-6 від 07.09.2017р. щодо своєчасної оплати природного газу.

Ухвалою суду від 01.04.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/579/20 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено в т. ч. строк для подання до суду відзиву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Копії вказаної ухвали суду надіслані на юридичну адресу позивача: 01601, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Б. Хмельницького, 6 та відповідача: 84122, Донецька обл., м Слов`янськ, вул. Жовтневої революції, буд. 16, що зазначені у позові та витягах з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та одержані позивачем 06.04.2020р., відповідачем - 07.04.2020р., про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення №855 та №863.

Також ухвала суду від 01.04.2020р. розміщена у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Постановами КМУ №211 від 11.03.2020р. та №641 від 22.07.2020р. на всій території України встановлений карантин з 12.03.2020р. та продовжений до 31.08.2020р. відповідно.

Строк для подання відзиву на позов (як і строк розгляду справи) продовжувався відповідно до п.4 розд. Х «Прикінцеві положення» ГПК України в редакції ЗУ №540-ХІ від 30.03.2020р., яким було встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністру України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначенні статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжується на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

17.07.2020р. набрав чинності ЗУ №731-IX від 18.06.2020р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким п. 4 розд. X «Прикінцеві положення» ГПК України викладено у новій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Пунктом. 2 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» названого Закону визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-IX від 30.03.2020р., закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Отже, строк для подання відзиву на позов (як і строк розгляду справи) закінчився 06.08.2020р.

Станом на 14.08.2020р. відзив на позов відповідачем до суду не подано.

Одночасно, 23.04.2020р. за вх. №7804/20 господарський суд одержав клопотання відповідача про відтермінування розгляду справи №905/579/20 у зв`язку з коронавірусом. Слід зазначити, що станом на момент подання вказаного клопотання діяли положення п.4 розд. Х «Прикінцеві положення» ГПК України в редакції ЗУ №540-ХІ від 30.03.2020р., які передбачали продовження строку розгляду справи на строк дії карантину, що було враховано судом при розгляді даної справи. З огляду на набрання чинності ЗУ №731-IX від 18.06.2020р. такий строк закінчився 06.08.2020р. і на даний час правові підстави для подальшого продовження строку розгляду справи відсутні. При цьому, відповідачем не зазначено про неможливість реалізації ним своїх процесуальних прав (в т.ч. щодо подання відзиву на позов), зумовлену обмеженнями у зв`язку із запровадженим карантином. Крім того, факт подання відповідачем до суду цього клопотання опосередковано свідчить про можливість подання і відзиву на позов.

Враховуючи, що господарським судом вжито всі залежні від нього заходи для забезпечення реалізації відповідачем права на судовий захист своїх прав та інтересів, приймаючи до уваги, що подання відзиву на позов є правом відповідача, керуючись основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, таким як розумність строків розгляду справи, господарський суд визнав за можливе вирішити справу за наявними матеріалами справи відповідно до приписів ч.9 ст.165 ГПК України.

14.08.2020р. судом складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

07.09.2017р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (позивач, постачальник) та ОСББ «Новий зелений квартал» (відповідач, споживач) укладено договір постачання природного газу №3060/1718-ТЕ-6, за умовами п.1.1. якого постачальник зобов`язується споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до умов п.1.2. договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

У п. 2.1. договору узгоджено, що постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2017р. по 31 березня 2018р. (включно) природний газ орієнтованим обсягом до 118 тис. куб. м., у т. ч. по місяцях кварталів, зокрема: ІV кв. 2017р. - 58 тис. куб. м., з яких: у жовтні - 15 тис. куб. м., у листопаді - 20 тис. куб. м., у грудні - 23 тис. куб. м.; І кв. 2018р. - 60 тис. куб. м., з яких: у січні - 25 тис. куб. м., у лютому - 20 тис. куб. м.

Приймання передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (п. 3.7 договору).

У п.3.8. договору узгоджено, що споживач зобов`язується подати не пізніше 7-го числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, постачальнику:

- завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором газорозподільних мереж (газотранспортної системи). Разом з копією такого акта споживач подає за підписом уповноваженої особи інформацію стосовно детальної розбивки кількості природного газу, зазначеної в акті, за категоріями (в тому числі згідно з цим договором);

- підписані споживачем два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Постачальник не пізніше 10-го числа, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає споживачу однин примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого не підписання (п. 3.9 договору).

Споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за розрахунковий місяць означає повне виконання постачальником своїх зобов`язань в частині постачання природного газу за цим договором у відповідні місяці (п. 3.10 договору).

Згідно з умовами п. 5.2. договору ціна за 1 000 куб. м. газу на дату укладання договору становить 4 942 грн., крім того, податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 5 930,40 грн.

Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1 договору).

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором (п. 8.1. договору).

Умовами п.8.2. договору встановлено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 умов цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2017р. до 31 травня 2018р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (р. 12 договору в редакції додаткової угоди №2 від 17.04.2018р.).

Згідно з п.1 Постанови КМУ №226 від 06.03.2019р. «Деякі питання акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» вирішено змінити тип публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з публічного на приватне та перейменувати його в акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

За змістом витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на теперішній час найменування позивача зареєстровано як Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (НАК «Нафтогаз України»).

На виконання умов договору у жовтні 2017р. - лютому 2018р. позивачем поставлено відповідачу природний газ в загальному обсязі 77,339тис. куб. м. на суму 458 651,21 грн. що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 31.10.2017р., від 30.11.2017р., від 31.12.2017р., від 31.01.2018р., від 28.02.2018р. Вказані акти підписані сторонами і засвідчені печатками підприємств.

Між тим, відповідач оплату отриманого природного газу за зобов`язаннями жовтня 2017р. - лютого 2018р. здійснював з порушення встановлених п. 6.1. договору строків, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних мотивів:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин.

Зв приписами ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару ( ч.1 ст.692 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч. 1,7 ст.193 ГК України.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладено договір постачання природного газу №3060/1718-ТЕ-6 від 07.09.2017р., згідно з яким постачальник зобов`язується споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його до 25-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного суду від 25.04.2018р. у справі №803/350/17 та у справі №815/4720/16, від 13.06.2018р. у справі №815/1298/17, від 14.08.2018р. у справі №803/1387/17, від 28.08.2018р. у справі №814/4170/15, від 10.10.2019р. у справі №909/116/19, від 07.11.2019р. у справі №910/9096/18 прийменники «до» і «по» визначають кінцеву календарну дату чинності чи виконання чого-небудь. Інколи, щоб увиразити входження певної дати до встановленого терміну, додають прислівник «включно». Проте, його вживання поряд з останньою датою не доречне.

Враховуючи викладене, а також погоджений сторонами у п. 6.1 договору порядок розрахунків за договором, з урахуванням ч. 5 ст. 254 ЦК України, строк оплати природного газу відповідачем: за зобов`язаннями жовтня 2017р. 27.11.2017р., листопада 2017р. 26.12.2017р., грудня 2017р. 25.01.2018р., січня 2018р. 26.02.2019р., лютого 2018р. 26.03.2019р.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що відповідач здійснив оплату отриманого у жовтні 2017р. - лютому 2018р. природного газу в повному обсязі, але з порушенням встановлених укладеним між сторонами договором строків.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У ч. 2 ст.551 ЦК України встановлено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу положень ст. ст. 1, 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У п. 7.2 договору передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 умов цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відтак, позивачем заявлена до стягнення пеня у розмірі 1 239,49 грн. за загальний період з 28.11.2017р. по 29.03.2018р. за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати природного газу, спожитого у жовтні 2017р. - лютому 2018р.

Разом з тим, ст. ст. 1, 2 ЗУ «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» (далі ЗУ №85-VІІІ від 13.01.2015р.) встановлено мораторій на час проведення антитерористичної операції на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції. Вказаний нормативно-правовий акт набрав чинності 07.02.2015р.

Виходячи зі змісту приписів наведеного нормативно-правового акту, можливість застосування останнього до спірних правовідносин вимагає дотримання наступних умов: наявність визначеного законом кола суб`єктів такого спеціального права (енергопостачальні компанії та підприємства - виконавці/виробники житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції), існування між ними договірних відносин з постачання енергетичних ресурсів.

У п. 1 Постанови КМУ №705 від 25.07.2012р. «Про визначення гарантованих постачальників природного газу» (яка діяла до 07.12.2019р.) гарантованими постачальниками природного газу є суб`єкти господарювання, що в установленому порядку отримали ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом та провадять діяльність на затвердженій Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, території з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом для споживачів України (крім промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії); гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», що в установленому порядку отримала ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

У п. 5 статуту НАК «Нафтогаз України», затвердженого постановою КМУ №747 від 25.05.1998р. у редакції, яка діяла на момент прийняття Закону №85-VІІІ від 13.01.2015р., встановлено, що метою діяльності Компанії є сприяння структурній перебудові нафтової, газової та нафтопереробної галузей, підвищення рівня енергетичної безпеки держави, забезпечення ефективного функціонування та розвитку нафтогазового комплексу, більш повного задоволення потреб промислових і побутових споживачів у сировині та паливно-енергетичних ресурсах і отримання прибутку.

Пунктом 6 статуту НАК «Нафтогаз України» (в зазначеній редакції) встановлено, що предметом діяльності Компанії є, зокрема, постачання природного газу, організація виробництва і постачання електричної та теплової енергії.

У ЗУ «Про енергозбереження» зазначається, що: «енергозбереження» - діяльність (організаційна, наукова, практична, інформаційна), яка спрямована на раціональне використання та економне витрачання первинної та перетвореної енергії і природних енергетичних ресурсів в національному господарстві і яка реалізується з використанням технічних, економічних та правових методів; «паливно-енергетичні ресурси» - сукупність всіх природних і перетворених видів палива та енергії, які використовуються в національному господарстві.

Відповідно до п. 1.5. ст. 1 ЗУ «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» енергоносії - кам`яне і буре вугілля, торф, інші види первинного твердого палива, кам`яновугільні брикети, інші види вторинного твердого палива, буровугільні і торф`яні брикети, газ нафтопереробки, нафтопродукти, природний газ, природні енергетичні ресурси (ядерна, гідравлічна та геотермальна енергія, інші природні ресурси), електрична і теплова енергія.

Тобто, природний газ як матеріальний об`єкт, різновид палива, в якому зосереджена енергія, придатна для практичного використання, є одним з видів енергетичних ресурсів, а отже НАК «Нафтогаз України» є енергопостачальною компанією.

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Визначення поняття «виробник житлово-комунальної послуги» названий Закон не надає.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Приписами ч.4 ст.4 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Частиною1 ст.22 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.

При цьому, у разі, якщо об`єднання співвласників задовольняє потреби, зокрема, з теплопостачання і опалення самостійно шляхом самозабезпечення (абз.2 ч.1 ст.22 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»), зазначений Закон не передбачає необхідність укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг між об`єднанням і співвласниками, що повністю узгоджується з приписами ч.6 ст.21 та ч.4 ст.22 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до інформації, яка наявна у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності відповідача, є комплексне обслуговування об`єктів.

Одночасно, у спірний період відповідач здійснював свою господарську діяльність у м. Слов`янськ Донецької області, яке входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням КМУ від 12.12.2015р. №1275-р.

Враховуючи наведене, а також предмет договору, згідно з яким газ, що продається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, останній у спірний період надавав житлово-комунальні послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Отже, приймаючи до уваги те, що позивач є постачальником енергоресурсу (природного газу), який у межах спірного періоду споживався відповідачем для надання житлово - комунальних послуг у районі проведення антитерористичної операції, суд вважає, що положення ч.2 ст.2 ЗУ №85-VІІІ від 13.01.2015р. розповсюджують свою дію на правовідносини сторін, у зв`язку з чим нарахування пені за загальний період з 28.11.2017р. по 29.03.2018р. за зобов`язаннями жовтня 2017р. - лютого 2018р. є безпідставним.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.01.2019р. у справі №913/66/18, від 26.06.2020р. у справі № 905/21/19.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість і неправомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 1 239,49 грн., а отже і про відмову у їх задоволенні.

В силу вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3% річних, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір нарахованих відповідачу 3% річних за період з 28.11.2017р. по 29.03.2018р. за зобов`язаннями жовтня 2017р. лютого 2018р. складає 226,73 грн., перевірений господарським судом та встановлено, що позивачем неправильно визначено початкову дату нарахування 3% річних за зобов`язанням листопада 2017р. (26.12.2017р. - святковий день).

Тому, господарським судом самостійно, із врахуванням вірно визначеного періоду нарахування, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобов`язання здійснено розрахунок 3% річних та встановлено, що 3% річних за період з 28.11.2017р. по 29.03.2018р. за зобов`язаннями жовтня 2017р. лютого 2018р. становить 220,16 грн.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 220,16 грн., а отже і їх задоволення.

На підставі ст. 129 ГПК України витрати щодо сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити частково.

2.Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Новий зелений квартал» (84122, Донецька обл., м Слов`янськ, вул. Жовтневої революції, буд. 16, ідент. код ЄДР 38177363) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Богдана Хмельницького буд.6, ідент. код ЄДР 20077720) 3% річних у розмірі 220 (двісті двадцять) грн. 16 коп., судовий збір у розмірі 315 (триста п`ятнадцять) грн. 63 коп.

3. В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 19.08.2020р.

Суддя Л.В. Ніколаєва