ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2020 року м.Дніпро Справа № 908/2174/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. (доповідач),

суддів Іванова О.Г., Кощеєв І.М.

секретар судового засідання Охота В.В.

Представники сторін в судове засіданння не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.12.2019р., рішення оформлено та підписано 19.12.2019, суддя Дроздова С.С., у справі № 908/2174/19

за позовом: Акціонерного товариства Українська залізниця (03680 м. Київ, вул.Єжи Гедройця, буд. 5, ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) в особі регіональної філії Придніпровська залізниця (49038 м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ідентифікаційний код юридичної особи 40081237)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (69008 м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 72, ідентифікаційний код юридичної особи 00191230)

про стягнення 41 022 грн. 36 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі регіональної філії Придніпровська залізниця, м. Дніпро про стягнення з Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь, м. Запоріжжя 41 022 грн. 36 коп. збір за зберігання вантажів у двократному розмірі.

Позовні вимоги, мотивовані тим, що 19.02.2018 між позивачем та відповідачем укладений договір № 10429/ЦТЛ-2018/20/2018/365 про надання послуг та договір № ПР/М-16-3/1 708 НЮ/20/2016/2889 від 30.09.2016. У лютому 2019 року на станцію призначення Запоріжжя-Ліве в адресу ПАТ МК Запоріжсталь прибули вагони з вантажем, за залізничними накладними. Про прибуття вагонів на станцію Запоріжжя Ліве в адресу ПАТ МК Запоріжсталь відповідач був своєчасно повідомлений залізницею. З вини відповідача вагони з вантажем прибувши на адресу відповідача, простоювали на коліях станції в очікуванні подачі під вантажні операції з причини не вивозу локомотивом вантажоодержувача. У зв`язку з несвоєчасним забирання вагонів під вантажні операції з вини відповідача вагони простоювали на коліях станції Запоріжжя Ліве, про що станцією було складено акти загальної форми ГУ-23а про затримку вагонів. Позивачем надані накази про застосування ставки збору за зберігання вантажів до двократного розміру, про що повідомлено відповідача. Накопичувальні картки підписані відповідачем із зауваженнями. Не визначена відповідачем сума збору за зберігання вантажу у двократному розмірі по накопичувальним карткам склала 41 022 грн. 365 коп., з урахуванням ПДВ.

Рішенням Господарського суду від 09.12.2019р. у справі позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця,м. Київ в особі регіональної філії Придніпровська залізниця, м. Дніпро до Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь, м. Запоріжжя задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь на користь Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця 41 022 грн. 36 коп. збір за зберігання вантажів у двократному розмірі, 1 921 грн. 00 коп. судового збору

Рішення Господарського суду мотивовано тим, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що затримка вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції відбулася з вини ПАТ ЗМК Запоріжсталь, оскільки вагони простоюють на коліях з причини невивоза локомотивом вантажоодержувача.

За висновками місцевого суду, матеріали справи свідчать, що позивач скористався передбаченим законодавством правом на збільшення розміру збору за збереження вантажу до двократного та повідомив відповідача про реалізацію вказаного права. Розрахунок збору за зберігання вантажу у двократному розмірі здійснений позивачем відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідач не довів суду відсутність своєї вини у спричиненні затримки вагонів на станції призначення, а також наявність підстав для звільнення його як вантажовласника від плати збору за зберігання вантажу у двократному розмірі.

Доводи та вимоги апеляційної скарги та відзиву на неї.

Не погодившись з рішенням господарського суду, відповідач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення місцевого суду, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні вимог позивача. В апеляційній скарзі скаржником заявлено клопотання про розгляд даної справи з викликом сторін.

Зокрема, відповідач посилається на наступні обставини:

- здійснювати та делегувати права, передбачені ст. 36 Статуту залізниць України, може лише начальник залізниці і не в порядку передоручення, оскільки даними повноваженнями наділений саме начальник залізниці. У зв`язку з тим, що довіреність від 26.10.2018р. № 4524 не надає директору РФ «Придніпровська залізниця» AT «Українська залізниця» Кужавському М.С. прав, передбачених ст. 36 Статуту залізниць України, то відповідні повноваження відсутні і у головного інженера СП «Запорізька дирекція залізничних перевезень» РФ «Придніпровська залізниця» AT «Українська залізниця» Полягая М.А. Таким чином, головний інженер СП «Запорізька дирекція залізничних перевезень» РФ «Придніпровська залізниця» AT «Українська залізниця» Полягай М. А. та начальник «Придніпровська залізниця» AT «Укрзалізниця» Соколов В.Ю. підписуючи накази № 2120 від 22.02.2019 року та №2414 від 25.02.2019 року про збільшення розміру збору за зберігання, повинні були діяти на підставі довіреності, виданої саме начальником залізниці. Вказані накази про збільшення розміру збору за зберігання підписані не уповноваженими особами;

- в оскаржуваному рішенні судом першої інстанції не прийнято до уваги твердження відповідача про неповідомлення його про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження, оскільки повідомлення Відповідача підтверджується книгою повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження, копія витягу з якої додано до позовної заяви. Оскільки залізниця фактично не повідомляла відповідача про прибуття вантажів на його адресу у відповідності до ч. 2 ст. 42 Статуту залізниць України, підстави для оплати збору у двократному розмірі з боку відповідача відсутні;

- суд першої інстанції, задовольняючи вимоги позивача, прийняв незаконне та необгрунтоване рішення, в якому не виконані всі вимоги цивільного законодавства, не повно та не всебічно перевірено обставини справи та не надана належна оцінка наявним в справі доказам, судом неправильно застосовані норми матеріального права, та, не повно відображено обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки не є вичерпними, не підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду без змін.

Зокрема, позивачем зазначено, що рішення суду є обґрунтованим, законним та справедливим, винесеним з додержанням норм матеріального та процесуального права, ухваленим на підставі повного і всебічного дослідження матеріалів справи та відповідає вимогам ст.236 ГПК України.

Зокрема позивачем зазначено, що місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність у підписантів наказів про застосування ставки збору за зберігання вантажу в двократному розмірі повноважень на вчинення даних дій. Твердження відповідача, що затримка спірних вагонів на станції Запоріжжя-Ліве сталась з вини Позивача, з урахуванням неподання Відповідачем суду доказів на підтвердження вжиття ним передбачених Договором заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, є свідченням саме вини останнього у затримці, - внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні вагонів зі станції призначення за наявності вільних під`їзних колій. Судом першої інстанції вірно взято до уваги відсутність належних і допустимих доказів відсутності вини відповідача у скупченні вагонів на станції та його можливість прийняти вагони, з урахуванням умов договору № ПР/М-16-3/1-708/НЮдч від 30.09.2016 року про експлуатацію залізничної під`їзної колії, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість стягнення з відповідача, в даному випадку збору за зберігання вантажу в двократному розмірі.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.01.2020 відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 10.03.2020.

В судовому засіданні від 10.03.2020 оголошено перерву до 31.03.2020.

У зв`язку з встановленням на період дії карантинних заходів на території України тимчасово особливого режиму роботи Центрального апеляційного господарського суду на виконання Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" зі змінами, враховуючи Рекомендації Ради суддів України викладених у листі № 9рс-186/20 від 16 березня 2020 року, на виконання рішення зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду, оформленого протоколом зборів суддів № 1 від 17.03.2020 та рішення зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду, оформленого протоколом зборів суддів № 3 від 31.03.2020, судове засідання для розгляду справи не відбулося.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.05.2020 розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 16.06.2020.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.06.2020 розгляд апеляційної скарги відкладено до 30.06.2020.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2020 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Чус О.В. (доповідач), суддів: Іванова О.Г., ДармінаМ.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.06.2020 розгляд апеляційної скарги призначено на 28.07.2020 о 17:00.

У зв`язку з перебуванням судді-члена колегії Дарміна М.О. у відпустці, відповідно до п.2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.18р. зі змінами, розгляд справи № 908/2174/19, призначеної на 28 липня 2020 року не відбувся.

Повідомлено сторін, що після усунення зазначених обставин, справу буде призначено до розгляду в судовому засіданні ухвалою суду.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2020 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Чус О.В. (доповідач), суддів: Іванова О.Г., Подобед І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.09.2020 провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.12.2019 у справі № 908/2174/19 зупинено до розгляду Верховним Судом у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи № 908/1795/19.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.10.2020 розгляд апеляційної скарги поновлено та призначено на 26.11.2020 о 17:00.

Відповідно до витягів з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2020 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Чус О.В. (доповідач), суддів: Іванова О.Г., Кощеєв І.М.

У судовому засіданні 26.11.2020 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено наступні обставини.

19.08.2018 між Публічним акціонерним товариством Українська залізниця (перевізник) та Публічним акціонерним товариством Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (замовник) укладений договір про надання послуг №10429/ЦТЛ-2018/20/2018/365.

Відповідно до п. 1.1 договору предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього договору користування вагоном не є орендною майна, а плата за користування вагоном перевізника не є орендною платою.

Згідно з п. 12.1 договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС Месплан або Клієнт УЗ або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 19.02.2018 по 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього договору.

Відповідно до п. 1.3 договору надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Відповідно до п. 13.1 договору додатки є невід`ємною частиною договору, вважаються підписаними сторонами в момент підписання договору та не потребують окремого підписання.

Сторонами відповідно до п. 13.1 до договору укладено додатки №№ 1-4.

30.09.2016 між Публічним акціонерним товариством Українська залізниця (залізниця) та Публічним акціонерним товариством Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (власник колії) укладений договір № ПР/М-16-3/1-708-НЮ 20/2016/2889 про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПАТ Запоріжсталь, яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве регіональної філії Придніпровська залізниця ПАТ Українська залізниця.

Вказаний договір укладений з протоколом узгодження розбіжностей від 03.11.2016, протоколом врегулювання розбіжностей від 21.11.2016, протоколом узгодження остаточної редакції розбіжностей від 16.12.2016.

До договору сторонами були укладені додаткові угоди: № 1 від 01.09.2017, № 2 від 16.03.2018, № 3 від 20.08.2018, № 4 від 14.12.2018.

Відповідно до п. 1 договору (в редакції протоколу узгодження розбіжностей від 03.11.2016 р.) згідно із Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику колії, що примикає до станції Запоріжжя-Ліве стрілкою № 12 до парку А і стрілкою № 172 до парку Б і яка обслуговується локомотивом власника колії. Межею під`їзної колії є сигнальні знаки Межа під`їзної колії, які встановлені проти вхідного світлофора ЧВ парку А станції Запоріжжя-Ліве на відстані 71,7 метрів від вістря пера стрілки примикання № 12 та вхідного світлофора НБ парку Б станції Східна власника колії на відстані 341,5 метрів від вістря пера стрілки примикання № 172.

Згідно з п. 6 договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 16.03.2018 р.) вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці: - на приймально-відправні колії № №№ 2-11 парку А станції Запоріжжя-Ліве; - на сортувально-відправні колії парку Б станції Запоріжжя-Ліве: на колії №№ 11, 12, 15-28 маршрутні поїзди; на колії №№ 31-36 збірні поїзди. Пред`явлені поїзди на коліях парку Б повинні бути розташовані до уповільнювачів гальмівних позицій. Здавання вагонів у технічному та комерційному відношенні провадиться на приймально-відправних коліях №№ 2-11 парку А, на сортувально-відправних коліях №№ 11, 12, 15-28, 31-36 парку Б станції Запоріжжя-Ліве. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії.

Пунктом 14 договору (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 01.09.2017 та протоколу узгодження розбіжностей від 03.11.2016) сторони визначили, що власник колії сплачує залізниці плату: - за користування вагонами згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами та іншими нормативними документами; - інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, що виконує залізниця для власника колії згідно з діючими нормативними документами. Збори і плати вносяться на підставі ст. 62 Статуту залізниць України у національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії ЄРЦ.

Згідно п. 20 договору з усіх питань, що не передбачені цим договором, сторони керуються Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 21 договору (в редакції протоколу узгодження розбіжностей від 03.11.2016 р.) визначено, що цей договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін, і діє з 01 січня 2017 до 31 грудня 2021 включно.

Додатковою угодою № 4 від 14.12.2018 р. до договору сторони в назві, преамбулі та далі по тексту договору замінили слова Публічне акціонерне товариство Українська залізниця на Акціонерне товариство Українська залізниця.

У лютому 2019 року на станцію призначення Запоріжжя-Ліве в адресу відповідача ПАТ ЗМК Запоріжсталь прибули вагони з вантажем, за залізничними накладними (та досилочними накладними) №№ 26675824, 41214834, 32180432, 43672526, 37180, 20494, 41369083, 45973955, 41497413, 41336306, 41636143, 41636168, 41636127, 41636135, 41636119, 41498031, 26743794, 26749888, 26736585 (досилочна накладна 43748540), 26758528 (досилочна накладна 43748458), 41460304, 41460312, 41367392, 41373168, 41412917, 46307195, 46307179, 46307211, 46307203, 26760284, 26776379, 26789791, 26763373, 26764166.

Про прибуття вагонів на станцію Запоріжжя Ліве в адресу ПАТ ЗМК Запоріжсталь відповідач був своєчасно повідомлений залізницею, відповідні повідомлення залізниці зареєстровані у Книзі повідомлень ф. ГУ-2 станції Запоріжжя Ліве.

На станції Запоріжжя-Ліве локомотивом залізниці здійснювалось пред`явлення прибувших вагонів для обробки та подачі на під`їзні колії ПАТ ЗМК Запоріжсталь під вантажні операції.

Станція Запоріжжя-Ліве регіональної філії "Придніпровська залізниця" розташована на Запорізькому Вузлу. По своєму основному призначенню та характеру роботи є сортувальною станцією.

Основним призначенням сортувальної станції Запоріжжя-Ліве є виконання операцій з розформування та формування поїздів за призначеннями відповідно до встановленого Порядку направлення вагонопотоків та організації їх у вантажні поїзди; виконання операцій з пропуску поїздів без переробки і з переробкою; технічне обслуговування, комерційний огляд составів поїздів і усунення виявлених несправностей вагонів; зміна локомотивів і локомотивних бригад. (Характеристика колій станції Запоріжжя-Ліве наведена у Технологічному процесу роботи сортувальної станції Запоріжжя-Ліве, Єдиному технологічному процесі роботи під`їзної колії ПАТ Запоріжсталь і станції примикання Запоріжжя-Ліве регіональної філії Придніпровська залізниця АТ Укрзалізниця).

У звязку з несвоєчасним забиранням вагонів під вантажні операції з вини відповідача вагони простоювали на коліях станції Запоріжжя-Ліве, про що станцією Запоріжжя-Ліве було складено акти загальної форми ГУ-23 про затримку вагонів з вини клієнта із зазначенням часу затримки № 2024 від 21.02.2019, № 2025 від 21.02.2019, № 2132 від 24.02.2019, на початок затримки та акти загальної форми № 2127 від 24.02.2019, № 2129 від 24.02.2019, № 2219 від 26.02.2019, на кінець затримки, в яких зазначається, що затримка вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта вагони простоюють з причин не вивозу тепловозом вантажоодержувача.

Вказані обставини визнані відповідачем, зазначені акти загальної форми ГУ-23 підписані уповноваженими представниками відповідача ПАТ ЗМК Запоріжсталь без застережень.

Час початку затримки вагонів:

За актом № 2024 - 21.02.2019 о 07 год. 30 хв.;

За актом № 2025 - 21.02.2019 о 07 год. 30 хв.;

За актом № 2132 - 24.02.2019 о 11 год. 40 хв..

Час закінчення затримки вагонів :

За актом № 2127 - 24.02.2019 о 12 год. 05 хв.;

За актом № 2129 - 24.02.2019 о 12год. 05 хв.;

За актом № 2219 - 26.02.2019 о 17 год. 00 хв..

Позивачем були надані накази: № 2120 від 22.02.2019 об 10 год. 27 хв., № 2414 від 25.02.2019 об 12 год. 30 хв. про застосування ставки збору за зберігання вантажів до двократного розміру, у порядку передбаченому пп. 2.2, п.2, р. III Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язаних з ними послуг, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, та повідомлено представників ПАТ ЗМК Запоріжсталь.

Залізницею, за час затримки вагонів що надійшли на адресу відповідача, на станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці на підставі актів загальної форми (ГУ-23): № 2024 від 21.02.2019, № 2025 від 21.02.2019, № 2127 від 24.02.2019, № 2129 від 24.02.2019, був нарахований збір за зберігання вантажів та збір за зберігання вантажів у двократному розмірі по накопичувальній картці (ф.ФДУ-92) № 24029031; № 2132 від 24.02.2019, № 2219 від 26.02.2019, був нарахований збір за зберігання вантажів та збір за зберігання вантажів у двократному розмірі по накопичувальній картці (ф.ФДУ-92) № 27029033.

Вказані накопичувальні картки були підписані представником відповідача з обмовками.

Відповідачем була частково визнана сума збору за зберігання вантажу по накопичувальним карткам ф.ФДУ-92 № 24029031, № 27029033 та не була визнана сума збору за зберігання вантажу у двократному розмірі по накопичувальним карткам (ф.ФДУ-92) № 24029031, № 27029033, що складає 41 022 грн. 36 коп., з урахуванням ПДВ.

Правовідносини сторін є господарськими та виникли у зв`язку з нарахуванням позивачем відповідачу збору за зберігання вантажів у двократному розмірі за час простою вагонів відповідача на станції призначення через неможливість приймання їх вантажовласником, у зв`язку з накопиченням вагонів на станції призначення в адресу відповідача.

Згідно зі статтею 3, частиною 1 статті 8 Закону України від 04.07.1996 № 273/96-ВР "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Для забезпечення виконання договірних зобов`язань здійснюється перспективне та поточне планування перевезень.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч. ч. 1, 3 ст. 909 ЦК України).

Згідно зі ст. 71 Статуту взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Статтею 42 Статуту на залізницю покладений обов`язок повідомити одержувача про вантажі, які прибули на його адресу в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня. Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції. Одержувач може визначити спосіб повідомлення.

Відповідно до ст. 46 Статуту, одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Пунктом 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 р., передбачено, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). Термін безоплатного зберігання обчислюється: при затримці з моменту затримки. Факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми.

Отже, вищенаведені норми чинного законодавства передбачають обов`язок вантажовідправників/ вантажовласників вносити плату за зберігання вантажу.

Пунктом 8 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.99 N 113 визначено, що у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці (п. 9 Правил користування вагонами і контейнерами).

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією (п. 10 Правил користування вагонами і контейнерами).

Частиною 1 ст. 26 Закону України Про залізничний транспорт визначено, що обставини, які можуть слугувати підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Правилами складання актів, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 за № 334 передбачено, що при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира складаються комерційні акти та акти загальної форми (п.1 Правил).

Акти загальної форми ГУ-23 складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами (п. 3 Правил складання актів).

Так, відповідно до вищезазначених норм чинного законодавства належним і допустимим доказом на підтвердження факту настання відповідних подій - затримки вагонів на станції є акт загальної форми ГУ-23, що складений згідно з Додатком N 6 до Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Мінтрансу від 25.02.99 N 113.

Позивачем надано акт загальної форми ГУ-23 про затримку вагонів з вини клієнта із зазначенням часу затримки № 2024 від 21.02.2019, № 2025 від 21.02.2019, № 2132 від 24.02.2019, на початок затримки та акти загальної форми № 2127 від 24.02.2019, № 2129 від 24.02.2019, № 2219 від 26.02.2019 на кінець затримки, в яких зазначається, що затримка вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта вагони простоюють з причин не вивозу тепловозом вантажоодержувача.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що затримка вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції відбулася з вини ПАТ ЗМК Запоріжсталь, оскільки вагони простоюють на коліях з причини невивоза локомотивом вантажоодержувача.

Позивачем видано накази № 2120 від 22.02.2019 об 10 год. 27 хв., № 2414 від 25.02.2019 об 12 год. 30 хв. про застосування ставки збору за зберігання вантажів до двократного розміру, у порядку передбаченому пп. 2.2, п. 2, р. III Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язаних з ними послуг, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, та повідомлено представників ПАТ ЗМК Запоріжсталь.

Відповідно до п. 2.2. розділу ІІІ Збірника тарифів, при виникненні на станції ускладнень, пов`язаних із несвоєчасним вивантаженням і вивезенням вантажів одержувачами (експедиторами), начальник залізниці має право збільшити ставку збору за зберігання вантажів до двократного розміру. Підвищена ставка вводиться після двох годин з моменту повідомлення одержувача про введення підвищеної ставки, але не раніше ніж через 24 години після закінчення терміну безоплатного зберігання.

Статтею 36 Статуту залізниць України передбачено, що у разі виникнення ускладнень на станції у зв`язку з несвоєчасним вивантаженням і вивезенням вантажів начальник залізниці має право збільшувати розмір збору за їх збереження до двократного розміру. Начальник залізниці, уповноважені ним керівники організацій, що входять до складу залізниці, відповідно до Правил мають право на укладення договорів про збереження вантажів на складах станцій або у вагонах.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що затримка вагонів на станції призначення, у зв`язку з якою позивачем нараховано збір за зберігання вантажів у двократному розмірі, відбулася з вини відповідача. Факт затримки вагонів у встановленому порядку зафіксовано актами загальної форми ГУ-23, в яких вказано час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Розрахунок розміру збору за збереження вантажу у двократному розмірі здійснено позивачем відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідач не довів суду відсутність своєї вини у спричиненні затримки вагонів на станції призначення.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача збору за зберігання вантажу у двократному розмірі в сумі 41 022, 36 грн.

Колегія суддів також не приймає до уваги посилання скаржника про те, що накази про збільшення розміру збору за зберігання вантажу підписані неуповноваженою особою.

Так, відповідно до ст.246 Цивільного кодексу України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Частинами першою та третьою статті 92 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Відповідно до частин першої та третьої статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідносини, в яких одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

За приписами частини першої статті 239 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Згідно з частинами другою та третьою статті 244 Цивільного кодексу України представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Зі змісту наведених норм, вбачається, що повноваження на вчинення правочину представником можуть бути передбачені як окремо договором, законом, актом органу юридичної особи та виникати з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства, так і разом (договором і довіреністю, довіреністю і актом органу юридичної особи тощо).

Так, на підтвердження повноважень Полягай М.А. та Соколова В.Ю. до матеріалів справи долучена довіреність № 2029 від 29.10.2018, видана за підписом директора Регіональної філії Придніпровська залізниця ПАТ Українська залізниця Кужавського М.С. та першого заступника директора Регіональної філії Придніпровська залізниця ПАТ Українська залізниця Декарчука О.М. (довіреність дійсна до 02.08.2019 включно).

Довіреність № 2029 від 29.10.2018, посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу. Дана довіреність видана в порядку передоручення та повноважень директором регіональної філії Придніпровська залізниця АТ Українська залізниця Кужавським М.С., та першим заступником директора регіональної філії Придніпровська залізниця АТ Українська залізниця Декарчуком О.М. , які діють за довіреністю від 26.10.2018 року зареєстрованою за №4524, на підставі Статуту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735 (зі змінами та доповненнями) зареєстрованого реєстраційною службою Головного управління юстиції міста Києва 21.10.2015, розпорядження Кабінету Міністрів України від 09.08.2017 № 512-р, постанови Кабінету Міністрів України від 07.10.2015 №815 (зі змінами та доповненнями) та Положення про регіональну філію Придніпровська залізниця АТ Українська залізниця, затвердженого наказом АТ.

У відповідності до Положення про структурний підрозділ Запорізька дирекція залізничних перевезень, затвердженого наказом регіональної філії від 05.07.2016р. №362/Н ( зі змінами та доповненнями), та вище згаданої нотаріальної довіреності виданої в порядку передоручення від 29 жовтня 2018 № 2129, посадові особи уповноважені здійснювати дії, що витікають із поточного управління діяльністю структурного підрозділу, вирішувати питання організації роботи підрозділу, здійснювати повноваження в межах компетенції, визначеної статутом АТ Українська залізниця, Положенням про філію Придніпровська залізниця, мають право підписувати, подавати та отримувати всі необхідні документи, згідно вимогами чинного законодавства України, у тому числі Статут) залізниць України, Закону України Про залізничний транспорт, Правила перевезень вантажів, Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги.

Згідно із ст. 36 Статуту залізниць України, начальник залізниці має право збільшувати розмір збору за їх збереження до двократного розміру.

Відповідно до вимог Положення про регіональну філію Придніпровська залізниця АТ Українська залізниця (нова редакцій) затвердженого 04.12.2018, директор філії (начальник залізниці) має право, в порядку передоручення та на підставі рішення правління Товариства, видавати довіреності від імені Товариства керівникам Структурних підрозділів Філії, що знаходяться у визначеному регіоні транспортної мережі Філії та іншим працівникам Філії, з урахуванням вимог, встановлених цим Положенням; має право вирішувати інші питання діяльності Філії, які необхідні для досягнення мети та цілей діяльності Товариства, у межах компетенції, визначеної Статутом Товариства та цим Положенням. Тобто, з викладеного слідує, що керуючись правами наданими Статутом АТ Українська залізниця, Положенням про філію - директором (начальником залізниці) надані повноваження керівникам підрозділу, які у відповідності до Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів видавали наказ про затримку поїзда, наказ про застосування ставки збору за зберігання вантажів до двократного розміру.

Таким чином, розрахунок збору за зберігання вантажу у двократному розмірі здійснений позивачем відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними твердження скаржника про неповідомлення його про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження, оскільки повідомлення відповідача підтверджується книгою повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження, копія витягу з якої додано до позовної заяви. Про повідомлення вантажоодержувача-відповідача свідчить підпис уповноваженої особи відповідача.

Крім того, саме відповідач під час проведення спільних нарад та в своїх листах № 80/2089729 від 23.12.2016 та № 80-2005961 від 27.01.2017 повідомляв про те, що підприємство перейшло на роботу в програмі АС Клієнт, завдяки чому працівники підприємства мають можливість бачити в системі АС Клієнт всі документи (кількість вантажу, рід і кількість вагонів;, що направлені на їх адресу, після обробки цих документів товарним касиром в електронному вигляді. У зв`язку з чим, додатково отримання інформації з повідомлення від залізниці про прибуття вантажу підприємство не потребує.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права під час ухвалення рішення в оскаржуваній частині судом апеляційної інстанції не встановлено. В зв`язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції має бути залишене без змін.

Згідно зі ч.3 ст.13, ст.77 Господарського процесуального кодексу України (в редакції з 15.12.2017р.), кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь- залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 09.12.2019р у справі №908/2174/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 03.12.2020р.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя О.Г. Іванов

Суддя І.М. Кощеєв