ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.11.2020р. м. Харків Справа №905/204/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Гулевич В.В.,

розглянувши справу №905/204/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод «КВІК»

до відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про визнання недійсною умови договору та стягнення 3 567 322,05 грн.,

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Суть спору: ТОВ «МЗ «КВІК» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до АТ «Укрзалізниця» в особі РФ «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» про визнання недійсною умову п. 3.4 договору №Дон/Т-18744/НЮ-В від 17.10.2018р. в частині обов`язку замовника з оплати робіт після реєстрації податкової накладної; стягнення 3 567 322, 05 грн., з яких: 3 223 056 грн. - основна заборгованість, 275 551,47 грн. - пеня, 1 479,42 грн. - інфляційні втрати, 67 235,16 грн. - 3 % річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №Дон/Т-18744/НЮ-В від 17.10.2018р. на виконання послуг з ремонту лінійного обладнання локомотивів в частині сплати робіт. При цьому, позивач посилається також на те, що умова п. 3.4 договору №Дон/Т-18744/НЮ-В від 17.10.2018р. в частині обов`язку замовника з оплати робіт після реєстрації податкової накладної суперечить законодавству, оскільки така умова не містить вказівку на подію, яка має неминуче настати, конкретну календарну дату або чітко визначений період у часі, не є відкладальною обставиною, а також не відповідає вимогам розумності, добросовісності та справедливості.

У відзиві на позов за вх. №6265/20 від 25.03.2020р. відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову, з посиланням на те, що п. 3.4. договору не суперечить вимогам законодавства України, оскільки ПК України встановлює обов`язок для платників податку - продавців товарів/послуг щодо реєстрації податкових накладних ЄРПН при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг, зокрема, якщо сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить понад 10 000 грн. При цьому, позивач власноруч підписав проект оскаржуваного договору та жодного разу не звертався з вимогою про внесення змін до договору та не оскаржував процедуру закупівлі, за результатами якої було цей договір укладено. Одночасно, позивачем не додержано умови п. 3.4 договору щодо реєстрації відповідної податкової накладної, а тому строк сплати за надані позивачем послуги у відповідача не настав.

У відповіді на відзив за вх. №6265/20 від 25.03.2020р. позивач позовні вимоги підтримує, посилаючись на те, що умова п. 3.4. договору є такою, що суперечить нормам ст. ст. 252, 530 ЦК України, оскільки реєстрація податкової накладної не може вважатися подією, яка має неминуче настати, із врахуванням того, що податковими органами накладна може бути не зареєстрована взагалі. Крім того, ця умова договору суперечить приписам ст. 212 ЦК України з огляду на те, що здійснення оплати після реєстрації податкової накладної стосується лише виникнення обов`язку замовника щодо оплати, при цьому не обумовлює виникнення обов`язків виконавця, а отже не може розцінюватися як відкладальна обставина.

Представники сторін у судове засідання щодо розгляду справи по суті 17.11.2020р. не з`явились. При цьому, про дату, час і місце судового засідання сторони були повідомлені належним чином шляхом направлення на їх адреси копій ухвали суду від 28.10.2020р. про призначення судового засідання щодо розгляду справи по суті на 17.11.2020р., які ними одержані, а також здійснення телефонограм, які прийняті їх представниками.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті 17.11.2020р. судом складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

17.10.2018р. між ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (на т.ч. АТ «Укрзалізниця» в особі РФ «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця») (відповідач, замовник) та ТОВ «ТВК «КВІК-2006» (на т.ч. ТОВ «МЗ «КВІК») (позивач, виконавець) укладено договір на виконання послуг з ремонту лінійного обладнання локомотивів №Дон/Т-18744/НЮ-В, за умовами п.1.1. якого виконавець зобов`язався відповідно до цього договору на свій ризик та за завданням замовника, зі своїх матеріалів та своїми засобами надати послуги з ремонту лінійного обладнання (об`єктів ремонту) локомотивів (далі - послуги), в обсягах відповідно до «Розрахунку вартості об`єктів ремонту» (додаток 1 до договору), який є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 2.1 договору виконавець виконує послуги, передбачені п. 1.1 цього договору відповідно до «Графіку подачі та випуску з ремонту об`єктів ремонту» (додаток 2 до договору).

Вартість послуг відповідно до умов договору визначається сторонами в Протоколі погодження ціни (Додаток 4 до договору), який є невід`ємною частиною даного договору. До протоколу погодження ціни додаються планові калькуляції з обов`язковим наданням розшифровок по статтям витрат (матеріальних витрат із зазначенням їх типу, марки, ДСТУ, трудомісткості робіт, основної та додаткової заробітної плати, накладних витрат, витрат на збут). Сума договору складає - 3 284 435 грн., ПДВ - 656 887 грн. Разом з ПДВ - 3 941 322 грн. (п. 3.1 договору в редакції додаткової угоди №2 від 21.03.2019р.). Не виконані виконавцем, погоджені сторонами обсяги послуг виключаються з калькуляції і замовником не оплачуються. Розрахунки за виконані послуги проводяться шляхом акцептування рахунку на підставі підписаних актів приймання виконаних робіт. Замовник перераховує на рахунок виконавця кошти протягом 30 банківських днів з моменту підписання сторонами актів здачі-приймання виконаних робіт, але не раніше реєстрації податкової накладної (п. п. 3.2, 3.3, 3.4 договору).

За несвоєчасний та не в повному обсязі розрахунок замовника з виконавцем за виконані послуги замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення (п. 7.2. договору).

Термін дії договору - з моменту його підписання сторонами і по 31.03.2019р., а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх обов`язків (п. 15.1 договору в редакції додаткової угоди №1 від 29.12.2018р.).

На виконання умов договору позивачем надано послуги з ремонту лінійного обладнання локомотивів на загальну суму 3 223 056 грн., що підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг): №0311.1 від 11.03.2019р. на суму 250 470 грн., №0329.17 від 29.03.2019р. на суму 103 080 грн., №0329.22 від 29.03.2019р. на суму 624 276 грн., №0329.5 від 29.03.2019р. на суму 1 326 840 грн., №0329.6 від 29.03.2019р. на суму 918 390 грн., які підписані сторонами та засвідчені їх печатками.

Невідповідність вимогам чинного законодавства України умови п. 3.4 договору щодо обов`язку відповідача з оплати послуг/робіт після реєстрації податкової накладної, а також невиконання останнім умов договору щодо оплати прийнятих послуг/робіт стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про визнання недійсною умови п. 3.4 договору в цій частині та про стягнення 3 567 322, 05 грн., з яких: 3 223 056 грн. - основна заборгованість, 275 551,47 грн. - пеня, 1 479,42 грн. - інфляційні втрати, 67 235,16 грн. - 3 % річних.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, з наступних мотивів:

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст.837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За приписами з ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладено договір на виконання послуг з ремонту лінійного обладнання локомотивів №Дон/Т-18744/НЮ-В від 17.10.2018р., за умовами якого виконавець зобов`язався відповідно до цього договору на свій ризик та за завданням замовника, зі своїх матеріалів та своїми засобами надати послуги з ремонту лінійного обладнання, а замовник - розрахуватися за отримані послуги протягом 30 банківських днів з моменту підписання сторонами актів здачі-приймання виконаних робіт, але не раніше реєстрації податкової накладної.

Отже, сторони узгодили строк оплати наданих/виконаних позивачем послуг/робіт за договором, який пов`язується з підписанням актів здачі - приймання виконаних робіт, але після реєстрації податкової накладної.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою ст.203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. ч. 1, 3 ст.215 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У ч.ч. 1 - 3, 5, 6 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Договір №Дон/Т-18744/НЮ-В від 17.10.2018р. укладений за процедурою відкритих торгів відповідно до ЗУ «Про публічні закупівлі» (ідентифікатор закупівлі №UA-2018-09-05-000763-c), про що посилається відповідач, не заперечує позивач та вбачається з електронної системи закупівель «Prozorro». Тобто позивач ознайомився та погодився з проектом договору у складі тендерної документації, подав тендерну пропозицію та самостійно підписав проект договору. Позивачем не було оскаржено у відповідності до ст. 18 ЗУ «Про публічні закупівлі» процедуру закупівлі до Антимонопольного комітету України та не надано доказів звернення до відповідача з вимогою внести зміни до умов договору.

За положеннями п. 201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

За приписами п. 11 підрозд. 2 розд. ХХ Перехідні положення ПК України реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить, зокрема понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року.

Відтак, однією із умов формування податкового кредиту покупцем є факт реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відсутність такої реєстрації виключає можливість формування податкового кредиту за такою податковою накладною.

Тому, є правомірним покладення на позивача, як продавця товарів/послуг, обов`язку здійснювати реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Позивачем не доведено недотримання сторонами під час укладення правочину вимог ст. 203 ЦК України чи наявність інших порушень норм законодавства, що може бути підставою визнання умови п. 3.4 договору №Дон/Т-18744/НЮ-В від 17.10.2018р. в частині обов`язку сплати виконаних робіт не раніше реєстрації податкової накладної недійсною.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення ст. ст. 203, 215 ЦК України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання умови договору недійсною не доведено та судом не встановлено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 252 ЦК України).

Відповідно до п.п.1, 3, 4 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала. Якщо настанню обставини недобросовісно сприяла сторона, якій це вигідно, обставина вважається такою, що не настала.

Відкладальна обставина може полягати у діях як однієї із сторін договору, так і третьої особи, яка нею не є, але у будь-якому разі повинна обумовлювати настання (зміну) відповідних прав і відповідних обов`язків обох сторін договору, а не лише однієї з них, та у момент укладання договору стосовно такої обставини має бути невідомо, настане вона чи ні. На відміну від строку, яким є визначений проміжок часу до відомого моменту або події, яка неминуче має настати, відкладальна обставина має характер такої обставини, що може і не настати.

Отже, з огляду на те, що відкладальною обставиною може бути лише та, щодо якої невідомо настане вона чи ні, а обов`язок щодо реєстрації податкової накладної позивачем передбачений ПК України, що не обумовлює виникнення обов`язку позивача з надання послуг/виконання робіт, умова п. 3.4 договору не є відкладальною обставиною у розумінні ст. 212 ЦК України.

Одночасно, умова договору, зазначена в п. 3.4 договору, була дійсною при виконанні сторонами своїх зобов`язань, а з огляду на відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання її недійсною - залишається відповідно до ст. 629 ЦК України обов`язковою для сторін під час вирішення спору по суті господарським судом, та є правомірною в контексті вимог ст. 204 ЦК України.

Отже, приймаючи до уваги те, що сторонами договору обумовлено настання строку оплати за виконані позивачем роботи після реєстрації ним податкової накладної, чого ним здійснено не було, та матеріали справи не містять доказів протилежного, не можна вважати, що строк виконання відповідачем свого зобов`язання щодо оплати виконаних/наданих позивачем робіт/послуг таким, що настав.

За таких обставин, з огляду на те, що строк оплати виконаних/наданих позивачем робіт/послуг станом на дату ухвалення рішення у даній справі не настав, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача боргу у розмірі 3 223 056 грн., як і позовні вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 275 551,47 грн., інфляційних втрат - 1 479,42 грн., 3% річних - 67 235,16 грн., що є похідними від позовних про стягнення боргу, також задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод «КВІК» у задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 27.11.2020р.

Суддя Л.В. Ніколаєва