ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2020 місто Дніпро Справа № 904/3116/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

Суддів Широбокової Л.П., Антоніка С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.08.2020 (повний текст оформлений 18.08.2020, суддя Новікова Р.Г.) у справі №904/3116/20

за позовом Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення шкоди, завданої недостачею, в розмірі 1 223,05 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" вартості нестачі вантажу в розмірі 1 223,05 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.08.2020 у справі №904/3116/20 позов задоволено у повному обсязі: з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" стягнуто на користь Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" шкоду, завдану недостачею, в розмірі 1223,05 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків із забезпечення схоронності переданого до перевезення вантажу - горішку коксовий у вагоні №56558455 за залізничною накладною №45347010, що підтверджується комерційним актом №460005/1477 від 31.10.2019.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку про доведеність належними та допустимими доказами втрати вантажу залізницею після приймання його до перевезення. Також місцевий господарський суд погодився із заявленим розміром недостачі вантажу, який з урахуванням природної втрати та вартості 1 т вантажу в розмірі 6291,39 грн. (без ПДВ), становив 162 кг на суму 1223,05 грн.

Місцевим господарським судом відхилені доводи відповідача про ненадання позивачем належних доказів на підтвердження вартості вантажу (не надано документ вантажовідправника) з тих підстав, що постачальником товару є Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" на підставі укладеного з позивачем договору поставки №012/19-07/633 від 01.04.2019, в якому в якості вантажовідправника вказане, в тому числі, й Приватне акціонерне товариство "Авдієвський коксохімічний завод", яке і зазначено вантажовідправником у супровідних документах. Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що рахунок-фактура №92892689 від 22.10.2019 (з урахуванням коригування, проведеного 13.12.2019), виданий Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь", є належним доказом вартості вантажу.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.08.2020 у справі №904/3116/20; прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарський судом ухвалено рішення про задоволення позову на підставі неналежних доказів (договору поставки №012/19-07/633 від 01.04.2019 та рахунку-фактури №92892689 від 22.10.2019), оскільки за приписами статті 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість та вартість відправленого вантажу. Апелянт вважає, що з огляду на приписи статей 114, 115 Статуту залізниць України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та згідно з частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України, які передбачають обмежену відповідальність залізниці, виходячи з вартості вантажу, визначеної на підставі рахунка або іншого документа вантажовідправника, документи посередників про кількість та ціну, за якими вони продали продукцію, не можуть визнаватися належними доказами для визначення розміру відповідальності.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.09.2020 (колегією суддів: головуючий Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді: Подобєда І.М., Антоніка С.Г.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.08.2020 у справі №904/3116/20, розгляд скарги призначений у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження.

Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" про розгляд справи повідомлене, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали) - судової повістки №310, яке отримане позивачем 02.10.2020, відзиву на апеляційну скаргу не надало.

У зв`язку із перебуванням на лікарняному судді Подобєда І.М. відбулась автоматична зміна складу колегії суддів. Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2020 визначено для розгляду справи №904/3116/20 колегію суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді: Широбокова Л.П., Антонік С.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.11.2020 справу №904/3116/20 прийнято до свого провадження колегію суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач), суддів: Широбокової Л.П., Антоніка С.Г.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (частина 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України)

Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апелянтом не наведено конкретних обставин справи, які перешкоджали б розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 01.04.2019 між Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь" (постачальник) та Акціонерним товариством "Запорізький завод феросплавів" (покупець) укладено договір поставки №012/19-07/633, відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність продукцію коксохімічного виробництва (далі - товар або продукція) у відповідності до сортаменту, якості, строкам, в об`ємі, за цінами та на умовах, визначених у специфікаціях до договору, які є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити на умовах договору. Витрати по перевезенню (залізничний тариф) товару від пункту відправлення до пункту призначення покладаються на постачальника, якщо інше не визначено специфікаціями.

У пункті 1.2. договору сторони визначили, що постачальник поставляє покупцю товар виробництва нижчевказаних підприємств, які можуть виступати як вантажовідправники (виключно на вибір постачальника):

- ПрАТ "ДКХЗ";

- ПрАТ "Запоріжкокс";

- ПрАТ "АКХЗ";

- ПрАТ "МК "Азовсталь".

Ціна товару за одиницю та по позиціям вказується в специфікаціях до договору (пункт 3.1 договору).

У пункті 9.5 договору сторони визначили, що договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2020, та відповідно, по грошовим розрахункам, до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Строк дії договору може бути продовжений шляхом укладання додаткових угод.

Сторонами договору підписано специфікацію №1 від 30.08.2019, відповідно до якої постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і оплатити горішок коксовий 10-25 мм, у кількості 2800 т, на загальну суму 22 636 387,20 грн. з ПДВ, на умовах поставки: СРТ - станція Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці.

28.10.2019 на адресу Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (вантажоодержувача) зі станції Чаплино Придніпровської залізниці на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці був направлений вантаж - горішок коксовий у вагонах №61908133, №56558455 за залізничною накладною №45347010.

31.10.2019 на станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці складений комерційний акт №460005/1477 від 31.10.2019, в якому зафіксовано ознаки несхоронного перевезення - порушення маркування, виїмка та нестача вантажу у вагоні №556558455.

В розділі "Д" комерційного акту №460005/1477 від 31.10.2019 зазначено, що на підставі актів загальної форми №37773 від 24.10.2019, №63685 від 27.10.2019 ст. Покровськ, №10516 від 28.10.2019 ст. Чаплине, №36847 від 30.10.2019 ст. Запоріжжя Ліве проведена комісійна видача вантажу, прибувшого за посилочною до основної №52173952 ст. Авдіївка, приймальником поїздів ОСОБА_1 ,, прийомоздавальником заводу ОСОБА_2 , слідчим ВП Радченко С.В., ДСЗМ Тетеря О.М., зі зважуванням вагону на справних електронних вагах одержувача №0120, огляд - перевірка 04.09.2019.

Згідно документа значиться горішок коксовий, насипом, нетто 47 000 кг, тара 22 200 кг. Фактично виявлено брутто 68 060 кг, тара з документа 22 200 кг, нетто 45 860 кг, що менш ваги, вказаної в документі на 1 140 кг. В комерційному відношенні навантаження шапкою вище бортів 30 см, вантаж маркований посередині повздовжньою смугою вапном, що відповідає документу. Порушено маркування, виїмка над 7-м люком довжиною 160 см, шириною 150 см, глибиною 40 см. В технічному відношенні вагон справний, бездверний, люка закриті, просипу вантажу немає. При повторному зважуванні дані не змінились. Зав. вантажного двору за штатним розкладом відсутній.

Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь" виставлений рахунок - фактура №92892689 від 22.10.2019 на суму 1 237 852,19 грн.

13.12.2019 було здійснено коригування рахунку №92986834 на суму 69 978,74 грн.

Відповідно до платіжного доручення №341634 від 13.12.2019 Акціонерним товариством "Запорізький завод феросплавів" було перераховано на підставі цього рахунка суму 1 167 873,25 грн.

Позивачем розрахована вартість недостачі коксового горішка у вагоні №556558455 з урахуванням норми природної втрати на суму 1 223,05 грн., проти якої заперечує відповідач, що і є причиною виникнення спору.

Предметом спору є стягнення із залізниці вартості недостачі коксового горішка у вагоні №556558455 з урахуванням норми природної втрати у розмірі 162 кг. вартістю 1 223,05 грн.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Згідно зі статтею 129 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Відповідно до статті 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частиною 2 статті 924 Цивільного кодексу України встановлено, що перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

За приписами статті 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Статтею 113 Статуту встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Матеріалами справи підтверджується, що вантаж (коксовий горішок) відправлений 28.10.2019 за залізничною накладною №45347010 у вагоні №56558455 на адресу Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", придбаним останнім у Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" на підставі договору поставки №012/19-07/633 від 01.04.2019.

Факт недостачі вантажу виявлений та зафіксований комерційним актом №460005/1477 від 31.10.2019.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі, сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах, щодо вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

Відповідно до складеного позивачем розрахунку відповідальна недостача вантажу (горішок коксовий 10-25 мм) з урахуванням природної втрати та вартості 1 т. вантажу в розмірі 6 291,39 грн. (без ПДВ) становила у вагоні №56558455 в розмірі 162 кг на суму 1223,05 грн. (з ПДВ).

Згідно зі статтею 6 Статуту залізниць України вантажовідправник (відправник вантажу, вантажовласник) - зазначена у документі на перевезення вантажу (накладній) юридична чи фізична особа, яка довіряє вантаж залізниці для його перевезення.

Відповідно до статті 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Місцевим господарським судом відхилені доводи відповідача про ненадання позивачем належних доказів на підтвердження вартості вантажу (не надано документ вантажовідправника) з тих підстав, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, постачальником товару є Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" на підставі укладеного з позивачем договору поставки №012/19-07/633 від 01.04.2019. Договір передбачає визначення в якості вантажовідправника ПрАТ "АКХЗ" (пункт 1.2 договору), яке і зазначено вантажовідправником у супровідних документах, тому рахунок-фактура №92892689 від 22.10.2019 (з урахуванням коригування, проведеного 13.12.2019), виданий Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь", є належним доказом вартості вантажу.

Відповідно до статті 130 Статуту залізниць України одержувач має право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу, за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку про доведеність належними та допустимими доказами втрати вантажу залізницею після приймання його до перевезення та, відповідно, наявність підстав для задоволення позову.

Апелянт вважає, що рішення про задоволення позову ухвалене на підставі неналежних доказів (договору поставки №012/19-07/633 від 01.04.2019 та рахунку-фактури №92892689 від 22.10.2019), оскільки за приписами статті 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість та вартість відправленого вантажу. З огляду на приписи статей 114, 115 Статуту залізниць України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та згідно з частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України, які передбачають обмежену відповідальність залізниці, виходячи з вартості вантажу, визначеної на підставі рахунка або іншого документа вантажовідправника, документи посередників про кількість та ціну, за якими вони продали продукцію, не можуть визнаватися належними доказами для визначення розміру відповідальності.

Апеляційний господарський суд не погоджується із такими доводами апелянта.

Так, як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, у правовідносинах з приводу поставки товару (за договором поставки №012/19-07/633 від 01.04.2019) сторонами є постачальник - Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь", покупець - Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів".

При цьому, частиною 6 статті 267 Господарського кодексу України встановлено, що договором може бути передбачено відвантаження товарів вантажовідправником (виготовлювачем), що не є постачальником, та одержання товарів вантажоодержувачем, що не є покупцем, а також оплата товарів платником, що не є покупцем.

Згідно з частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Як вже зазначалось, сторонами у договорі поставки №012/19-07/633 від 01.04.2019 та специфікації №1 від 30.08.2019 до нього досягнуто згоди щодо того, що постачальник поставляє покупцю товар виробником та вантажовідправником якого, в тому числі, є Приватне акціонерне товариство "Авдієвський коксохімічний завод", яке і зазначено вантажовідправником у супровідних документах.

Апеляційний господарський суд зазначає, що сторони реалізували принцип свободи договору, саме в такий спосіб врегулювали свої господарські відносини, і за договором постачальником виступило Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь, що і зумовило виставлення рахунків саме постачальником (стороною договору), що не звільняє відповідача від виконання свого обов`язку з відшкодування відповідальної недостачі за спірним перевезенням.

Вимогами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б її право не було порушено (упущена вигода).

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Позивачем у даному випадку доведена наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу, що перевозився у вагоні №56558455, шкідливого результату такої поведінки (збитків) - недостачі оплаченого товару на загальну суму 1 223,05 грн. та наявності причинного зв`язку між протиправної поведінкою та завданими збитками.

При цьому, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що недостача вантажу у вагоні №56558455 сталась не з вини відповідача (відповідно до частини 2 статті 924 Цивільного кодексу України та статті 127 Статуту залізниць України) та з причин, що не залежали від нього (стаття 113 Статуту залізниць України).

Таким чином, позивачем до матеріалів справи надані всі необхідні документи, які мають бути подані одержувачем вантажу для підтвердження розміру заподіяних збитків.

За таких обставин апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про стягнення вартості недостачі вантажу із залізниці.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.08.2020 у справі №904/3116/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.08.2020 у справі №904/3116/20 зашити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 27.11.2020.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя С.Г. Антонік

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, про що складений акт від 23.11.2020, копії постанови Центрального апеляційного господарського суду від 27.11.2020 у справі №904/3116/20 поштою не надсилаються.

Надіслати копії цієї постанови на електронну адресу Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (), електронну адресу Акціонерного товариства "Українська залізниця" (), електронну адресу Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" ().