ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2020 р. м. Київ Справа № 911/1795/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Васко-Імпорт", м. Херсон

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Літос-Технолоджі", Київська обл.,

м. Бориспіль

про стягнення 1 283 191 грн. 78 коп.

Суддя Мальована Л.Я.

Представники сторін:

позивача Хом`ячук Ю.П.;

відповідача Мустафіна І.Г.

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1 283 191 грн. 78 коп., з яких 614 496 грн. 00 коп. борг; 524 285 грн. 96 коп. пеня; 95 634 грн. 23 коп. інфляційні втрати; 48 775 грн. 59 коп. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив свої зобов`язання за договором №ДГ-0000008 від 01.02.2018 р. в частині оплати за поставлений товар у встановлений договором строк.

06.08.2020 р. через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що 23.07.2020 р. між позивачем та відповідачем було підписано Акт звіряння розрахунків за період 01.01.2020 р. 22.07.2020 р., відповідно до якого Сторони встановили, що заборгованість з боку Відповідача за Договором №ДГ-0000008 від 01.02.2018 р. відсутня. Відповідач вказує, що позивачем невірно здійснено розрахунок пені, оскільки таке нарахування здійснено з порушенням ч. 6 ст. 232 ГК України, також відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності до вимог позивача щодо стягнення пені. Крім того, відповідачем надано контррозрахунок суми інфляційних втрат та 3% річних.

31.08.2020 р. позивачем подано відповідь на відзив, в якому зазначаено, що відповідачем погашена заборгованість за поставлений товар у розмірі 614 496 грн 00 коп., але просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі щодо інфляційних нарахувань, 3% річних, пені відповідно до наданого ним розрахунку.

09.09.2020 р. відповідачем через канцелярію суду подано заперечення на відповідь на відзив, в якому вказує, що не погоджується з розрахунком позивача щодо інфляційних нарахувань та 3% річних та наголошує, що даний розрахунок зроблено невірно. Крім того, позивач не обмежив розмір пені відповідно до вимог ч. 6 ст. 232 ГК України. Також відповідач наполягає на тому, що вимоги про стягнення пені заявлені поза межами строку позовної давності та задоволенню не підлягають.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.09.2020 р. закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті на 28.10.2020 р.

Розгляд справи здійснювався в режимі відеоконференції згідно ухвали суду від 16.09.2020 р.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.10.2020 розгляд справи по суті відкладено на 19.11.2020 р. для перевірки розрахунків наданих сторонами до матеріалів справи.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в частині нарахування пені, інфляційних та 3% річних та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. В решті суми боргу покладається на розсуд суду.

Представник відповідача просить суд задовольнити позовні вимоги згідно наданого ним розрахунку та відзиву на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.02.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Васко Імпорт» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Літос-Технолоджі» (покупець) було укладено договір № ДГ-0000008, разом з протоколом розбіжностей (далі - договір).

За умовами договору продавець зобов`язується передати на платній основі, належний йому товар будівельні матеріали ( цемент - торгова марка СІМSA; шпаклівка - торгова марка ABS, вапно торгова марка NUR КIREC, мармур молотий (кальцити) торгова марка NIGTAS) у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах цього договору (п.1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору кількість та асортимент товару, що постачається за цим договором, обговорюється в заявці замовленні на кожну окрему партію. Заявка надсилається в письмовій формі (на електронну пошту або факсом) в довільній формі де вказується асортимент та кількість товару, інформація про транспорт, дата відвантаження. На основі заявки виписується рахунок, який є підставою для оплати товару та гарантією резервування товару на складі продавця. Кількість відвантаженого товару, що поставляється вказується в супровідних документах (рахунок фактура. видаткова накладна, ТТН). Допускається толеранс +/- 2% по вазі товару в тарі виробника (мішок, біг-біг. слинг-бег).

Згідно з п. 3.1 договору поставка товару здійснюється окремими партіями, за найменуваннями, кількістю, цінами, в узгоджені терміни на підставі заявки/замовлення. На кожну партію товару продавець зобов`язаний надати покупцю оригінали всіх товаросупровідних документів: - рахунок-фактуру; - видаткову накладну; - ТТН; - документи, які підтверджують якість товару (сертифікат якості).

Умови поставки товару DDP склад покупця: м. Бориспіль, вул. Адмірала Ушакова, буд. 19, відповідно до вимог «Інкотермс-2010» офіційних правил тлумачення торгових термінів (п.3.4 договору).

Пунктом 3.5 визначено, що датою поставки вважається дата підписання покупцем видаткової накладної на товар. Покупець зобов`язаний направити копію підписаної видаткової накладної на електронну адресу постачальника протягом 3-х годин з моменту прийняття товару.

Згідно з п. 4.3 та п. 4.4 покупець оплачує поставлену першу партію товару (184 тонни) до 15 травня 2018 року згідно із затвердженим сторонами графіком оплати, що є невід`ємною частиною цього договору. Наступні за першою партією товару (184 тонни) поставлені партії товару оплачуються протягом 15 робочих днів з моменту їх поставки.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 1 374 404,51 грн. 51 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних.

Позивач вказує, що відповідач взяті на себе зобов`язання за укладеним правочином виконав неналежним чином, здійснивши часткову оплату прийнятого товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 614 496 грн. 00коп.

Відповідачем сплачено заборгованість за поставлений товар після звернення позивача з позовом до суду в сумі 614 496 грн. 00 коп., що не заперечується сторонами та підтверджується Актом звіряння розрахунків за період 01.01.2020 р. 22.07.2020 р, платіжними дорученнями та банківськими виписками, копії яких містяться в матеріалах справи.

Згідно п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, провадження в частині стягнення боргу підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 95 634 грн. 23 коп. інфляційних втрат та 48 775 грн. 59 коп. 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання за договором, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 95 634 грн. 23 коп. інфляційних втрат та 48 775 грн. 59 коп. 3% річних, які нараховані позивачем відповідно до вимог закону та умов договору.

Позивачем у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання з оплати за поставлений товар нараховано 524 285 грн. 96коп. пені.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до п.8.3 договору за порушення строків оплати поставленого товару покупець сплачує продавцю, за вимогою останнього, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, від суми не оплаченого в строк товару за кожен день прострочення. В разі передоплати, санкції за прострочення оплати не застосовуються.

Як вбачається з договору №ДГ-0000008 від 01.02.2018 р., сторонами не була збільшена позовна давність щодо стягнення пені.

Відповідно до п. 4.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" № 10 від 29.05.2013 у дослідженні обставин, пов`язаних із вчиненням зобов`язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, неустойки, процентів за користування коштами), а так само й вимог щодо відшкодування збитків і, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами.

Визнання боржником свого боргу після спливу позовної давності не свідчить про переривання перебігу такої давності.

Таким чином, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що строк позовної давності переривався у зв`язку зі здійснення періодичних платежів та підписанням актів звірки розрахунків та вважає за необхідне застосувати строк позовної давності щодо нарахованої позивачем пені за видатковими накладними №РН-0000098 від 07 березня 2018 р., №РН-0000106 від 13 березня 2018 р., №РН-0000198 від 11 квітня 2018 р., №РН-0000200 від 12 квітня 2018 р., №РН-0000207 від 13 квітня 2018 р., №РН-0000211 від 16 квітня 2018 р., №РН-0000213 від 16.04.2018 р., №РН-0000214 від 16 квітня 2018 р., №РН-0000271 від 27.04.2018 р., №РН-0000272 від 27.04.2018.

За умовами ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п.2.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Відтак, невірним є обрахування пені за весь час прострочення платежу, виходячи за межі шестимісячного строку нарахування, передбаченого ч.6 ст.232 ГК України.

Суд звертає увагу, що вірним є нарахування пені на заборгованість з оплати за поставлений товар по кожній видатковій накладній окремо, а не наростаючим підсумком, як здійснив позивач.

Враховуючи вищевикладені норми закону та умови договору за розрахунком суду розмір пені, що підлягає задоволенню складає 30737 грн. 22 коп.; в частині щодо стягнення 493 548 грн. 02 коп. задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене суд задовольняє позовні вимоги частково, у зв`язку тим, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися з позовом до суду та здійснювати додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого ст. 129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 207, 236, 238-240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Літос-Технолоджі» (08300, Київська область, м. Бориспіль, вул. Адмірала Ушакова, буд. 19, код 41812406) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Васко-Імпорт» (73000, м. Херсон, пров. Портовий, буд. 1, кв. 1, код 38151742) 48 775 (сорок вісім тисяч сімсот сімдесят п`ять) грн. 59 коп. 3% річних, 95 634 (дев`яносто п`ять тисяч шістсот тридцять чотири) грн. 23 коп. інфляційних втрат, 30 737 (тридцять тисяч сімсот тридцять сім) грн. 94 коп. пені, 2 627 (дві тисячи шістсот двадцять сім) грн. 22 коп. судового збору.

В решті вимог відмовити.

В частині стягнення боргу в сумі 614 496 грн. 00 коп. провадження у справі закрити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 02.12.2020 року.

Суддя Л.Я. Мальована