номер провадження справи 9/158/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2020 Справа № 908/2396/20

м.Запоріжжя

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Авер-ТЕХ», (04050, м. Київ, вул. Пимоненка, буд. 13-Ж)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Техностандарт», (69091, м.Запоріжжя, вул. Гастелло, буд. 46)

про стягнення суми 52502,04 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області 16.09.2020 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Авер-ТЕХ» про стягнення з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Техностандарт» суми 45878,01 грн. заборгованості за поставлений товар, суми 2036,23 грн. пені та суми 4587,80 грн. штрафу, всього - загальної суми 52502,04 грн.

Ухвалою суду від 21.09.2020 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/2396/20 (номер провадження 9/158/20), вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

19.11.2020 за наслідками розгляду справи судом прийнято рішення.

Позовні вимоги мотивованы наступним. На виконання укладеного сторонами договору поставки №102 від 31.10.2019 позивач у період з листопада 2019 року по квітень 2020 поставив відповідачу товар на загальну суму 215103 грн. 90 коп. Товар оплачено відповідачем частково на суму 169225 грн. 89 коп., внаслідок чого заборгованість складає 45 878,01 грн. У зв`язку з порушенням порядку і строків оплати вартості поставленого товару, позивачем на підставі п.8.2 договору нараховані відповідачу пеня та штраф. Позов обґрунтовано ст.ст. 526, 530, 549, 610, 612, 627, 692 ЦК України, ст.ст.4, 193, 216, 218, 230, 231, 232 ГК України та умовами договору про поставку товару № 102 від 31.10.2019.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, відзив до суду не подав. Про розгляд справи повідомлений належним чином. Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 21.09.2020, яка була направлена рекомендованим листом з повідомленням на адресу ТОВ «Техностандарт» (69091, м.Запоріжжя, вул. Гастелло, буд. 46), що вказана у позовній заяві та відповідає відомостям з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, повернута підприємством поштового зв`язку до господарського суду без вручення адресату з відміткою: «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зокрема, містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Згідно з частиною 1 ст. 7 та ст. 10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру. Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17).

Із змісту ч. 9 ст. 165 ГПК України слідує, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авер-ТЕХ» (Постачальник, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техностандарт» (Покупець, відповідач у справі) 31.10.2019 був укладений договір поставки товару № 102 (далі Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався здійснити поставку і передачу у власність Покупцю Товару, а Покупець - прийняти та сплатити вартість такого товару в порядку та на умовах, визначених даним Договором. Загальна сума Договору складається з сум вартості отриманих Покупцем партій товару, вказаних в накладних, які є невід`ємними частинами даного Договору(п.п. 1.1, 1.3).

В пунктах 6.1-6.4, 6.8 Договору сторонами визначено, що на підставі замовлення Покупця Постачальник готує та надає рахунок-фактуру Покупцю на кожну окрему партію товару. За домовленістю Сторін Покупець здійснює самовивіз товару зі складу Постачальника на умовах ЕХW. Разом з товаром Покупцю передається супроводжувальна документація: видаткова накладна. Видаткова накладна оформлюється Постачальником у двох екземплярах, один із яких залишається у Постачальника, а другий передається Покупцю, товарно-транспортна накладна оформлюється відповідно до положень чинного законодавства України. Право власності на Товар переходить від Продавця до Покупця у момент передачі товару відповідно до умов поставки по даті виписки видаткової накладної. Товар від імені Покупця отримує особа, уповноважена на це відповідною довіреністю, яка оформлена згідно вимог чинного законодавства України.

Відповідно до п.п. 5.1- 5.3 Договору розрахунки за товар здійснюються в безготівковому порядку. Валютою платежу є гривня України. Протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати передачі товару, Покупець зобов`язаний перерахувати на поточний рахунок Постачальника повну вартість поставленого товару з урахуванням п. п. 4.2, 4.3 Договору, на підставі рахунку-фактури Постачальника.

Згідно з п. 11.1.1, 11.2 Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31 грудня 2019 включно. У разі, якщо за якщо за 15 календарних днів до закінчення строку дії Договору жодна Сторона не виявить бажання припинити його дію, при відсутності у Сторін взаємних претензій до виконання договірних зобов`язань, дія Договору продовжується на невизначений строк на тих же умовах.

Матеріали справи свідчать, що з листопада 2019 року по квітень 2020 позивачем на підставі відповідних замовлень відповідача було відвантажено останньому товар на загальну суму 215103,90 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними:

№ АТ-1 1010264 від 04.11.2019 року на суму 12 296,05грн.;

№ АТ-1 1070035 від 07.11.2019 року на суму 6 998,40грн.;

№ АТ-1 1070036 від 07.11.2019 року на суму 5 872,24 грн.;

№ АТ-11120328 від 13.11.2019 року на суму 22 136,00 грн.;

№ АТ-11120329 від 13.11.2019 року на суму 2 642,99 грн.;

№ АТ-11130314 від 14.11.2019 року на суму 5 533,97 гри.;

№ АТ-11140128 від 14.11.2019 року на суму 12 077,09 грн.;

№ АТ-11 140199 від 14.11.2019 року на суму 6 038,54 грн.;

№ АТ-1 1200147 від 20.11.2019 року на суму 3 919,86 грн.;

№ АТ-11200148 від 20.11.2019 року на суму 5 533,97 грн.;

№ АТ-1 1270026 від 27.11.2019 року на суму 4 148,49 грн.;

№ АТ-12020027 від 02.12.2019 року на суму 4 947,11 грн.;

№ АТ-12100391 від 11.12.2019 року на суму 3 208,13 грн.;

№ АТ-01090054 від 09.01.2020 року на суму 5 778,10 грн.;

№ АТ-01 100057 від 10.01.2020 року на суму 10 203,34 грн.;

№ АТ-01200063 від 20.01.2020 року на суму 1 936,26 грн.;

№ АТ-01240192 від 27.01.2020 року на суму 5 247,88 грн.;

№ АТ-01270254 від 28.01.2020 року на суму 2 746,80 грн.;

№ АТ-01280145 від 28.01.2020 року на суму 6 351,44 грн.;

№ АТ-01290288 від 30.01.2020 року на суму 1 321,49 грн.;

№ АТ-01300215 від 30.01.2020 року на суму 1 321,49 грн.;

№ АТ-02040085 від 04.02.2020 року на суму 3 258,17 грн.;

№ АТ-02060030 від 06.02.2020 року на суму 1 338,46 грн.;

№ АТ-02130182 від 14.02.2020 року на суму 6 996,96 грн.;

№ АТ-02140045 від 14.02.2020 року на суму 5 183,66 грн.;

№ АТ-021 80191 від 20.02.2020 року на суму 1 587,04 грн.;

№ АТ-02210074 від 21.02.2020 року на суму 9 085,81 грн.;

№ АТ-02210076 від 21.02.2020 року на суму 1 524,77 грн.;

№ АТ-02210252 від 21.02.2020 року на суму 1 587,04 грн.;

№ АТ-03110281 від 13.03.2020 року на суму 12 028,43 грн.;

№ АТ-03120137 від 13.03.2020 року на суму 817,34 грн.;

№ АТ-03120247 від 13.03.2020 року на суму 6 237,79 грн.;

№ АТ-03130143 від 13.03.2020 року на суму 1 177,44 грн.;

№ АТ-03170092 від 17.03.2020 року на суму 836,38 грн.;

№ АТ-03170104 від 17.03.2020 року на суму 8 035,65 грн.;

№ АТ-03180072 від 18.03.2020 року на суму 6 673,00 грн.;

№ АТ-03270005 від 27.03.2020 року на суму 13 407,19 грн.;

№ АТ-04030122 від 06.04.2020 року на суму 2 704,38 грн.;

№ АТ-04080122 від 09.04.2020 року на суму 2 364,75 грн.

Вищезазначені видаткові накладні підписані сторонами без зауважень та скріплені печатками.

Відповідач оплату товару отриманого за вищевказаними видатковими накладними здійснив частково. Загальна сума оплати за поставлений товар становить 169 225 грн. 89 коп., що підтверджується копіями платіжних доручень, які містяться в матеріалах справи. Таким чином, неоплаченим залишився товар на суму 45 878,01 грн. (215103,90 - 169225,89).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно з приписами ст.ст. 11, 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язання правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно ж частин 1, 2 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено: якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач взятих на себе зобов`язань щодо оплати товару належним чином не виконав, оплату за отриманий товар за вищезазначеними видатковими накладними здійснив не в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 45878,01 грн. Доказів сплати вказаної суми боргу відповідачем суду не надано.

Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 45878,01 грн. заборгованості є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача суми 2036,23 грн. пені за період з 10.05.2020 по 10.09.2020 та суми 4587,80 грн. штрафу на підставі п. 8.2 Договору.

В силу приписів статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з п. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В пункті 8.2 Договору сторонами узгоджено, що за порушення строків і порядку сплати вартості поставленого товару Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення, та штраф за порушення порядку розрахунків у розмірі 10% від розміру порушеного грошового зобов`язання.

Факт порушення відповідачем зобов`язання в частині строку та порядку сплати вартості поставленого товару є доведеним.

Згідно з розрахунком пені, наведеним у тексті позовної заяви, нарахування здійснено на загальну суму заборгованості 45878,01 грн. за період з 10.05.2020 по 10.09.2020 включно (124 дні).

На обґрунтування початку періоду нарахування пені позивач у позовній заяві зазначив, що оскільки остання поставка відбулася 09.04.2020 року, а строк оплати становить 30 календарних днів (п.5.3 Договору), то оплата повинна була бути здійснена покупцем не пізніше 09.05.2020. Відповідно, з 10.05.2020 року відбувається нарахування пені.

Суд зазначає, що визначення таким чином періоду нарахування пені є правом позивача, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів іншої сторони та, враховуючи здійснені відповідачем часткові оплати товару, отриманого за вищевказаними видатковими накладними, не перевищує шестимісячного строку нарахування пені, передбаченого ч. 6 ст. 232 ГК України.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача пені є законними. Разом з тим, перевіривши наданий позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми пені, суд встановив, що при його складенні були допущені помилки в частині зазначення у формулі нарахування пені кількості днів у 2020 році (взято 365 замість 366 днів), внаслідок чого позивачем неправильно визначено розмір пені. Фактично за заявлений позивачем період до стягнення підлягає сума 2030,67 грн. пені.

Вимога про стягнення з відповідача штрафу за порушення порядку розрахунків, у розмірі узгодженому сторонами у п. 8.2 договору, є законною та обґрунтованою. 10 % від розміру порушеного грошового зобов`язання визначені позивачем вірно, а тому підлягають задоволенню у заявленому розмірі, а саме в розмірі 4587,80 грн.

Таким чином в цілому позов задовольняється судом частково.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техностандарт», (69091, м.Запоріжжя, вул. Гастелло, буд. 46) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авер-ТЕХ», (04050, м. Київ, вул. Пимоненка, буд. 13ж) суму 45878 (сорок п`ять тисяч вісімсот сімдесят вісім) грн. 01 коп. основного боргу, суму 2030 (дві тисячі тридцять) грн. 67 коп. пені, суму 4587 (чотири тисячі п`ятсот вісімдесят сім) грн. 80 коп. штрафу, суму 2101 (дві тисячі сто одна) грн. 78 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 01.12.2020.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва