ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2020 року м.Дніпро Справа № 908/413/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антонік С.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Іванова О.Г.

секретар судового засідання: Ревкова Г.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Запоріжзв`язоксервіс" на ухвалу господарського суду Запорізької області від 31.08.2020 року (суддя Азізбекян Т.А.) у справі № 908/413/19

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Запоріжзв`язоксервіс" (вул. Жилянська, буд. 72А, м. Київ, 01033, адреса для листування: вул. Покровська, буд. 21, м. Запоріжжя, 69063, ідентифікаційний код 22116499)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (вул. Сталеварів, буд. 14, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 00130926)

про стягнення 1 416 719,85 грн.

за участю Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (вул. Теплична, буд. 18, м. Запоріжжя, 69600, ідентифікаційний код 38983006)

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернулось Приватне акціонерне товариство «Запоріжзв`язоксервіс» із заявою про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі яка має заборгованість перед боржником у справі № 908/413/19, а саме: звернути стягнення на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», яке має заборгованість перед Публічним акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» в розмірі 34 623 353,73 грн. згідно рішення господарського суду Запорізької області від 06.12.2010 року у справі № 10/339/10, на користь Приватного акціонерного товариства «Запоріжзв`язоксервіс» в рахунок погашення заборгованості в загальній сумі 1 329 372,48 грн., яка складається з 1 131 959,86 грн. основного боргу, 64 353,29 грн. пені, 28 271,24 грн. 3% річних, 83 537,29 грн. інфляційні збитки, 21 250,80 грн. судового збору, згідно рішення господарського суду Запорізької області від 04.07.2019 року у справі № 908/413/19.

Заява мотивована тим, що вчинення виконавчих дій по примусовому виконанню рішення у справі № 908/413/19 про стягнення на користь позивача заборгованості з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на даний час зупинено, однак заборгованість в сумі 1329372,48 грн. залишається непогашеною. Боржник є кредитором Казенного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат», правонаступником якого є ТОВ «Запорізький

титано-магнієвий комбінат», відповідно до рішення Господарського суду Запорізької області від 06.12.2010 у справі № 10/339/10 про стягнення з останнього заборгованості за спожиту активну електричну енергію. Рішення у вказаній справі набрало законної 20.12.2010 та відповідно до обставин, встановлених ухвалою суду від 15.08.2019 у справі № 10/339/10, наказ з виконання рішення у цій справі перебуває на примусовому виконанні.

Ухвалою господарського суду у задоволенні заяви відмовлено.

В обгрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що ПрАТ «Запоріжзв`язоксервіс» не доведено наявної заборгованості перед боржником ПАТ «Запоріжжябленерго», у особи на грошові кошти якої позивач просить звернути стягнення заборгованості - ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат», в т.ч. її розміру, що може призвести до подвійного стягнення грошових коштів з ТОВ «ЗТМК», що є неприпустимим. Суд вказав, що законодавцем в імперативному порядку визначено обов`язок споживача сплачувати за спожиту електроенергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання. В той же час, у разі задоволення заяви, поданої ПрАТ «Запоріжзв`язоксервіс», кошти, які призначені на погашення заборгованості за спожиту електричну енергію будуть направлені на користь третьої особи (заявника) в рахунок погашення заборгованості ПАТ «Запоріжжобленерго» за рішенням господарського суду Запорізької області у справі № 908/413/19, тобто фактично на інше цільове призначення коштів.

Не погодившись з ухвалою господарського суду, позивач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

В обгрунтування апеляційних вимог, скаржник зазначає, що:

- виконання ухвал про задоволення заяв поданих в порядку ст. 336 ГПК України у будь-якому випадку призводить до зміни черговості задоволення вимог кредиторів, але ж і жоден з кредиторів вимоги яких об`єднані у зведене виконавче провадження, не позбавлений права звернутися до суду у порядку ст. 336 ГІЖ України.

- суд, в порушення п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, не сприяв заявнику в реалізації його прав і у той же час, вважав, що заявник не довів наявність заборгованості перед ним, тоді як заборгованість Боржника (Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго) на користь Приватного акціонерного товариства «Запоріжзв`язоксервіс» є безспірною і встановлена рішенням господарського суду Запорізької області від 17.01.2020 року у справі №908/413/19, яке не виконується, оскільки 12.12.2019 року у день відкриття виконавчого провадження № 60855756 винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, тобто заборгованість встановлена рішенням суду не змінилася і складає 1 329 372,48 грн;

- суд необґрунтовано не застосував ч. І ст. 75 ПІК України, враховуючи, що представник ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» не надав належних доказів які б спростували наявність заборгованості, а представник боржника підтвердила наявність заборгованості;

- доказом існування заборгованості за рішенням є і відсутність у матеріалах справи постанови про закінчення виконавчого провадження із виконавчим документом наказом про примусове виконання рішення у справі №908/413/19, що передбачається п. 9 ч. 1 та ч. З ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»;

- суд неправильно застосовує норму матеріального права, а саме ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» і не враховує положень спеціального закону - «Про виконавче провадження», який і регулює порядок примусового виконання рішення та самої ст. 336 ГПК України, яка є спеціальною та регулює питання звернення стягнення на грошові кошти, оскільки на належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом, а виконавець у будь-якому випадку звертає стягнення на ті кошти, які можна стягнути;

- у випадку задоволення заяви ТОВ «Запоріжзв`язоксервіс» зміниться боржник, і звертатиметься стягнення на його кошти в порядку передбаченому Законом, а він взагалі не є суб`єктом ринку електроенергії.

Просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що оскаржувана ухвала господарського суду Запорізької області відповідає обставинам справи, є законною та обґрунтованою та постановлена судом першої інстанції без порушень процесуального права. Просить залишити ухвалу господарського суду Запорізької області від 31.08.2020 у справі № 908/413/19 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючого судді: Антоніка С.Г.(доповідач), суддів: Дарміна М.О., Іванова О.Г. від 19.10.2020 року відкрите апеляційне провадження у справі №908/413/19. Розгляд справи призначено у судовому засіданні.

Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Запорізької області від 04.07.2019 у справі № 908/413/19р позов Приватного акціонерного товариства «Запоріжзв`язоксервіс» задоволено. Стягнуто з ПАТ « Запоріжжяобленерго» на користь ПрАТ «Запоріжзв`язоксервіс» суму

основного боргу - 1 131 959 грн. 86 коп., суму пені 128 706 грн. 59 коп., 3 % річних 28 271 грн. 24 коп., інфляційні збитки 83 537 грн. 29 коп., суму судового збору - 21 250 грн. 80 коп. Розстрочено виконання судового рішення у справі терміном на 12 місяців починаючи з липня 2019 року по червень 2020 року включно, з щомісячним внесенням суми у розмірі 114 372, 92 грн.

Постановою Центрального апеляційного Господарського суду від 23.10.2019 рішення Господарського суду Запорізької області від 04.07.2019 у справі № 908/413/19 змінено в частині стягнення пені, стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь ПрАТ Запоріжзв`язоксервіс 64 353,29 грн. пені.

13.11.2019р. Господарським судом Запорізької області видано наказ на примусове виконання судового рішення по справі № 908/413/19 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на

користь Приватного акціонерного товариства «Запоріжзв`язоксервіс» суму основного боргу - 1131959 грн. 86 коп., суму пені 64353 грн. 29 коп., 3 % річних 28 271 грн. 24 коп., інфляційні збитки 83537 грн. 29 коп., суму судового збору - 21250 грн. 80 коп.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.01.2020 внесено виправлення до наказу Господарського суду Запорізької області від 13.11.2019 по справі № 908/413/19, доповнено його зміст (з урахуванням Постанови Центрального апеляційного господарського суду від 23.10.2019) наступним абзацом: Розстрочити виконання рішення терміном на 12 місяців в частині стягнення суму основного боргу - 1131959 грн. 86 коп., суму пені 64353 грн. 29 коп., 3 % річних 28 271 грн. 24 коп., інфляційні збитки 83537 грн. 29 коп., починаючи з липня 2019 року по червень 2020 року включно з щомісячним внесенням суми рівними частинами.

11.12.2019 постановою старшого державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відкрито виконавче провадження ВП № 60855756 з виконання наказу Господарського суду Запорізької області № 908/413/19, виданого 13.11.2019.

12.12.2019 старшим державним виконавцем винесено постанову у ВП № 60855756 про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу № 908/413/19 від 13.11.2019 на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у зв`язку із включенням ПАТ «Запоріжжяобленерго» до переліку об`єктів великої приватизації державної власності згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 358-р, до усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій.

Також встановлено, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.12.2010 у справі № 10/339/10 з Казенного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» (на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання) стягнуто 34 232 677,50 грн. заборгованості за спожиту активну електричну енергію, 100000 грн. пені, 91060,02 грн. інфляційних нарахувань, 173880,21 грн. 3 % річних; 25500,00 грн. витрат по держмиту та 236 грн. 00 коп. витрат на ІТЗ судового процесу.

20.12.2010 на виконання рішення у справі № 10/339/10, яке набрало законної сили 20.12.2010 видано наказ.

В подальшому, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.02.2015 за заявою ВАТ «Запоріжжобленерго» було замінено сторону у виконавчому проваджені з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 20.12.2010 у справі №10/339/10, а саме: замінено стягувача - Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» на стягувача - Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Енергомережа».

Підставою для заміни стягувача у виконавчому провадженні стало укладання 22.12.2014р. між ВАТ «Запоріжжяобленерго» (первісний кредитор), ПрАТ «Холдингова компанія «Енергомережа» (новий кредитор) і ДП «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (боржник) договору № 651214/42 про відступлення права вимоги, за яким первісний кредитор відступив, а новий кредитор прийняв на себе право вимоги до боржника - Державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» по оплаті заборгованості за договором на користування електричною енергією № 76/199 від 01.07.2000р. в сумі 17014446,03 грн., яка розстрочена на підставі ухвали господарського суду Запорізької області від 18.11.2013.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2017 у справі № 910/2694/16 визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 22.12.2014 № 651214/42, укладений між відкритим акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго", приватним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Енергомережа" та Державним підприємством "Запорізький титано-магнієвий комбінат". Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 рішення господарського суду міста Києва від 26.09.2017 у справі № 910/2694/16 змінено в мотивувальній частині, виклавши мотивувальну частину в редакції даної постанови. В решті рішення господарського суду залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 06.03.2018 здійснено процесуальне правонаступництво та зазначено: відповідачем у справі вважати Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (). Задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду Запорізької області від 11.02.2015 у справі №10/339/10. Скасовано ухвалу Господарського суду Запорізької області від 11.02.2015 у справі №10/339/10 про заміну сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 20.12.2010 у справі № 10/339/10 та прийнято нову, якою у задоволенні заяви відмовлено.

Апеляційним господарським судом при розгляді справи також встановлено, що постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2019р. у справі №10/339/10, постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП № 27535592 від 01.04.2015р. визнано недійсною.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 26.03.2019р. у справі 10/339/10, яка залишена в силі постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2019р. визнано бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МУЮ Клименко Р.В. щодо не відновлення виконавчого провадження ВП №27535592 неправомірною та зобов`язано державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МУЮ прийняти постанову про відновлення виконавчого провадження ВП №27535592 та вжити заходів примусового виконання.

Згідно письмових пояснень ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат», 20.06.2019р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову про відновлення виконавчого провадження ВП № 27535592.

На час розгляду справи докази про сплату заборгованості ТОВ «ЗТМК» на користь стягувача ПАТ «Запоріжжяобленерго» за наказом № 10/339/10 жодною стороною не надані.

Відповідно до ст.336 ГПК України, суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили (ч.1).

Суд відмовляє в задоволенні такої заяви, якщо вона подана після закінчення строку позовної давності для відповідної вимоги боржника до такої особи, або строку на пред`явлення до виконання виконавчого документа про стягнення коштів з такої особи на користь боржника за судовим рішенням, що набрало законної сили (ч.2).

Заява розглядається судом протягом десяти днів з дня її надходження (ч.3).

Суд розглядає заяву про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, в судовому засіданні з викликом такої особи та учасників справи, проте їх неявка не перешкоджає розгляду справи за умови належного їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи (ч.4).

Про задоволення заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, або про відмову у її задоволенні суд постановляє ухвалу (ч.7).

У разі задоволення заяви судове рішення може бути виконано шляхом звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі в межах заборгованості такої особи перед боржником (8).

Звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, є підставою для визнання виконавчого документа, за яким боржник виступає стягувачем, таким, що не підлягає виконанню в розмірі стягнутої суми (ч.9).

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України № 36-р від 16.01.2019р. «Про затвердження переліку об?єктів великої приватизації державної власності», ПАТ «Запоріжжяобленерго» включено до цього переліку.

Пункт 12 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» зобов?язує виконавця зупинити вчинення виконавчих дій у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Стаття 75 Закону України «Про ринок електроенергії» встановлює, що покупці електричної енергії, які купують електричну енергію в електропостачальників, вносять плату за отриману електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника в одному з уповноважених банків. На кошти, що знаходяться на поточних рахунках із спеціальним режимом використання електропостачальників, оператора системи передачі та оператора ринку, не може бути звернено стягнення за зобов`язаннями цих учасників ринку. У разі перерахування коштів за електричну енергію та послуги на інші рахунки, ніж поточні рахунки із спеціальним режимом використання, у випадках, визначених цією статтею, отримувачі повинні повернути ці кошти у триденний строк з моменту їх отримання. У разі неповернення у цей строк коштів, сплачених на інші рахунки, ніж поточні рахунки із спеціальним режимом використання, ці суми підлягають стягненню до державного бюджету як санкція за вчинене правопорушення. Зарахування коштів до державного бюджету не звільняє їхніх отримувачів від повернення цих коштів відповідному учаснику ринку.

Колегія суддів зазначає, що за рішенням господарського суду Запорізької області від 20.12.2010р. у справі № 10/339/10 стягнуті з КП «ЗТМК» на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» кошти підлягають перерахуванню на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання.

Стаття 75 Закону України «Про електричну енергію» забороняє перерахування таких коштів на інші рахунки і встановлює майнову відповідальність за неповернення даних коштів, у разі їх перерахування на інші рахунки та не звільняє від повернення цих коштів енергопостачальнику.

Дана норма Закону імперативно зазначає, що кошти за спожиту електроенергію підлягають перерахуванню виключно на рахунок зі спеціальним режимом використання електропостачальника і на ці кошти не може бути звернено стягнення за зобов?язаннями електропостачальника.

Крім того, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики Європейського Суду з прав людини, як джерела права.

Європейський суд в п.30 рішення рішення від 9 січня 2007р. у Справі «Інтерсплав проти України», вказує на те, що поняття "майно" у першій частині статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві (див. рішення у справі Beyeler v. Italy [GC], N 33202, п. 100, ЄСПЛ 2000-I).

У п.21 справи «Федоренко проти України», заява № 25921/02, рішення від 1 червня 2006 р., Суд нагадує, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S. A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31).

У справі «Гайдук та інші проти України», заява № 45526/99 і 46099/99, ухвала від 2 липня 2002 р., Суд нагадує, що згідно з постійною практикою органів Конвенції поняття "майна" в розумінні статті 1 Протоколу № 1 може охоплювати як "фактичне майно" (див. рішення у справі Ван дер Мусселе проти Бельгії від 23 листопада 1983 р., серія А № 70, с. 23, п. 48), так і майнові цінності, в тому числі боргові вимоги, згідно з якими заявник може претендувати щонайменше на "законне сподівання" на фактичне користування правом власності (див. рішення в справі "Пайн Велей Девелопментс ЛТД та інші проти Ірландії від 29 листопада 1991 р., серія А № 222, с. 23, п. 51, в справі "Пресос Компанія Навієра СА проти Бельгії від 20 листопада 1995 р., серія А № 332, с. 21, п. 31).

З урахуванням усталеної практики Європейського Суд кошти, які ТОВ «ЗТМК» зобов?язано сплатити ПАТ «Запоріжжяобленерно» є майном останнього.

А відповідно до п.12 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження стосовно ПАТ «Запоріжжяобленерно» зупинено у зв?язку з включенням боржника до переліку об?єктів, що підлягає приватизації. Отже звернення стягнення на майно ПАТ «Запоріжжяобленерго» неможливе.

У зв?язку з наведеним апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Ухвалу суду слід залишити в силі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 129, 269, 271, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Запоріжзв`язоксервіс" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 31.08.2020 у справі №908/413/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 01.12.2020

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін