номер провадження справи 5/149/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2020 Справа № 908/2586/20

м.Запоріжжя Запорізької області

За позовом: Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137; 69076, м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка, буд. 7; )

До відповідача: Фізичної особи-підприємця Гуртовенко Петра Анатолійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про стягнення 4 503,86 грн.,

За участю представників сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

06.10.2020 р. до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Концерну "Міські теплові мережі" від 29.09.2020 р. за вих. №06/44-юр (вх. №2796/08-07/20 від 06.10.2020 р.) до Фізичної особи-підприємця Гуртовенко Петра Анатолійовича про стягнення 4 503,86 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2020 р. справу №908/2586/20 розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 09.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2586/20 в порядку спрощеного позовного провадження. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи, розгляд справи по суті розпочати з 09.11.2020, запропоновано сторонам здійснити відповідні процесуальні дії.

02.11.2020 від Фізичної особи-підприємця Гуртовенко П.А. до Господарського суду Запорізької області надійшла заява № б/н від 29.10.2020(вх. № 21414/08-08/20 від 02.11.2020) про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 03.11.2020 вказану заяву задоволено, перше судове засідання з розгляду справи по суті у спрощеному позовному провадженні призначено на 09.11.2020 о 10 год. 30 хв. З повідомленням (викликом) сторін. Явку представників сторін визнано обов`язковою, запропоновано позивачу здійснити відповідні процесуальні дії.

Ухвалою суду від 09.11.2020р. оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду справи по суті до 04.12.2020 о 10 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явку представників сторін визнати обов`язковою. В судове засідання 04.12.2020р., в якому судом прийнято рішення по суті спору, представники сторін не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Як вбачається з позовної заяви в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що позивач звернувся до відповідача з пропозицією укласти договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, однак відповідач відповіді на пропозицію не надав, договір не уклав. Відповідач займає частину нежитлового приміщення першого поверху за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рубана, буд. 7 на підставі договору оренди №321/6 від 18.12.2017 р., укладеного з Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (Орендодавець) та КП "Наше місто" Запорізької міської ради (Баласноутримувач). Позивач у період з листопада 2019 р. по квітень 2020 р. надав відповідачу послугу з централізованого опалення за вказаною адресою на суму 4 406,05 грн. Однак, відповідач погашення вказаної суми боргу не здійснив. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань позивач нарахував пеню в сумі 86,57 грн., 3% річних в сумі 11,24 грн. На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст. 11, 15, 16, 258, 509, 525, 526, 530, 625, 629, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 193, 222 Господарського кодексу України, позивач просить суд позов задовольнити.

Відповідач заявою від 29.10.2020р. підтвердив, що він не має договірних зобов`язань з позивачем, проте орендує приміщення , яке опалюється позивачем, та в якому наявні транзитні теплові мережі опалення житлового буднику. Відповідач не погоджується з нарахуванням позивачем плати за опалення за проходження транзитних теплових мереж в приміщення відповідача. Стверджує, що документи з пропозицією укласти договір не отримував.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи у судовому засіданні без участі представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Концерн "Міські теплові мережі" діє на підставі статуту, відповідно до якого основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, постачання теплової енергії для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємства, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут та інше.

Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України „Про житлово-комунальні послуги", „Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води" затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про теплопостачання" він регулює відносини, що виникають у зв`язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом за режимами споживання теплової енергії, безпечною експлуатацією теплоенергетичного обладнання та безпечним виконанням робіт на об`єктах у сфері теплопостачання суб`єктами господарської діяльності незалежно від форм власності.

Теплогенеруюча організація - суб`єкт господарської діяльності, який має у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання та виробляє теплову енергію, теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії (ст. 1 Закону України "Про теплопостачання", надалі - Закону). Таким є позивач у справі.

Відповідно до Закону України "Про природні монополії" Концерн "Міські теплові мережі" відноситься до суб`єктів природної монополії.

Основним предметом діяльності Концерну "Міські теплові мережі" є виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) мережами, постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ і організацій, інших категорій споживачів, її збут.

Як монополіст такої природної монополії, відповідно до ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" Концерн "Міські теплові мережі" не може відмовити у наданні послуг з постачання теплової енергії за наявності технічної можливості на приєднання споживача до теплової мережі.

Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються.

У ч. 1 ст. 6 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" із змінами, внесеними згідно із Законом № 2454-VIII від 07.06.2018 (надалі Закон) зазначені суб`єкти правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг, а саме: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. При цьому ч. 2 ст. 6 Закону визначає виконавців житлово-комунальних послуг, серед яких - послугу з постачання теплової енергії надає теплопостачальна організація; послугу з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.

Пунктом 18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за № 630 (надалі-Правила) зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Правилами та ст. 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Частиною 2 ст.8 Закону передбачений обов`язок виконавця комунальної послуги готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Пунктом 1 ч. 2 ст.7 Закону визначено: споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Статтею 9 Закону передбачений Порядок оплати житлово-комунальних послуг, а саме споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Приписами ч. 3 ст. 179 ГК України закріплено, що укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язковим для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично їх отримали. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (Постанова Верховного суду України від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13).

Відповідач займає частину нежитлового приміщення першого поверху (об`єкт надання послуг) за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рубана, буд. 7 на підставі договору оренди №321/6 від 18.12.2017р., укладеному з Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (Орендодавець) та КП «Наше місто» Запорізької міської ради (Балансоутримувач).

Приміщення Відповідача знаходиться в житловому будинку № 7 по вул. Рубана та має єдину систему опалення з житловим будинком. У Відповідача відсутній власний прилад обліку теплової енергії. Житловий будинок № 7 по вул. Рубана оснащено загальнобудинковим приладом обліку теплової енергії.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач неодноразово звертався до Відповідача з пропозицією укласти договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у вказаному приміщенні, що підтверджується в т.ч. листом № 08-5/490 від 27.06.2019 р. , який було направлено з описом вкладеного на адресу відповідача - 69089, м. Запоріжжя, вул. Вільного козацтва, б. 34, кв. 6. У вказаному листі КОНЦЕРН «МТМ» також вказав, що система опалення приміщення відповідача є сумісною з внутрішньо будинковою системою теплопостачання. Не зважаючи на відсутність договору, КОНЦЕРН „МТМ" здійснював та продовжує надавати відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (за наявності). Згідно п.5 ст. 13 Закону відмова споживача від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. На підставі вище викладеного, вкотре направив відповідачу на розгляд та підписання два примірника договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №408350 від 07.06.2019р. Просив розглянути, підписати та скріпити печаткою обидва договори, один примірник належним чином оформленого договору повернути в 20-денний термін з дня отримання,згідно із діючим законодавством України, на адресу: 69076 , м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка, б.7. На вказаний лист позивач відповіді не отримав.

З матеріалів справи також вбачається, що Відповідач на пропозицію позивача підписати направлений йому екземпляр договору № 408350 від 01.08.2018р. купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді направив 26.10.2018р. протокол розбіжностей, , який листом позивача від 12.11.2018р. № 08-5/1128 повернув без розгляду з посиланням на порушення відповідачем ч. 4 ст. 181 господарського кодексу України.

Також позивачем було здійснено розрахунок теплового навантаження по кожному виду теплоспоживання для договору № 408350з ФОН Гуртовенко П.А., відповідно до якого тепловий потік опалення складає 3255,4 ккал/годину.

07.08.2019р. позивачем складено Акт про не допуск до здійснення перевірки до приміщення відповідача за адресою м. Запоріжжя, вул. Рубана, 7, частина нежитлового приміщення 1 (літ. А-9). ФОТ Гуртовенко П.А. був відсутній, приміщення закрите.

Згідно п.п. 12 та 13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення «У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку. У разі коли опалювальні пристрої в квартирі (будинку садибного типу) обладнано приладами-розподілювачами теплової енергії або потужність приладів опалення (радіаторів) не відповідає розрахунковій, споживач оплачує послуги за результатами розрахунків витрат тепла, які здійснюються виконавцем за методикою, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства».

Розподіл теплової енергії спожитої будинковим приладом обліку, згідно з «Нормами і вказівками по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житла та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» і затверджені Державним Комітетом України по житлово-комунальному господарству (КТМ 204 УКР. 244-94 від 1998 року), здійснюється пропорційно договірним навантаженням, з урахуванням годин роботи теплового обладнання споживачів.

Факт надання Позивачем послуг за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рубана, 7, частина нежитлового приміщення першого поверху загальною площею 48,25 кв. м., підтверджується рішеннями Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів у спірний період (копії рішень надаються).

Позивач у період: листопад 2019 р. - квітень 2020 р. надав Відповідачу послугу з централізованого опалення за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рубана, 7, частина нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 48,25 кв.м на суму 4 406,05 гри. Жодних оплат у зазначений період Відповідач не здійснив, тому сума основного боргу Відповідача перед Позивачем складає 4 406,05 грн.

Щомісячна кількість теплової енергії, поставленої у спірний період, зазначена в актах приймання-передачі теплової енергії, які щомісячно надсилалися на адресу Відповідача, що підтверджується копіями відповідних поштових реєстрів. Однак, Відповідач акти приймання-передачі теплової енергії не погодив та не повернув Позивачу, суму боргу не сплатив.

У зв`язку з невиконанням своїх грошових зобов`язань Відповідачем Позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нарахував відповідачу пеню - 86,57 грн., та 3% річних - 11,24 грн., визначивши загальну суму боргу у розмірі 4 503,86 грн., яку просить стягнути з відповідача.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд при прийнятті рішення враховує наступне.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. Аналогічні норми містяться в ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Отже, не зважаючи на відсутність договору укладеного між позивачем та відповідачем, з метою недопущення порушення конституційного права громадян (інших мешканців будинку) на забезпечення їх здоров`я (ст. 3 Конституції України) та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї (ст. 48 Конституції України), що включає право на житло, Позивач здійснював та продовжує надавати Відповідачам послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води в будинку по вул. Рубана, 7 в м. Запоріжжі, в якому відповідач орендує нежитлове приміщення.

Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить як на споживачеві так і на теплопостачальній організації, не виключає можливості стягнення зі споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини.

Суд також враховує, що Господарським судом Запорізької області 12.12.2019р. прийнято рішення у справі № 908/2186/19, яке набрало чинності, яким частково задоволено позовні вимоги Концерну "МТМ" до ФОП Гуртовенка П.А. та стягнуто з нього заборгованості за поставлену теплову енергію за період: серпень 2018, листопад 2018 - квітень 2019 в сумі 10599,66 грн., інфляційних втрат в сумі 411,91 грн., трьох відсотків річних в сумі 162,23 грн., що разом складає 11261,72 грн.

Статтею 75 ГПК України визначено:

4. Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

5. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Вказаним рішенням встановлено наступні фактичні обставини у спорі між тими самими сторонами, які є учасниками справи № 908/2586/20, які мають преюдиційне значення у цій справі та не підлягають доказуванню.

Як свідчать матеріали справи, листом № 08-5/490 від 27.06.2019 позивач направив відповідачу на розгляд та підписання два примірника договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 408350 від 07.06.2019 на нежитлове приміщення площею 48,25 кв.м. в будинку № 7 по вул. Рубана в м. Запоріжжі, що підтверджується описом вкладення від 11.07.2019 та фіскальними чеком від 11.07.2019. При цьому в листі позивач просив відповідача розглянути, підписати та скріпити печаткою обидва договори, один примірник належним чином оформленого договору повернути в 20-денний термін з дня отримання на адресу: 69076, м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка, буд. 7.

Відповідач у справі разом із відзивом на позовну заяву надав до матеріалів справи складений ним протокол розбіжностей до договору № 408350 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.08.2018, який він направляв позивачу, на підтвердження чого надав опис вкладення від 22.10.2018.

Надані відповідачем документи свідчать про те, що листування сторін щодо укладення договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді велося ще у 2018 році.

В матеріалах справи міститься акт про не допуск до здійснення перевірки від 07.08.2019 щодо нежитлового приміщення (літ А-9) по вул. Рубана, буд. 7, складений комісією Концерну "Міські теплові мережі" Хортицького району, в якому зазначено, що суб`єкт господарювання в особі ФОП Гуртовенко П.А. відсутній, приміщення зачинено.

Матеріали справи свідчать, що 18.12.2017 між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, далі Орендодавець, Комунальним підприємством "Наше місто" Запорізької міської ради, далі Балансоутримувач, та Фізичною особою - підприємцем Гуртовенко Петром Анатолійовичем, далі Орендар, був укладений договір оренди нерухомого майна № 321/6, далі Договір, відповідно до п. 1.1. якого Орендодавець, Балансоутримувач на підставі протоколу засідання постійно діючої конкурсної комісії на право оренди об`єктів права комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя від 04.10.2017 № 2 передає, а Орендар приймає в строкове платне користування комунальне майно - частину нежитлового приміщення L першого поверху (літ. А-9) загальною площею 48,25 кв.м. по вул. Рубана, 7, у складі: приміщення № 1 площею 6,0 кв.м., приміщення № 4 площею 5,20 кв.м., приміщення № 5 площею 4,90 кв.м., приміщення № 6 площею 11,90 кв.м., приміщення № 17 площею 10,70 кв.м. та Ѕ частин місць загального користування № 3, 7, 8, 9, яке перебуває на балансі Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради, вартість якого визначена у звіті про незалежну оцінку і становить за висновком про вартість 213103,00 грн. (двісті тринадцять тисяч сто три грн. 00 коп.) грн. без ПДВ станом на 30.10.2017.

Пунктом 1.2. Договору сторони визначили, що майно використовується Орендарем на правах оренди для надання побутових послуг.

Умовами п. 2.1. Договору передбачено, що Орендар вступає у строкове платне користування комунальним майном з моменту підписання сторонами Договору та акту прийому-передачі майна (Додаток № 2 до Договору).

Згідно із п. 11.1. Договору цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, з 18 грудня 2017 року до 18 листопада 2020 року.

На виконання вказаного Договору на підставі підписаного акту прийому-передачі від 18.12.2017 Орендодавець та Балансоутримувач передали, а Орендар прийняв в оренду комунальне майно - частину нежитлового приміщення L першого поверху (літ. А-9) загальною площею 48,25 кв.м. по вул. Рубана, 7, у складі: приміщення № 1 площею 6,0 кв.м., приміщення № 4 площею 5,20 кв.м., приміщення № 5 площею 4,90 кв.м., приміщення № 6 площею 11,90 кв.м., приміщення № 17 площею 10,70 кв.м. та Ѕ частин місць загального користування № 3, 7, 8, 9, яке перебуває на балансі Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради (а.с. 25).

Разом з тим, позивач надіслав на адресу відповідача вимогу № 08-3/381-51 від 08.05.2019, в якій просив у семиденний строк з дня отримання вимоги погасити суму заборгованості у розмірі 10599,66 грн. за спожиту теплову енергію на відповідний рахунок, а також підписати та повернути на адресу Концерну "МТМ" один примірник актів приймання-передачі теплової енергії за спірний період, які надсилались на адресу відповідача щомісячно. Факт надіслання вимоги підтверджується списком № 13/104 відправлення рекомендованих листів від 11.05.2019 (а.с. 57-58).

Споживач (відповідач) свого обов`язку щодо укладення договору не виконав, договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 408350 від 07.06.2019 з Концерном "МТМ" не уклав, пред`явлені до оплати рахунки не оплатив, у зв`язку з чим облік відпущеної теплової енергії здійснювався по особовому рахунку № 408350.

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що нежитлове приміщення, на яке поставлялась теплова енергія, знаходиться в користуванні відповідача на правах оренди на підставі діючого договору оренди нерухомого майна № 321/6 від 18.12.2017.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на спростування вказаних у зазначеному рішенні обставин.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Факт постачання позивачем теплової енергії підтверджується рішеннями Виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок опалювального сезону у м. Запоріжжя №441 від 24.10.2019р. та про закінчення опалювального сезону у м. Запоріжжя №147 від 06.04.2020р.

Позивачем були виписані відповідачу рахунки на оплату за постачання теплової енергії на нежитлове приміщення по вул. Рубана, 7 на загальну суму 4 406,05:

- від 03.12.2019 за листопад 2019 (опалення) на 737,98 грн.;

- від 09.01.2020 за грудень 2019 (опалення) на 1241,95 грн.;

- від 12.02.2020 за січень 2020 (опалення) на 523,92 грн.;

- від 10.03.2020 за лютий 2020 (опалення) на 1189,51 грн.;

- від 07.04.2020 за березень 2020 (опалення) на 602,94 грн.;

- від 05.05.2020 за квітень 2020 (опалення) на 109,75 грн.

Також позивачем були складені та підписані акти приймання-передачі теплової енергії за період: листопад 2019 - квітень 2020 на загальну суму 4057,77 грн., а саме:

- акт приймання-передачі теплової енергії від 30.11.2019 на 614,98 грн.;

- акт приймання-передачі теплової енергії від 31.12.2019 на 1034,96 грн.;

- акт приймання-передачі теплової енергії від 31.01.2020 на 523,92 грн.;

- акт приймання-передачі теплової енергії від 29.02.2020 на 1189,51 грн.;

- акт приймання-передачі теплової енергії від 31.03.2020 на 602,94 грн.;

- акт приймання-передачі теплової енергії від 30.04.2020 на 91,46 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач надсилав на адресу відповідача рахунки та акти приймання-передачі теплової енергії за період: листопад 2019 - квітень 2020р. що підтверджується списками відправлення рекомендованих листів та фіскальними чеками (а.с. 50-58).

Разом з тим, суд відзначає, що позивачем безпідставно надіслані відповідачу рахунки за листопад, грудень 2019, квітень 2020р. на суми, які перевищують вказані в актах приймання-передачі теплової енергії за відповідні місяці. Жодних пояснень такої невідповідності позивачем суду не надано. Загальна сума безпідставного збільшення в направлених рахунках вартості теплової енергії становить 348,28 грн., а тому позов не підлягає задоволенню в цій частині.

Доказів сплати суми боргу в повному обсязі або частково відповідачем суду також не надано.

На підставі викладеного, заборгованість відповідача за періоди з грудня 2019р. по квітень 2020р. включно у розмірі 4057,77 грн. підтверджується матеріалами справи та підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Пунктом 1.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства за порушення грошових зобов`язань" визначено, що якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України. Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення. Оскільки згаданою статтею 530 ЦК України не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. При цьому якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобов`язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв`язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв`язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез`явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред`явленою.

Пунктом 18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за № 630 (надалі-Правила) зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

З матеріалів справи вбачається , що 01.06.2020 року Позивачем на адресу Відповідача була надіслана вимога № 08-05/158-107 від 27.05.2020р. року щодо необхідності погашення заборгованості в сумі 4 503,86 грн. в семиденний термін на підставі ст. 530 ЦК України. Відповідь на вимогу на адресу Позивача не надійшла.

Згідно з ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання, зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначено, що:

Стаття 1. Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, оскільки договір про постачання (купівлю) теплової енергії і гарячій воді між сторонами не укладений, розмір пені за домовленістю сторін не визначений, то суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 86,57 грн. При цьому суд враховує, що позивачем не обґрунтовано правові підстави стягнення пені з відповідача з посиланням на норми законодавства, які б встановлювали обов`язок споживача теплової енергії сплачувати пеню за відсутності укладеного договору.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодекс України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, позивачем пред`явлені до стягнення сума 3% річних в розмірі 11,24 грн. за періоди порушення оплати : листопад 2019 р. - 5,04 грн., грудень 2019р. - 5,31 грн., січень 2020р. - 0,90 грн. Перевіривши вказаний розрахунок за допомогою системи "Законодавство", з урахуванням безпідставного збільшення у рахунках позивачем у грудні та листопаді 2019 року суми оплати за спожиту теплову енергію, суд вважає за можливе частково задовольнити вимоги позивача у цій частині:

- за листопад 2019р. - у розмірі 4,20 грн.

- за грудень 2019 р. - у розмірі 4,42 грн.

- за січень 2020 р. - у розмірі 0,90 грн.,

а всього на суму 9,52 грн. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Контррозрахунку спірної суми відповідачем суду не надано.

Згідно із ст. 1291 Конституції України, ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до стаття 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підсумовуючи викладене, враховуючи предмет та визначені Позивачем підстави позову, з огляду на принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог Концерну "Міські теплові мережі" до Фізичної особи - підприємця Гуртовенка Петра Анатолійовича в сумі 4067,29 грн., в т.ч. 4057,77 грн. - основного боргу, 9,52 грн. - 3% річних.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 74, 76-79, 86, 129, 233, 236 - 238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Гуртовенка Петра Анатолійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Концерну "Міські теплові мережі" (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; фактична адреса: 69076, м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка (Задніпровська), буд. 7, ) заборгованість за поставлену у листопаді 2019р. - квітні 2020р. теплову енергію в сумі 4057 (чотири тисячі п`ятдесят сім) грн. 29 коп. на п/р зі спеціальним режимом використання № НОМЕР_2 у ЗОУ ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 313957. Видати наказ.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Гуртовенка Петра Анатолійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Концерну "Міські теплові мережі" (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; фактична адреса: 69076, м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка (Задніпровська), буд. 7, ) 3 % річних у сумі 9 (дев`ять) грн. 52 коп. на п/р зі спеціальним режимом використання № НОМЕР_3 , МФО 320478, Банк ПАТ АБ "Укргазбанк", Отримувач: Концерн "Міські теплові мережі" Видати наказ.

4. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Гуртовенка Петра Анатолійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Концерну "Міські теплові мережі" (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; фактична адреса: 69076, м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка (Задніпровська), буд. 7, ) судовий збір у сумі 1898 (одна тисяча вісімсот дев`яносто вісім) грн. 32 коп. на п/р зі спеціальним режимом використання № НОМЕР_3 , МФО 320478, Банк ПАТ АБ "Укргазбанк", Отримувач: Концерн "Міські теплові мережі" Видати наказ.

5. В іншій частині позову відмовити.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.