ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2020 року м.Дніпро Справа № 908/1633/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач)

суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу апеляційну скаргу Концерну Міські теплові мережі на рішення господарського суду Запорізької області від 04.09.2020 року (повний текст складено 07.09.2020 року, суддя Горохов І.С.) у справі №908/1633/20

за позовом: Концерну Міські теплові мережі, м. Запоріжжя

до відповідача: Фізичної особи підприємця Хомченко Тетяни Григорівна, м. Запоріжжя

про стягнення заборгованості за відпущену теплову енергію та штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст обставин справи і рішення суду першої інстанції.

В червні 2020 року до господарського суду Запорізької області звернувся Концерн Міські теплові мережі з позовом до Фізичної особи підприємця Хомченко Тетяни Григорівна, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за відпущену теплову енергію в гарячій воді в розмірі 4 208,74 грн., з яких: основний борг у розмірі 4 197,40 грн. та 3% річних у розмірі 11,34 грн., що утворилась через недотримання відповідачем вимог Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією від 03.10.2007 року №1198, в частині не проведення розрахунку за спожиту теплову енергію, що поставлена до приміщення №130, загальною площею 107,2 кв.м. по вул. Цитрусовій, №6 в м. Запоріжжя.

Рішенням господарського суду Запорізької області у даній справі відмовлено в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд дійшов висновку, що законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Однак, розрахунок споживачем повинен проводитися за фактично отриману теплову енергію, а згідно акта обстеження нежитлового приміщення, що знаходиться в оренді у відповідача, виявлено відсутність радіаторів на стояках опалення, наявність яких враховувалась при проведенні розрахунку боргу позивачем.

Місцевим господарським судом визнано безпідставним довід відповідача щодо застосування формули при розрахунку фактичного споживання теплового навантаження, за формулою, відмінною від складеної позивачем, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б засвідчувала факт відключення відповідача від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання йому послуг з постачання тепла.

Щодо вимог за позовом, то з цього приводу суд вказав на недоведеність належним чином факт поставки теплової енергії відповідачу у період листопад 2019 року - квітень 2020 року, оскільки зняття (відібрання) показників показань з будинкового засобу обліку теплової енергії відбувалось з порушенням процедури знаття таких показань, визначеної Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005 року №630, та не враховано відсутності в орендованому приміщенні відповідача 34 радіаторів на стояках опалення.

Вимога позивача щодо застосування положень ст. 625 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин не підлягала також задоволенню, оскільки господарський суд встановив, що розрахунок 3% річних зроблений за період 20.12.2019 року 27.02.2020 року, а обов`язок зі сплати коштів за відпущену теплову енергію у відповідача виник лише з дати отримання претензії, яка була надіслана на адресу відповідача 04.06.2020 року.

2. Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник зазначає, що:

- відповідачем порушено умови п. 5.13. договору оренди в частині не укладання договорів з постачальником послуг;

- відпуск теплової енергії підтверджується розрахунками та актами приймання передачі теплової енергії та розрахунком основної суми заборгованості;

- відповідач проводив часткові оплати (квітень 2016 року листопад 2019 року) за отримані послуги, тим самим визнав факт споживання теплової енергії;

- при розрахунку витрат тепла на потреби опалення на спірному об`єкті, станом на листопад 2019 року, що зроблений фірмою «Тритан», використовувалась формула, затверджена Державним комітетом України по житлово комунальному господарству (КТМ 204 Укр.244-94 1998), зокрема в якій використовувався показник теплового навантаження на опалення 4639ккал/год. (Qon).

Щодо самовільного відключення від системи опалення, то для зміни (перегляду або перерахунку) теплового навантаження приміщення за ініціативою споживача має бути підтверджене проектною документацією впровадження та проведення заходів, що призведуть до зниження навантаження накладення. Розрахункова теплова потужність системи опалення визначається на стадії проектування об`єкта. Відключення системи опалення (демонтаж опалювальних приладів) хоча б в одному приміщенні спричиняє зміни в роботі системи опалення всього будинку, призводить до розбалансування гідравлічного та теплового режиму роботи внутрішньобудинкової системи опалення, перерозподілу теплоносія та погіршення якості опалення.

Щодо застосування відповідачем розрахунку теплового навантаження на опалення по фактичному споживанню, що складений ФОП Журавель Ю.М., та який ним використовувався при здійсненні часткових оплат за спірний період, то проектна документація щодо демонтажу, переоснащення системи централізованого опалення ні позивачу, ні суду надана не була, відповідно втручання в систему централізованого опалення шляхом зміни гідравлічного опору (від`єднання від системи централізованого опалення) є незаконним. Як наслідок, на думку скаржника, розрахунок теплового навантаження на опалення по фактичному теплоспоживанню ФОП Журавель Ю.М. не має доказової сили.

Між тим, актом від 17.11.2016 року встановлено відсутність (демонтаж) опалювальних пристроїв, але на думку скаржника, факт демонтажу не спростовує те, що теплова енергія не споживається, і теплове навантаження змінилося. Оскільки демонтаж є порушенням системи теплопостачання будинку, а не підставою для перерахунку теплового навантаження. Факт відключення відповідача від мережі централізованого теплопостачання, шляхом демонтажу батарей (радіаторів) не є доказом; відключення об`єкта теплопостачання від мереж централізованого теплопостачання (посилається на правові висновки Верховного Суду України).

Щодо вимоги про стягнення 3% річних, то відсутність укладеного з позивачем договору не звільняє відповідача від виконання своїх зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії та в разі їх порушення, є підставою для застосування ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України (посилається на правові позиції Верховного Суду від 16.12.2015 року у справі № 6-2023цс15 та від 19.08.2019 року у справі №226/1437/16-ц).

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

У відзиві ФОП Хомченко Т.Г. просить відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідачка вважає, що оскільки в орендованому приміщенні відсутні радіатори, що також підтверджено актом обстеження від 17.11.2016 року, то вона повинна сплачувати не за опалення, а за втрату теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку прокладеними в підвалі/горищі, т.к. в спірному приміщенні, після 10.06.2016 року, утеплені зовнішні та внутрішні стіни, відбулася заміна вікон за власні кошти орендаря.

При визначені розрахунку теплового навантаження на опалення по факту споживання, на думку відповідачки, підлягає використанню показник 357ккал/год (Q=Q1). Позивач неправомірно застосовує методику з приводу вартості теплової енергії, оскільки розрахунку підлягає вартість фактично отриманої теплової енергії.

Відповідачка звертає увагу на те, що позивачем в порушення Правил технічної експлуатації теплових установок №74, процедура зняття показань будинкового засобу обліку раз на місяць у присутності постачальника та представника споживача недодержана, актів знаття показань з будинкового засобу обліку за спірний період надано не було.

Щодо застосування штрафних санкцій, то з цього приводу відповідачка зазначає, що у зв`язку з відсутністю укладеного між сторонами договору, не може бути визначений початок виконання зобов`язання 20 число місяця наступного за місцем, що передує звітному за кожним актом приймання передачі.

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.10.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Концерну Міські теплові мережі на рішення господарського відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою суду Запорізької області від 04.09.2020 року у даній справі в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення у справі слід залишити без змін.

5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.

В червні 2016 року, між Департаментом комунальної власності та приватизації ЗМР, як орендодавцем, та МКП «Основаніє», як балансоутримувачем, та ФОП Хомченко Т.Г., як орендарем, укладено договір оренди №262/3 нежитлового приміщення №130, цокольний поверх (літ А-5), загальною площею 107,2 кв.м., що знаходиться в м. Запоріжжя по вул. Цитрусовій в буд. 6 (далі майно), а.с.10-13.

Майно використовується орендарем на правах оренди для розміщення майстерні з ремонту взуття, одягу (п.1.2. договору).

Орендар вступає у строкове платне користування комунальне майно з моменту підписання сторонами договору та акту приймання передачі майна (додаток №2), п.2.1 договору.

Розмір орендної плати та порядок проведення розрахунків між сторонами визначені розділом 3 договору.

Згідно п.5.13. договору орендар зобов`язаний укласти відповідні договори з постачальниками комунальних послуг. З балансоутримувачем договір про надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території та своєчасно вносити плату за ці послуги.

У двомісячний термін від дати укладання цього договору письмо повідомити орендодавця про виконання зокрема п. 5.13. договору (п.5.16. договору).

Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, з 10.06.2016 року по 10.05.2019 року (п.11.1. договору).

Рішенням Запорізької міської ради від 24.10.2019 року №441 вирішено, зокрема, розпочати підприємству позивача опалюваний період з 28.10.2019 року (а.с.43).

Водночас, Концерн «Міські теплові мережі», основною метою діяльності якого є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Рішенням Запорізької міської ради від 06.04.2020 року №147 вирішено, зокрема, Концерну «Міські теплові мережі» відключення споживачів теплової енергії з 07.04.2020 року (а.с.43 на звороті).

У своїй виробничій та фінансовій діяльності Концерн підпорядкований, підзвітний Запорізькій міській раді (п. 1.4. Статуту, а.с.36-37).

Позивач здійснює постачання теплової енергії в гарячій воді у належне відповідачу на праві оренди нежитлове приміщення № 130 (літ. А-5), загальна площа якого складає 107,2 кв.м., що розташоване на цокольному поверсі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, буд. 6. Нежитлове приміщення є частиною житлового будинку та має єдину, невідокремлену систему теплопостачання з будинком.

Договір про надання комунальних послуг між сторонами не укладався.

За надані послуги з постачання теплової енергії до приміщення № 130 (літ. А-5), що розташоване на цокольному поверсі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, буд. 6, позивач було відпущено теплову енергію:

- за листопад 2019 року на суму 992,20 грн., про що складено акт приймання передачі теплової енергії від 30.11.2019 року (а.с.16) та сформовано відповідний рахунок (а.с.17);

- за грудень 2019 року на суму 2 228, 75 грн., про що складено акт приймання передачі теплової енергії від 31.12.2019 року (а.с.18) та сформовано відповідний рахунок (а.с.19);

- за січень 2020 року на суму 365,32 грн., про складено акт приймання передачі теплової енергії від 31.10.2020 року (а.с.20) та сформовано відповідний рахунок (а.с.21);

- за лютий 2020 року на суму 1731,83 грн., про що складено акт приймання передачі теплової енергії від 29.02.2020 року (а.с.22) та сформовано відповідний рахунок (а.с.23);

- за березень 2020 року на суму 708,28 грн., про що складено акт приймання передачі теплової енергії від 31.03.2020 року (а.с.24) та сформовано відповідний рахунок (а.с.25);

- за квітень 2020 року на суму 381,34 грн., про що складено акт приймання передачі теплової енергії від 30.04.2020 року (а.с. 26) та сформовано відповідний рахунок (а.с. 27).

Зазначені акти та рахунки направлені засобами поштового зв`язку відповідачу. Відповідач здійснював часткові плати за отримані житлово комунальні послуги з відпуску гарячої води (опалення).

Вподальшому, листом від 04.06.2020 року позивач, враховуючи часткові оплати споживача за спірним приміщенням, вимагав від відповідачки проведення термінового розрахунку за надані ним послуги з відпущення теплової енергії у сумі 4 197,40 грн. та 9,93 грн. 3% річних, що нараховані на підставі ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Також зазначив про недотримання споживачем вимог законодавства в частині неукладання договору з надання послуг централізованого опалення (докази направлення додаються, а.с. 28, 29).

Відповідачка визнає факт обов`язку з проведення розрахунків за теплопостачання в незалежності від відсутності договору між сторонами.

Листом від 18.06.2020 року відповідачка повідомила про те, що не погоджується з зазначеною вимогою Концерну, оскільки не є зрозумілим які показники використовувались в формулі при розрахунку теплового навантаження спірного об`єкта (а.с. 103-107).

Також, ФОП Хомченко Т.Г., наголошує, що листом від 15.11.2019 року (а.с.101-102) пропонувала позивачу укласти договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з застосуванням показника теплового навантаження на об`єкті оренди 357 ккал/год (Q=Q1).

Підстави застосування зазначеного показник теплового навантаження відповідачка мотивую наступним.

Оскільки в орендованому приміщенні відсутні радіатори на стояках опалення, про що було складено акт від 10.06.2016 року (а.с.91), ФОП Хомченко Т.Г. звернулась до ФОП Журавель Ю.Н. (кваліфікаційний сертифікат АР№004942 від 16.11.2012 року, а.с.93) з метою проведення розрахунку теплового навантаження на опалення по фактичному теплопостачанню орендованого об`єкта (відсутність радіаторів також визнається позивачем з посиланням на акт обстеження від 17.11.2016 року, який в матеріалах справи відсутній).

За результатами дослідження експертом встановлено, що при розрахунку теплового навантаження на опалення по фактичному теплопостачанню підлягає використанню формула Q=Q1=357 ккал/час (а.с. 96). Про що було повідомлено позивача.

Отже, між сторонами склались спірні правовідносин з питання:

- факту поставки теплової енергії;

- проведення розрахунку за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в орендованого приміщення;

- застосування показника при розрахунку теплового навантаження по спірному об`єкту.

6. Доводи, за якими апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії; місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про теплопостачання» проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.

Пунктами 4, 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача на своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Частиною 2 ст. 275 Господарського кодексу України передбачено, що відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії регулюються Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою КМУ від 03.10.2007 року №1198 (далі - Правила №1198) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою KMУ від 21.07.2005 року №630.

Вказані правила є обов`язковими для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами та організаціями.

Правила №1198 наголошують, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання (п.4).

Отже, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку щодо обов`язкової наявність договірних відносин між споживачем та постачальником теплової енергії. В той же час, станом на час розгляду спору, матеріали справи не містять доказів укладання сторонами договору на постачання теплової енергії.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. При цьому відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічної правової позиції дотримується Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13 та від 18.11.2015 року у справі № 6-582цс15).

Разом з тим, позивач має довести обсяг фактично спожитої відповідачем теплової енергії у спірний період.

Дослідивши надані позивачем акти приймання-передачі теплової енергії та рахунки на їх оплату за спірний період (а.с. 16-27), колегією суддів встановлено, що всі вони містять наступні посилання:

- показники відібрані на підставі вимірювальних приладів;

- на особовий рахунок №345269 від 01.10.2016 року;

- вважаються погоджені споживачем в разі ненадходження заперечень в установлені договором терміни;

- строк оплати визначений до 20-го числа поточного місяця.

Позивачем надано реєстри поштових відправлень кореспонденції за грудень 2019 року, січень травень 2020 року (а.с.30-35, 114-127), за якими відповідачці зокрема були направлені акти приймання передачі та рахунки за спірний період (згідно розділу «Документи, які направляються»).

Апеляційна інстанція дослідивши зазначені реєстри поштових відправлень встановила, що вони не містять відбитків поштового штемпеля та дати відправлення кореспонденції.

Згідно ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Згідно з ч. 1 ст. 275, ч. 6 ст. 276 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Пункт 23 Правил №1198 визначає, що розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Оскільки договір купівлі-продажу теплової енергії не укладений, відповідачка отримувала (користувалася) тепловою енергією, позивач здійснював нарахування плати за спожиту теплову енергію за показаннями будинкового приладу обліку на опалення, пропорційно тепловим навантаженням за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року на загальну суму 4 197,40 грн. (враховуючи часткові оплати відповідачки, що були здійсненні виходячи з показника теплового навантаження на опалення по фактичному теплопостачанню Q=Q1=357 ккал/час).

Між тим, скаржник зазначає, що розподіл теплової енергії по місяцям виконано з урахуванням «Нормам і вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житла та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні», затверджених Державним Комітетом України по житлово-комунальному господарству (КТМ 204 Укр.244-94 1998). При розрахунку величини теплового навантаження по спірному об`єкту, що відображений в технічній документації, розробленій фірмою «Тритан» (ліцензія №00280 від 28.07.1997 року), використовувався показник Qon=4639 ккал/год.

Згідно п.12 Правил №630 у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Пунктом 14 Правил №630 встановлено, що показання будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць у присутності постачальника та представника споживачів.

Об`єкт оренди не обладнано комерційним приладом обліку спожитої теплової енергії, Концерном надано акти зняття показань з будинкового засобу обліку житлового будинку по вул. Цитрусова, 6 (ОСББ «Цтрусова 6»), з яких вбачається, що вони не відповідають вимогам п. 14 Правил №630 (відсутні належні докази повноважень Яковенко Т.В., підпис якої міститься на актах; наведеної процедури зняття показань будинкових засобів обліку не додержано, відсутні підписи представника споживача), що також вірно встановлено місцевим господарським судом.

Щодо наявного в матеріалах справи розрахунку витрат тепла (технічна документація, а.с. 137-139), то з урахуванням змісту вищевказаних пунктів, він є не належним доказом в підтвердження дійсного обсягу наданих виконавцем послуг з постачання теплової енергії на об`єкт відповідачки. Розрахунок стосується приміщень 1-4 по вул. Цитрусовій, 6. В матеріалах справи відсутній розрахунок витрат тепла по спірному приміщенню.

Посилання відповідача на застосування при розрахунку теплового навантаження на опалення за фактичним споживанням, визначеним фахівцем, показника Q = Q1 = 357 ккал/год., не може вважатись правомірним, оскільки він обумовлений відсутністю приладів опалення (радіаторів) в нежитловому приміщенні на момент прийняття його в тимчасове користування на правах оренди.

Правилами №630, передбачено, що споживач може відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання-будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року №4 передбачено, що користувач має право розірвати договір та вимагати відключення відповідних мереж, але для вирішення цього питання споживач має звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії при органі виконавчої влади чи місцевого самоврядування. При позитивному рішенні комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП. Відключення мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежилого приміщення) або уповноваженої ним особи. По закінченні робіт складається акт про відключення квартири (нежилого приміщення, секції, під`їзду, будинку) від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

Відповідно до п.40 Правил №1198, споживач теплової енергії зобов`язаний погоджувати з теплопостачальною організацією нові підключення і відключення та переобладнання системи теплопостачання, які є причиною збільшення або зменшення обсягу споживання теплової енергії.

Припинення споживання теплової енергії повинно бути виконано з дозволу компетентного органу та в порядку, визначеному законодавством: з дозволу постійно діючої міжвідомчої комісії, яка створена органом місцевого самоврядування, за умови отримання технічних умов. Роботи по відключенню повинні проводитись монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та власника, наймача квартири. Роботи з відключення виконуються у міжопалювальний період.

Самовільне втручання в діючі системи теплопостачання і теплоспоживання - будь-яка зміна проектного рішення теплопостачання об`єкта, виконана споживачем або будь-якою іншою організацією без погодження з теплопостачальною організацією.

Аналізуючи зміст вищенаведених положень, колегія суддів зазначає, що відповідач не надав жодного доказу на підтвердження законності переобладнання системи теплопостачання в орендованому приміщенні, що свідчить про факт неузгодженості такого переобладнання системи опалення у встановленому законом порядку, відповідно й відсутніми є підстави для здійснення розрахунку за формулою, яку відповідач використовує при проведенні розрахунку з постачальником.

7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.

Колегія суддів дійшла висновку, що теплове навантаження на опалення у значенні Q = 4639 ккал/год, позивач застосовує у розрахунку відпущеної теплової енергії, який не містить всіх вихідних даних, визначених в п.23 Правил №1198 та п. 12, 14 Правил №630.

При розрахунку витрат тепла на потреби опалення об`єкта теплопостачання, позивачем використовується технічна документація, що не містить вихідних даних по спірному об`єкту оренди.

Внаслідок порушення вимог щодо належного оформлення актів зняття показань, не може вважатись належним доказом обліку спожитої теплової енергії об`єктом теплопостачання.

В матеріалах справи відсутні належні докази направлення позивачем на адресу відповідача актів приймання передачі теплової енергії та рахунків до них.

Позивач визнає факт відсутності в орендованому приміщенні приладів опалення (радіаторів), однак не надає доказів отримання відповідачкою послуг з теплопостачання саме у значенні показника Q = 4639 ккал/год. Доводи позивача щодо вартості відпущеної теплової енергії, суд вважає безпідставними, оскільки розрахунок відповідачем повинен проводитися за фактично отриману теплову енергію.

Застосування до відповідачки штрафних санкцій у вигляді 3% в сумі 11,34 грн., підлягає відхиленню, оскільки позивач не довів факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання. Судом не встановлено документального підтвердження боргу, отже не підлягає застосуванню ст. 625 Цивільного кодексу України.

Посилання в рахунках за спожиту теплову енергію на строк виконання зобов`язання «до 20-го числа поточного місяця» за відсутності між сторонами договірних зобов`язань суперечить положенням ст. 9 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», згідно яких споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права і інтереси особи за захистом яких вона звернулась до суду.

Судова колегія приходить до висновку про те, що обставини, зазначені у апеляційній скарзі, не підтвердилися, що свідчить про безпідставність тверджень скаржника.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, то апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування законного рішення суду першої інстанції, та вважає, що його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

10. Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Концерну Міські теплові мережі на рішення господарського суду Запорізької області від 04.09.2020 року у справі №908/1633/20 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 04.09.2020 року у справі №908/1633/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Судді: Ю.Б. Парусніков

Т.А. Верхогляд