РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.12.2020Справа № 910/14250/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВТОЗАПЧАСТИНА"

до Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ"

про стягнення 146288,09 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРАВТОЗАПЧАСТИНА" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" про стягнення 234612,00 грн, з яких: 232799,94 грн - заборгованість, 1812,79 грн - процентів річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з оплати поставленого товару за договором поставки №53-122-01-20-09260 від 24.02.2020.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 28.09.2020 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/14250/20, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ч.2 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

22.10.2020 на електронну адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому відповідачем зазначено, що заборгованість перед позивачем з оплати поставленої продукції виникла через складну фінансову ситуацію Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ", однак відповідач вживає заходи для мирного врегулювання спору та погашення заборгованості яка виникла за договором поставки №53-122-01-20-09260 від 24.02.2020.

28.10.2020 через канцелярію суду від позивача надійшли пояснення щодо заборгованості відповідача за договором поставки №53-122-01-20-09260 від 24.02.2020.

29.10.2020 через канцелярію суду від позивача надійшли заява про зменшення позовних вимог та клопотання про повернення судового збору у сумі 1324,88 грн.

У своїй заяві про зменшення позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача 144475,30 грн заборгованості та 1812,79 грн - процентів річних.

У відповідності до ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження;

Розглянувши заяву позивача про зменшення позовних вимог, судом прийнято до розгляду заяву про зменшення позовних вимог, у зв`язку із чим має місце нова ціна позову.

16.11.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшла заява, у якій відповідачем зазначено, що 26.10.2020 відповідачем здійснено часткову оплату заборгованості, у зв`язку із чим заборгованість відповідача перед позивачем становить 144475,30 грн.

24.11.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшла заява, у якій відповідач просить суд закрити провадження у справі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України в частині стягнення основного боргу у сумі 232799,94 грн.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

24.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРАВТОЗАПЧАСТИНА" (постачальник, позивач) та Державним підприємством "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" (покупець, відповідач) укладений договір поставки №53-122-01-20-09260 (надалі - договір), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставити і передати у власність замовника певну продукцію, а замовник, в свою чергу, зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації № 1 (додаток № 1 до договору).

Згідно із п.1.2. договору, предметом поставки по даному договору є 31430000-9 Електричі акумулятори, які передбачено специфікацією № 1 до даного договору.

Положеннями п.3.1. договору передбачено, що погоджений сторонами строк поставки продукції дорівнює 45 календарним дням з дати оприлюднення даного договору на веб-порталі Уповноваженого органу згідно із Законом України "Про публічні закупівлі".

Договір оприлюднено на веб-порталі Уповноваженого органу 24.02.2020 року, що підтверджується роздруківкою з веб-порталу Уповноваженого органу (сайт prozorro.gov.ua, ідентифікатор закупівлі UA-209-12-24-005397-b).

Відповідно до п.6.1. договору оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється замовником за умови реєстрації постачальником податкової накладної у ЄРПН, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно з СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС".

Згідно з п.8.1. договору приймання продукції за кількістю та якістю (вхідний контроль) здійснюється відповідно до вимог Стандарту Державного підприємства "НАЕК "Енергоатом": "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС" СОУ НАЕК 038:2017, при наявності товарно-супровідних документів, передбачених п.8.2. даного договору.

Відповідно до п.8.3. договору успішне проходження продукцією вхідного контролю (ВК-1) підтверджується відповідними актами та ярликами на придатну продукцію згідно з Стандартом Державного підприємства "НАЕК "Енергоатом": "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС" СОУ НАЕК 038:2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на виконання п.3.1., 8.1., 8.3 договору позивач своєчасно поставив та передав, а відповідач отримав та прийняв продукцію загальною вартістю 232799,94 грн, в підтвердження чого позивач надав суду видаткову накладну № КФРнк-0000355 від 28.02.2020, ярлик на придатну продукцію №1-8-116 від 21.04.2020.

Оскільки відповідач оплату поставленої продукції у повному обсязі не здійснив, позивачем (у редакції заяви про зменшення позовних вимог) заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 144475,30 грн заборгованості, а також нарахованих у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання процентів річних у сумі 1812,79 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено судом, позивач на виконання взятих на себе зобов`язань за договором поставив відповідачу продукцію на загальну суму 232799,94 грн, що підтверджується видатковою накладною № КФРнк-0000355 від 28.02.2020.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

У пункті 3.1. договору сторони погодили, що відповідач здійснює оплату за поставлену якісну продукцію за умови реєстрації позивачем податкової накладної у ЄРПН, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно з СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС".

Згідно із матеріалами справи, 04.03.2020 позивач зареєстрував в ЄРПН податкову накладну № 392 від 28.02.2020, що підтверджується квитанцією №1 від 04.03.2020.

30.04.2020 позивач зареєстрував розрахунок коригування № 25 від 28.02.2020 до податкової накладної № 392 від 28.02.2020, що підтверджується квитанцією від 30.04.2020.

Виконання пункту 8.3. договору щодо проходження продукції вхідного контролю підтверджується ярликом на придатну продукцію № 1-8-116 від 21.04.2020.

Враховуючи погоджені сторонами у п.3.1. договору строки оплати, оскільки оформлення ярлика на придатну продукцію здійснене 21.04.2020, відповідач мав здійснити оплату поставленої позивачем продукції у строк до 05.06.2020.

Відповідачем здійснено часткову оплату за поставлений позивачем товар на загальну суму 88324,64 грн.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як підтверджено матеріалами справи відповідач, у порушення взятих на себе зобов`язань за договором, повну оплату поставленої позивачем продукції не здійснив, у зв`язку із чим, заборгованість відповідача перед позивачем (у редакції заяви про зменшення позовних вимог) становить 144475,30 грн.

Під час розгляду справи, відповідачем надано у матеріали справи платіжне доручення №10106 від 12.11.2020, згідно із яким відповідачем здійснено оплату заборгованості у сумі 144475,30 грн.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

Ураховуючи, що предмет спору в частині позовних вимог про стягнення суми заборгованості у сумі 144475,30 грн припинив своє існування після звернення позивача з цим позовом, то суд дійшов висновку про закриття провадження у справі у частині позовних вимог про стягнення заборгованості у сумі 144475,30 грн, згідно із п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку із простроченням грошового зобов`язання позивачем здійснено нарахування 3% річних у сумі 1812,79 грн за період з 08.06.2020 по 10.09.2020.

У пункті 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" визначено, що з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Оскільки, матеріалами справи підтверджено факт наявності прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, то позивачем правомірно здійснено нарахування 3% річних.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок 3% річних, за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга", судом встановлено, що розрахунок позивача є арифметично правильним, у зв`язку із чим суд вважає вимоги позивача про стягнення процентів річних у сумі 1812,79 грн обґрунтованими.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вище наведене, враховуючи встановлені вище судом обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВТОЗАПЧАСТИНА" у частині стягнення 3% річних у сумі 1812,79 грн та закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості у сумі 144475,30 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Судовий збір у сумі 1324,88 грн, на підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", у зв`язку із зменшенням позовних вимог, підлягає поверненню позивачу, про що постановлена ухвала від 03.12.2020.

Суд роз`яснює позивачу, що він не позбавлений можливості звернутись до суду із клопотанням у порядку ст. 7 Закону України "Про судовий збір" про повернення судового збору у зв`язку із закриттям провадження у справі у частині позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129-130, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі №910/14250/20 в частині позовних вимог про стягнення заборгованості у сумі 144475,30 грн.

В іншій частині позовних вимог позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" (01032, місто Київ, ВУЛИЦЯ НАЗАРІВСЬКА, будинок 3, ідентифікаційний код 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВТОЗАПЧАСТИНА" (02088, місто Київ, ВУЛИЦЯ ПЕРШОГО ТРАВНЯ, будинок 1-А, ідентифікаційний код 30722204) 3% річних у сумі 1812,79 грн та судовий збір у сумі 21,19 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 03.12.2020.

Суддя С.О. Турчин