ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2020 р. м. Київ Справа № 911/1913/20

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Заєць,за участю секретаря судового засідання О.О.Стаднік, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Виконавчого комітету Ірпінської міської ради, Київська область, м. Ірпінь

до Приватного підприємства «Білдгрупменеджмент», Київська область, м. Ірпінь

про стягнення 503420,25 грн. заборгованості за Договором про залучення коштів замовників будівництва об`єктів архітектури на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Ірпінь

за участю представників:

від позивача А.В.Черкас

від відповідача - не з`явився

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Виконавчого комітету Ірпінської міської ради» №01-20/1973 від 26.06.2020 року (вх.№1926/20 від 02.07.2020 року) (далі позивач) до Приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» (далі відповідач) про стягнення заборгованості за договором про залучення коштів замовників будівництва об`єктів архітектури на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Ірпінь у сумі 503420,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо сплати пайового внеску на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Ірпінь, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача загалом 429984,61 грн. основного боргу, 37873,80 грн. пені, 30098,92 грн. штрафу та 5462,92 грн. 3% річних.

Ухвалою суду від 24.07.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/1913/20 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 22.09.2020 року.

До суду від позивача надійшло клопотання №01-20/2896 від 18.09.2020 (вх. №19961/20 від 21.09.2020 року) про відкладення розгляду справи.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 22.09.2020 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надіслав.

Ухвалою суду від 22.09.2020 року продовжено строк підготовчого провадження у справі №911/1913/20 на тридцять днів та відкладено розгляд справи на 20.10.2020 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №500, у судове засідання 20.10.2020 року повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надіслав.

Ухвалою суду від 20.10.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 17.11.2020 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №950, у судове засідання 17.11.2020 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача у судовому засіданні 17.11.2020 року позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд вважає, що відповідач належним чином та завчасно повідомлявся про розгляд справи, а також керуючись ст. 42 ГПК України, яка зобов`язує учасників справи сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій щодо повідомлення відповідача та про розгляд справи за відсутності повноважного представника відповідача.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та об`єктивного розгляду спору по суті у судовому засіданні 17.11.2020 року, відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 13.12.2018 року у справі №911/489/18 за позовом Виконавчого комітету Ірпінської міської ради до Приватного підприємства "Білдгрупменеджмент" про визнання укладеним договору про залучення коштів замовників будівництва об`єктів архітектури на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Ірпінь в редакції, запропонованій позивачем позов задоволено повністю. Визнано укладеним між виконавчим комітетом Ірпінської міської ради та Приватним підприємством «Білдгрупменеджмент» Договір про залучення коштів замовників будівництва об`єкта архітектури на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Ірпінь, в редакції, запропонованій позивачем.

Відділом економіки Виконавчого комітету Ірпінської міської ради, Договір про залучення коштів замовників будівництва об`єктів архітектури на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Ірпінь, який визнано укладеним в судовому порядку, зареєстровано в Книзі реєстрації інвестиційних договорів 23.12.2019 року за №69 (далі Договір).

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2., 1.3. Договору, предметом Договору є участь замовника у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Ірпінь. Місце розташування об`єкта: м. Ірпінь, вул. Університетська, 2/1.Цільове призначення об`єкта: офісна будівля загальною площею 208,70 м. кв.

Згідно п. 2.1. Договору, загальна вартість будівництва офісної будівлі в м. Ірпінь, вул. Університетська, 2/1 розрахована відповідно до листа Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 7/15-945 від 26.01.2018 р. Про індекси зміни вартості станом на 1 січня 2018 року складає: 208,70х20603,00 = 4299846,10 грн. (в т.ч. ПДВ - 716641,02 грн.).

Величина пайової участі (внеску) замовника у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Ірпеня розраховується відповідно до Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та Положення про порядок залучення коштів будівництва об`єктів архітектури на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Ірпінь, затвердженого рішенням сесії Ірпінської міської ради від 06.11.2014 р. №4146-60-VI зі змінами, затвердженими рішенням сесії Ірпінської міської ради від 26.03.2015 р. №4856-68-VI.

Для даної забудови величина пайового внеску складає:4299846,10х10%=429984,61 грн.

Відповідно до п. 2.2. Договору,сплата коштів замовником на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури міста здійснюється шляхом безготівкового перерахування в сумі 429984,61 грн. негайно, протягом семи днів з моменту реєстрації договору. Зазначені кошти замовник перераховує на розрахунковий рахунок: одержувач: місцевий бюджет м. Ірпінь, код 37911135, р/р 0007, МФО 821018, банк: ГУДКСУ в Київській області, код платежу 24170000.

Пунктом 2.3. Договору визначено, що за порушення строків сплати пайового внеску стягується пеня у розмірі 0,1% від нарахованої суми за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної суми.

Згідно п. 3.1 Договору,замовник зобов`язується: інформувати про всі зміни, які відбуватимуться в ході будівництва для своєчасного внесення змін до договору; сплатити кошти на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Ірпінь у розмірі визначеному у п.2.2 даного договору.

Відповідно до п. 6.1. Договору, цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до виконання сторонами всіх своїх обов`язків за цим договором.

Як зазначає позивач, відповідач свої зобов`язання зі сплати коштів на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Ірпінь у розмірі визначеному у п.2.2 Договору не виконав, у зв`язку із чим позивачем на адресу відповідача надіслано лист №01-24/167 від 15.01.2020 року (докази надіслання наявні в матеріалах справи) з вимогою погасити заборгованість зі сплати коштів на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Ірпінь у розмірі 429984,61 грн., а також штрафні санкції у розмірі 6449,77 грн. Однак, зі слів позивача, вказаний лист залишено відповідачем без відповіді та реагування.

Враховуючи викладене, за відповідачем утворилась заборгованість за Договором №69 від 23.12.2019 року про залучення коштів замовників будівництва об`єктів архітектури на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Ірпінь у розмірі 429984,61 грн., про стягнення якої позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ірпінської міської ради Київської області №4146-60-VI від 06.11.2014 р. затверджено Положення про порядок залучення коштів замовників будівництва об`єктів архітектури на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Ірпінь, відповідно до якого залучення, розрахунок розміру і використання коштів замовників будівництва об`єктів архітектури на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Ірпінь проводиться відповідно до ст. 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та цього положення.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Частиною 5 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому, не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Розділом 2 Положення про порядок залучення коштів замовників будівництва об`єктів архітектури на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Ірпінь (надалі - Положення) передбачено порядок встановлення розміру пайової участі.

Так, відповідно до п. 2.1 Положення величина пайової участі у розвитку інфраструктури визначається у договорі, укладеному Ірпінською міською радою із замовником будівництва об`єктів архітектури, з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Рішенням Ірпінської міської ради Київської області від 26.03.2014 р. №4856-68-VI «Про внесення змін до Положення про залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Ірпінь, затвердженого рішенням Ірпінської міської ради Київської області № 4146-60-VI від 06.11.2014 р., зокрема, внесено зміни в п.п. 1.1., 1.2. Положення.

Відповідно до п. 2.5 Положення про порядок залучення коштів замовників будівництва об`єктів архітектури на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Ірпінь, розмір пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Ірпінь складає для: житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями, розмір коштів пайової участі визначається диференційовано, з урахуванням загальної вартості об`єкта будівництва: для нежитлових приміщень (окрім приміщень передбачених під гаражі, паркінги, кладові та технічного використання) у розмірі 10%, для житлового фонду 4%. Для вбудовано-прибудованих приміщень, передбачених під гаражі, паркінги, кладові та технічного призначення у підвальних та цокольних приміщеннях багатоквартирних житлових будинків 4%; нежитлових будівель та споруд (10%), а для об`єктів житлового фонду відповідно, як для житлових будинків (4%); нежитлових будівель та споруд (за винятком тих, що перелічені у п. 1.2 цього Положення) 10% загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта; індивідуальних садибних житлових, садових, дачних будинків (за винятком тих, що перелічені у п. 1.2 цього Положення) загальною площею 300 м.кв і до 400 м.кв. - 1% загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта; індивідуальних садибних житлових, садових, дачних будинків, загальною площею більше 400 м.кв., а також багатоквартирних житлових будинків (за винятком тих, що перелічені у п. 1.2 цього Положення) 4% загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта.

Відповідно до п. 2.7 Положення, договір про залучення коштів замовників будівництва об`єктів архітектури, що здаються в експлуатацію, на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Ірпінь укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Договір, укладений між Ірпінською міською радою та замовником, підписуються міським головою. Невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайової часті у розвитку інфраструктури м. Ірпінь.

Відповідно до ч. 6 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 1) 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд; 2) 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків.

Відповідно до п. 2.8 Положення, у випадку будівництва у житловому будинку вбудовано-прибудованих нежитлових приміщень його загальна кошторисна вартість має визначатись з урахуванням кошторисної вартості таких приміщень. Розмір пайової участі розраховується відповідно до п. 2.5. цього Положення. За відсутності окремих кошторисних розрахунків розмір пайової участі визначається пропорційно загальній площі приміщень. У випадку будівництва об`єктів змішаного типу (таких, що залучаються до пайової участі та тих, що не залучаються) розмір пайової участі розраховується пропорційно загальній площі окремих приміщень в залежності від їх призначення.

Згідно ч. 8 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об`єкта, з техніко-економічними показниками.

Частиною 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Відповідно до п. 2.10 Положення, кошти пайової участі у розвитку інфраструктури м. Ірпінь сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що величина пайової участі у розвитку інфраструктури визначається у договорі, з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, а у разі, якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена, вона визначається для багатоповерхових житлових будинків, виходячи із затверджених Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України показників опосередкованої вартості спорудження житла, розрахованої на дату укладення договору.

Зі змісту п. 2.1 Договору вбачається, що величина пайової участі відповідача у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Ірпеня розраховувалася, відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Положення про порядок залучення коштів замовників будівництва об`єктів архітектури на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Ірпінь, затвердженого рішенням Ірпінської міської ради Київської області № 4146-60-VI від 06.11.2014 р. зі змінами, затвердженими рішенням сесії Ірпінської міської ради від 26.03.2015 року №4856-68-VI,що відповідає наведеним вище приписам ч. 5 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Положення.

При цьому, судом враховано, що 17.10.2019 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким, зокрема, скасовано сплату пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Зазначеним Законом з 01.01.2020 року виключено ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Разом з цим, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» містить Прикінцеві та перехідні положення в яких вказано, що договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 173 та ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі ГК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, зокрема безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 3 ст. 179 ГК України передбачено, що укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Суд, проаналізувавши умови залучення коштів замовників будівництва об`єктів архітектури та порядок встановлення розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, передбачені ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і Положенням, затвердженим рішенням Ірпінської міської ради Київської області №4146-60-VI від 06.11.2014 р., а також, дослідивши зміст Договору №69 від 23.12.2019 року про залучення коштів замовників будівництва об`єктів архітектури на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Ірпінь, укладеного між сторонами, дійшов висновку, що договір не суперечить нормам законодавства, пункти договору визначені на розсуд сторін та погоджені ними.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами ст. 193 ГК України.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України(далі ГПК України) визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач належними та допустимими доказами заявлених до нього вимог не спростував. Доказів, які підтверджують виконання ним договірних зобов`язань щодо сплати коштів на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури міста Ірпінь суду не надав.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 429984,61 грн. основного боргу за Договором №69 про залучення коштів замовників будівництва об`єктів архітектури на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Ірпінь від 23.12.2019 р. за період з 01.01.2020 року по 03.06.2020 року, є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими належними доказами і такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором, позивач на підставі п. 2.3 договору просить суд стягнути з відповідача 7% штрафу у розмірі 30098,92 грн. за період з 01.01.2020 року по 03.06.2020 року, пеню у розмірі 37873,80 грн. за період з 01.01.2020 року по 03.06.2020 року, 3% річних у розмірі 5462,92 грн. з 01.01.2020 року по 03.06.2020 року згідно виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно п. 2.3. Договору визначено, що за порушення строків сплати пайового внеску стягується пеня у розмірі 0,1% від нарахованої суми за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної суми.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З долученого до матеріалів справи розрахунку пені вбачається, що заявлений до стягнення розмір пені визначено позивачем, з урахуванням Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» у розмірі 37873,89 грн. за період з 01.01.2020 по 03.06.2020 на суму 429984,61 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та штрафу, судом встановлено, що такий розрахунок є арифметично вірним, відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому, вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню.

Крім того, зважаючи на те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо сплати пайових внесків, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних з простроченої суми грошового зобов`язання за період з 01.01.2020 по 03.06.2020 у розмірі 5462,92 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, судом встановлено, що він є арифметично вірним, відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимоги в цій частині позову також підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 123, 129, 233, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області до Приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» про стягнення 503420,25 грн. задовольнити повністю.

2.Стягнути з Приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» (08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Університетська, 2/1, ) на користь Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області (08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Шевченка, буд. 2-а, ) 429984 (чотириста двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 61 коп. заборгованості по сплаті коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Ірпінь, 5462 (п`ять тисяч чотириста шістдесят дві) грн. 92 коп. 3% річних, 30098 (тридцять тисяч дев`яносто вісім) грн. 92 коп. штрафу, 37873 (тридцять сім тисяч вісімсот сімдесят три) грн. 80 коп. пені, 7551 (сім тисяч п`ятсот п`ятдесят одну) грн. 30 коп. витрат по сплаті судового збору.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 27.11.2020 року.

Суддя Д.Г. Заєць