РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.11.2020Справа № 910/10246/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю. за участі

секретаря судового засідання Бараненко Н.І., розглянувши в порядку загального

позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів

України»

до Державного агентства резерву України

про стягнення 288 046, 16 грн.,

за участі представників:

позивача - Чернобровкіна Л.С.,

відповідача - Вавренюк О.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного агентства резерву України про стягнення 288 046, 16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач не виконав своїх грошових зобов`язань за договором № 16-П-ІЗФ-13/а50/22 від 26.09.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/10246/20 в порядку загального позовного провадження та встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень, підготовче засідання призначено на 11.08.2020.

Представник відповідача 11.08.2020 подав до суду відзив та клопотання про поновлення строку для подання відзиву.

У підготовчому засіданні 11.08.2020 суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про поновлення відповідачу строку для подання відзиву.

За результатами підготовчого засідання 11.08.2020 суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про продовження підготовчого провадження строком на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 22.09.2020.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 03.09.2020 представник позивача подав клопотання про поновлення строку для подання відповіді на відзив та відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 22.09.2020 суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про поновлення позивачу строку для подання відповіді на відзив. Письмову відповідь на відзив долучено до матеріалів справи.

До Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справу, яке суд задовольнив. Підготовче засідання відкладено на 13.10.2020.

За результатами підготовчого засідання 13.10.2020 судом прийнято рішення про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті у судовому засіданні 03.11.2020.

Судове засідання, призначене на 03.11.2020, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Кирилюк Т.Ю. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2020 судове засідання призначено на 24.11.2020.

Представник позивача у судовому засіданні 24.11.2020 підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача проти позову заперечував повністю, у зв`язку з його необґрунтованістю.

У судовому засіданні 24.11.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Сторонами у справі 26.09.2013 укладено договір № 16-П-ІЗФ/а50/22, за яким позивач зобов`язався приймати на відповідальне зберігання матеріальні цінності відповідача, а відповідач - відшкодовувати витрати на їх зберігання.

Пунктом 1.1. договору № 16-П-ІЗФ/а50/22 від 26.09.2013 встановлено, що зберігання матеріальних цінностей державного резерву здійснюється на складських приміщеннях, майданчиках, холодильних камерах, резервуарах, підземних сховищах позивача.

Відповідно до пункту 3.1. договору № 16-П-ІЗФ/а50/22 від 26.09.2013 відповідач зобов`язаний відшкодовувати позивачу витрати на зберігання матеріальних цінностей у межах бюджетних асигнувань.

За розрахунком позивача, витрати на зберігання матеральних цінностей за 2019 рік становлять у загальному розмірі 288 046, 16 грн.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною першою статті 938 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Пунктом 2.8. договору № 16-П-ІЗФ/а50/22 від 26.09.2013 передбачено, що позивач зобов`язаний щороку разом з річним звітом форми № 12мр подавати кошторис витрат на зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву на наступний рік.

Згідно пунктів 4.1.-4.3. договору № 16-П-ІЗФ/а50/22 від 26.09.2013 вартість зберігання цінностей визначається згідно з Порядком відшкодування витрат підприємствам та організаціям, що здійснюють відповідальне зберігання матеріальних цінностей державного резерву, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Відшкодування витрат (з урахуванням податку на додану вартість) із зберігання цінностей здійснюється пропорційними частками за узгодженням позивача та відповідача.

Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов`язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву сума витрат, що підлягає відшкодуванню, залежно від номенклатури матеріальних цінностей державного резерву визначається з урахуванням: 1) умов зберігання матеріальних цінностей державного резерву; 2) середнього розміру суми витрат; 3) розміру складських приміщень, майданчиків, холодильних камер, резервуарів, підземних сховищ, де зберігаються матеріальні цінності державного резерву; 4) обсягу додаткових витрат з обслуговування таких цінностей.

Позивач супровідним листом № М03/04.01/14-01-03дск від 14.01.2019 направив відповідачу звіт та кошторис по витратам на зберігання матеріальних цінностей за 2019 рік на суму 288 046, 16 грн.

Відповідач отриманий від позивача кошторис та звіт витрат на 2019 рік не погодив та повернув позивачу на доопрацювання.

Позивач повторно надіслав Державному агентству резерву України для погодження два примірника кошторису витрат на зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву в Ізмаїльській філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) за 2019 рік з письмовими поясненнями та додатками.

Проте, листом від 30.05.2019 відповідач повторно повернув позивачу кошторис з додатками на доопрацювання.

Жодних зауважень до звіту по витратам на зберігання матеріальних цінностей за 2019 рік на суму 288 046, 16 грн. відповідач у своїх листах не зазначав.

Відповідач, в порушення умов договору № 16-П-ІЗФ/а50/22 від 26.09.2013 не відшкодував позивачу витрати за зберігання матеріальних цінностей у розмірі 288 046, 16 грн., що стало підставою для звернення до суду з позовом.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що позивач не надав усіх розрахунків, пояснень та копій нормативних документів, що підтверджують заплановані витрати по зберіганню матеріальних цінностей у розмірі 288 046, 16 грн.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено витрати на зберігання матеріальних цінностей за 2019 рік у розмірі 288 046, 16 грн. відповідно до договору № 16-П-ІЗФ/а50/22 від 26.09.2013.

Таким чином, заперечення відповідача стосовно необґрунтованості визначеного позивачем розміру витрат на зберігання матеріальних цінностей за 2019 рік є безпідставними, а відмова у погодженні звіту та кошторису по витратам на зберігання матеріальних цінностей за 2019 рік на суму 288 046, 16 грн. є невмотивованою.

Суд також відхиляє твердження відповідача, що сторонами не підписаний акт взаєморозрахунків, оскільки складання такого акту не передбачено умовами договору № 16-П-ІЗФ/а50/22 від 26.09.2013.

З огляду на викладене, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу витрати на зберігання матеріальних цінностей за 2019 рік на суму 288 046, 16 грн.

Доказів оплати відповідачем вказаної суми заборгованості суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача основної суми боргу у загальному розмірі 288 046, 16 грн. є правомірною і підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до cтатті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного агентства резерву України (01601, місто Київ, вулиця Пушкінська, будинок 28, ідентифікаційний код 37472392) на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (01135, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 14, ідентифікаційний код 38727770) в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (68600, Одеська область, місто Ізмаїл, вулиця Набережна Лукі Капікраяна, будинок 4, ідентифікаційний код 38728402) 288 046 (двісті вісімдесят вісім тисяч сорок шість) грн. 16 коп. - основного боргу та 4 320 (чотири тисячі триста двадцять) грн. 69 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 30.11.2020.

Суддя Т.Ю.Кирилюк