РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.12.2020Справа № 910/14577/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВГАЗТРЕЙД»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроінвест Консалтинг»

про стягнення 47 820,10 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Мухіна Я.І.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВГАЗТРЕЙД» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроінвест Консалтинг» (відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 47 820,10 грн.

Позовні вимоги позивача до відповідача обґрунтовані не сплатою відповідачем поставленого позивачем товару згідно Договору № 211609/Т від 29.12.2018 постачання природного газу на загальну суму 42 562,12 грн. У зв`язку з невиконання відповідачем обов`язку щодо сплати товару, позивач просить стягнути з відповідача 47 820,10 грн, з яких: 42 562,12 грн основного боргу, 3 820,82 грн пені, 883,28 грн 3% річних, 553,88 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2020 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВГАЗТРЕЙД» до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/14577/20 та призначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 910/14577/20.

В матеріалах справи наявні докази отримання позивачем та відповідачем ухвали Господарського суду міста Києва від 30.09.2020 про відкриття провадження у справі № 910/14577/20.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву та додані до неї докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

29.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КИЇВГАЗТРЕЙД» (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроінвест Консалтинг» (споживач, відповідач) був укладений Договір № 211609/Т постачання природного газу (для споживачів, що не є побутовими) (далі - Договір або Договір № 211609/Т від 29.12.2018, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався передати у власність споживачу в 2019 році природний газ (надалі - газ) в об`ємах і порядку, передбачених цим Договором, а споживач зобов`язався прийняти та своєчасно оплатити постачальнику вартість газу в розмірах, строки та в порядку, що передбачені цим Договором.

Відповідно до пункту 2.7 Договору фактичний об`єм поставленого у розрахунковому періоді газу, що підлягає оплаті споживачем, підтверджується підписаним між постачальником та споживачем актом приймання-передачі газу, що складається на підставі даних Оператора ГРМ та комерційних вузлів обліку газу. Складання та підписання сторонами актів приймання-передачі газу відбувається в наступному порядку:

- споживач до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику засвідчену копію акту наданих послуг розподілу (транспортування) газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та Оператором ГРМ/Оператором ГТС. В іншому випадку, для розрахунку вартості поставленого за цим Договором газу застосовуються дані Оператора ГРМ/Оператора ГТС про об`єм розподіленого (протранспортованого) споживачу газу. Постачальник має право самостійно звернутись до Оператора ГРМ/Оператора ГТС для отримання даних про об`єм газу, розподіленого (протранспортованого) для споживача протягом розрахункового місяця (пункт 2.7.1 Договору);

- на підставі відомостей, отриманих у порядку, передбаченому пунктом 2.7.1 цього Договору, постачальник протягом трьох робочих днів готує, підписує в уповноваженого представника, скріплює печаткою та надає для підписання споживачу два примірники акту приймання-передачі природного газу за розрахунковий період (пункт 2.7.2 Договору);

- споживач протягом двох днів з дати одержання акту приймання-передачі газу, зобов`язується повернути постачальнику один примірник акту приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача, та скріплений печаткою (за її наявності), або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі газу (п. 2.7.3 Договору).

За умовами пункту 2.8 Договору акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником. Відсутність у споживача підписаних актів приймання-передачі газу не є підставою для порушення строку остаточного розрахунку, встановленого цим Договором (пункти 4.6, 4.7) та не звільняє його від відповідальності за порушення цих строків.

Пунктом 4.4 Договору визначено, що розрахунковий період за Договором становить один місяць - з 7.00 години першого дня місяця до 7.00 години першого дня наступного місяця.

За умовами пункту 4.6 Договору оплата вартості газу здійснюється споживачем в наступному порядку:

- оплата вартості планового об`єму поставки газу здійснюється споживачем до 25 числа місяця, що передує місяцю поставки на умовах 100% попередньої оплати планового об`єму постачання газу, визначеного в п. 1.2 Договору (п. 4.6.1 Договору);

- споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини планового об`єму газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці (п. 4.6.2 Договору);

- у випадку недоплати вартості газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (п. 4.6.3 Договору).

Пунктом 10.1 Договору сторони погодили, що Договір набирає чинності з дати його підписання та діє в частині постачання газу з 01.01.2019 до 31.12.2019, а в частині проведення розрахунків - до повного їх завершення.

В подальшому, сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 від 23.12.2019 до Договору № 211609/Т від 29.12.2018 (далі - Додаткова угода), за умовами якої сторони домовилися продовжити дію Договору до 31.12.2020, а в частині проведення розрахунків - до повного їх завершення.

За положеннями пункту 2 Додаткової угоди сторони домовилися про середньодобові та місячні планові об`єми постачання газу в 2020 році.

Дана додаткова угода підписана обома сторонами та скріплена печатками сторін.

З матеріалів справи вбачається, що у період з жовтня 2019 року по березень 2020 року позивач на виконання умов Договору передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 42 606,07 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами прийому-передачі природнього газу від 31.10.2019, від 30.11.2019, від 31.12.2019, від 31.01.2020, від 29.02.2020 та від 31.03.2020. Вказані акти прийому-передачі підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками.

В позовній заяві позивач зазначив, що станом на 01.10.2019 відповідач мав переплату у розмірі 43,95 грн.

Позивач також зазначив, що відповідач не оплатив поставлений позивачем за період з жовтня 2019 року по березень 2020 року природний газ, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 42 562,12 грн (42 606,07 грн - 43,95 грн = 42 562,12грн).

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У частині 2 статті 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що сума боргу відповідача, яка складає 42 562,12 грн (основний борг), підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, а відповідач обставин, викладених позивачем у позовній заяві, не спростував та доказів сплати заборгованості суду не надав, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у загальній сумі 3 820,82 грн.

Судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті грошових коштів у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно п. 6.2.2 Договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, споживач сплачує на користь постачальника, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно наданого позивачем розрахунку пені, останній просить суд стягнути з відповідача:

- 402,00 грн пені за період з 11.11.2019 по 08.05.2020 за прострочення оплати згідно акту прийому-передачі від 31.10.2019 на суму 3 574,48 грн;

- 755,94 грн пені за період з 10.12.2019 по 10.06.2020 за прострочення оплати згідно акту прийому-передачі від 30.11.2019 на суму 7 102,14 грн;

- 1 329,88 грн пені за період з 10.01.2020 по 10.07.2020 за прострочення оплати згідно акту прийому-передачі від 31.12.2019 на суму 14 259,89 грн;

- 591,21 грн пені за період з 10.02.2020 по 10.08.2020 за прострочення оплати згідно акту прийому-передачі від 31.01.2020 на суму 7 079,89 грн;

- 463,52 грн пені за період з 10.03.2020 по 10.09.2020 за прострочення оплати згідно акту прийому-передачі від 29.02.2020 на суму 6 129,85 грн;

- 278,27 грн пені за період з 10.04.2020 по 22.09.2020 за прострочення оплати згідно акту прийому-передачі від 31.03.2020 на суму 4 416,07 грн.

Дослідивши розрахунок пені, долучений позивачем до позовної заяви, судом встановлено, що позивачем невірно було визначено періоди нарахування, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно статей 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Порядок оплати вартості поставленого природного газу визначений у пункті 4.6 договору, за яким споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини планового об`єму газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У випадку недоплати вартості газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

З огляду на зазначені положення укладеного між сторонами Договору та, враховуючи приписи ч. 6 чт. 232 ГК України, суд визначає вірні періоди нарахування пені:

- згідно акту прийому-передачі від 31.10.2019 - з 11.11.2019 по 08.05.2020;

- згідно акту прийому-передачі від 30.11.2019 - з 11.12.2019 по 10.06.2020;

- згідно акту прийому-передачі від 31.12.2019 - з 11.01.2020 по 10.07.2020;

- згідно акту прийому-передачі від 31.01.2020 - з 11.02.2020 по 10.08.2020;

- згідно акту прийому-передачі від 29.02.2020 - з 11.03.2020 по 10.09.2020;

- згідно акту прийому-передачі від 31.03.2020 - з 11.04.2020 по 22.09.2020.

Здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга» перевірку суми пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за вище визначені періоди, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 3 820,82 грн пені повністю.

Щодо вимог позивача про стягнення 883,28 грн 3 % річних та 553,88 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга» перевірку заявленої до стягнення суми 3 % річних дійшов висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 883,28 грн 3% річних частково у сумі 848,03 грн.

Суд, здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга» перевірку заявленої до стягнення суми інфляційних втрат дійшов висновку про повне задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 553,88 грн 3 % інфляційних втрат.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України та часткове задоволення позову, судовий збір у сумі 2 100,45 грн покладається на відповідача у сумі 1,55 грн на позивача.

Керуючись статтями 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 231, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроінвест Консалтинг» (01015, м. Київ, вул. Старонаводницька, буд. 13, кв. 112; ідентифікаційний код 36086428) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВГАЗТРЕЙД» (03124, м. Київ, вул. Миколи Василенка, буд. 5; ідентифікаційний код 42394311) 42 562,12 грн (сорок п`ять тисяч п`ятсот шістдесят дві гривні 12 коп.) основного боргу, 3 820,82 грн (три тисячі вісімсот двадцять гривень 82 коп.) пені, 848,03 грн (вісімсот сорок вісім гривень 03 коп.) 3% річних, 553,88 грн (п`ятсот п`ятдесят три гривні 88 коп.) інфляційних втрат та 2 100,45грн (дві тисячі сто гривень 45 коп.) судового збору.

3. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (чч 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені стст 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 01.12.2020.

Суддя Гумега О.В.