ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2020 р. Справа № 911/1491/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Попікової О.В.

суддів: Корсака В.А.

Євсікова О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Київської області від 01.09.2020

у справі №911/1491/20 (суддя Антонова В.М.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№35)"

про стягнення 23615,77 грн.

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У травні 2020 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ «НАК «Нафтогаз України») звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою, у якій просило стягнути з Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№35)" (далі - ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№35)») 23 615,77 грн., з яких 15 678,53 грн. пені, 2 239,79 грн. 3% річних та 5 697,45 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування заявлених вимог АТ «НАК «Нафтогаз України» посилається на те, що відповідач, всупереч п. 6.1 договору №1697/1617-ТЕ-17 постачання природного газу від 05.10.2016, несвоєчасно та не в повному обсязі сплатив вартість переданого природного газу за період жовтень - грудень 2016 року, січень - березень 2017 року, внаслідок чого на підставі п. 8.2 договору йому було нараховано пеню, а також згідно з ч. 2 статтею 625 ЦК України 3% річних та інфляційні втрати.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Київської області від 01.09.2020 позов АТ "НАК "Нафтогаз України" до ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№35)" про стягнення 23615,77 грн. задоволено частково. Стягнуто з ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№35)" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" 23582,73 грн., з яких 15678,53 грн. пені, 2239,79 грн. 3% річних, 5664,41 грн. інфляційних втрат та 2099,05 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи заявлені АТ «НАК «Нафтогаз України» до ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№35)» позовні вимоги, господарський суд першої інстанції вказав, що розрахунки за договором № 1697/1617-ТЕ-17 постачання природного газу від 05.10.2016 здійснено з порушенням строків, встановлених вказаним договором, у зв`язку з чим АТ «НАК «Нафтогаз України» було нараховано відповідачу 15 678,53 грн. пені, 2 239,79 грн. 3% річних та 5 697,45 грн. інфляційних втрат. Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування 15 678,53 грн. пені, 2 239,79 грн. 3% річних місцевий господарський суд встановив, що він є арифметично вірний, а отже, вказані суми підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі, відповідно до позовних вимог. Водночас, судом під час перевірки розрахунків позивача щодо нарахування втрат від інфляції встановлено, що вказаний розрахунок є частково не вірний, а саме, у періодах нарахування з 01.06.2017 по 30.06.2017 на суму 130000,00 грн. та з 01.07.2017 по 31.08.2017 на суму 85000,00 грн. допущено арифметичні помилки та помилково зазначені суми 2109,12 грн. та 88,75 грн., тоді як вірними є суми за період з 01.06.2017 по 30.06.2017 на суму 130000,00 грн. - 2080,00 грн. та за період з 01.07.2017 по 31.08.2017 на суму 85000,00 грн. - 84,83 грн. Нараховані позивачем втрати від інфляції за всі інші періоди пораховані вірно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись із прийнятим рішенням, АТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду Київської області від 01.09.2020 у справі № 911/1491/20 в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення 33,04 грн. інфляційних нарахувань скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення 33,04 грн. інфляційних нарахувань задовольнити.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги АТ «НАК «Нафтогаз України» посилається на порушення господарським судом першої інстанції норм процесуального права (статей 7, 86, 236, 238 ГПК України) та неправильне застосування норм матеріального права (статті 625 ЦК України).

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2020 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "НАК "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Київської області від 01.09.2020 у справі №911/1491/20. Розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Позиції учасників справи.

Відповідач не скористався своїм правом надати відзив на апеляційну скаргу позивача.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

05.10.2016 Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (на даний час - АТ «НАК «Нафтогаз України») (як постачальник) та Державне підприємство «Підприємство Білоцерківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області (№35)» (на даний час - ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№35)") (як споживач) уклали договір №1697/1617-ТЕ-17 постачання природного газу (далі - договір), за умов п. 1.1 якого, постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язався прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 2.1 договору, постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 природний газ обсягом до 315 тис.куб.м.

Право власності на природний газ переходить від АТ «НАК «Нафтогаз України» до ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№35)» після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ відповідач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 3.4 договору, приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Регульована ціна на природний газ (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до його вартості відповідно до Податкового кодексу України), який постачається за цим договором, визначається згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року №758 (п. 5.1 договору).

Умовами п. 5.2 договору сторони погодили, що ціна за 1000 куб.м газу за цим договором становить 4942,00грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5930,40грн.

Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу (п. 5.4 договору).

Згідно з п. 6.1 договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків, термінів та умов розрахунків за цим договором.

За умов п. 8.2 договору, у разі прострочення споживачем оплати згідно з пунктом 6.1 договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20.

Сторони погодили, що з урахуванням п. 11.3 цього договору, укладення договорів про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 №20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний не звільняє споживача від обов`язку споживача сплатити на користь постачальника платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості.

Згідно з п. 10.3 договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 до 31.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1 договору).

23.01.2017 сторони договору уклали Додаткову угоду №1 до договору №1697/1617-ТЕ-17 постачання природного газу від 05.10.2016, якою внесли зміни до деяких пунктів договору.

Протягом жовтня-грудня 2016 року, січня-березня 2017 року, на виконання умов договору №1697/1617-ТЕ-17 постачання природного газу від 05.10.2016 АТ «НАК «Нафтогаз України» передало ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№35)» газ, а ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№35)» вказаний товар отримало, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу від: 31.10.2016 - на суму 73305,67 грн., 30.11.2016 - на суму 175587,29 грн., 31.12.2016 - 213168,23 грн., 31.01.2017 - 251911,54 грн., 28.02.2017 - 220646,46 грн., 31.03.2017 - 192666,84 грн., підписаними сторонами та скріпленими їх печатками.

Оскільки ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№35)» оплату за отриманий природний газ здійснювало несвоєчасно та з порушенням строку, встановленого договором, АТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось з позовом у цій справі та просить стягнути з відповідача 15678, 53 грн пені, 2239,79 грн 3% річних та 5697,45 грн інфляційних втрат. На підтвердження проведення ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№35)» оплат за поставлений позивачем природний газ, АТ «НАК «Нафтогаз України» надало сальдо по Підприємству державної кримінально-виконавчої служби України № 35, довідку по операціях за спірним договором та банківські виписки по рахунку позивача.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. (частина 1 статті 269 ГПК України).

Апеляційний господарський суд відзначає, що АТ «НАК «Нафтогаз України» у поданій апеляційній скарзі оскаржує прийняте господарським судом першої інстанції рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 33,04 грн. інфляційних.

У відповідності з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 610, частина 1 статті 612 ЦК України).

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19 вказано наступне.

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків означає, що "вартість грошей з індексом інфляції за попередній період" є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається "послідовність, утворена за певною закономірністю".

У судовій практиці часто виникають проблеми із застосуванням механізму розрахунку інфляційних збитків у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу. З огляду на таке касаційний суд вважає за доцільне роз`яснити, що при зменшенні суми боргу у конкретному місяці "А" на певну суму (до прикладу 100 грн.) до уваги береться сума боргу на початок розрахункового періоду "Х", помножена на індекс інфляції у цьому місяці (до прикладу, " і-1"), і від зазначеного добутку необхідно віднімати суму погашення (100 грн.) Отже, у математичному викладі це можна відобразити такою формулою:

"Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ",

де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).

А за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, і від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку, якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

Суд зазначає, що такий спосіб розрахунку інфляції за статтею 625 ЦК України з точки зору математичного підходу не є єдиним, але вбачається найбільш простим для застосування юристами.

Отже, при зменшенні суми боргу внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від суми основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).

Колегія суддів апеляційної інстанції перевірила наданий АТ «НАК «Нафтогаз України» та здійснений господарським судом першої інстанції розрахунок інфляційних за періоди 01.06.2017-30.06.2017 та 01.07.2017-31.08.2017 згідно з вказівками, наданими Верховним Судом у складі об`єднаної палати касаційного господарського суду у постанові від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 та не погоджується з висновком місцевого господарського суду, що до стягнення з ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№35)" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" підлягає всього 5664,41 грн. інфляційних втрат, а вимоги позову про стягнення 33,04 грн. інфляційних задоволенню не підлягають, оскільки господарським судом першої інстанції здійснено розрахунок інфляційних на суму боргу без урахування інфляційної складової за попередній місяць. Колегія суддів апеляційної інстанції вважає вірним розрахунок інфляційних, наданий АТ «НАК «Нафтогаз України» з позовною заявою (здійснений на суму заборгованості з урахуванням інфляційної складової за попередній місяць:

за період 01.06.2017-30.06.2017:

130000,00 грн. (сума боргу без урахування індексу інфляції, що існувала на останній день місяця розрахункового періоду) + 1820,00 грн. (інфляційне збільшення заборгованості за попередній період) * 101,6 (індекс інфляції,%) = 133929,12 грн.

Інфляційне збільшення заборгованості - 133929,12 грн. - 131820,00 - 2109,12 грн.

за період 01.07.2017-31.08.2017 (з урахуванням сплати 45000,00 грн. заборгованості за попередній період):

85000,00 грн. (сума боргу без урахування індексу інфляції, що існувала на останній день місяця розрахункового періоду) + 3929,12 грн. (інфляційне збільшення заборгованості за попередні періоди) * 100,0998 (індекс інфляції,%) = 89017,87 грн.

Інфляційне збільшення заборгованості - 89017,87 грн. - 88929,12 грн. = 88,75 грн.).

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю, до стягнення ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№35)" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" підлягає 5697,45 грн. інфляційних втрат.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно з пунктом 2) частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 277 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду у цій справі (в оскаржуваній частині) з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення повністю позовних вимог в частині стягнення інфляційних.

Судові витрати.

Враховуючи приписи статті 129 ГПК України та зміну (збільшення) розміру присуджених до стягнення інфляційних втрат апеляційний господарський суд також здійснив перерахунок суми судового збору, що підлягає до стягнення з відповідача за подання АТ «НАК «Нафтогаз України» позову у цій справі.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги АТ «НАК «Нафтогаз України» витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до статті 129 ГПК України покладаються на ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 35)».

Керуючись статтями 74, 129, 269, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Київської області від 01.09.2020 у справі №911/1491/20 задовольнити.

Рішення Господарського суду Київської області від 01.09.2020 у справі №911/1491/20 скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення 33,04 грн. інфляційних втрат та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 35)" (09109, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Василя Симоненка, буд. 16, код 08680170) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720) 33,04 грн. інфляційних втрат.

Резолютивну частину рішення Господарського суду Київської області від 01.09.2020 у справі №911/1491/20 викласти в наступній редакції:

« 1. Позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 35)" про стягнення 23615,77 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 35)" (09109, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Василя Симоненка, буд. 16, код 08680170) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720) 23582,73 грн. (двадцять три тисячі п`ятсот вісімдесят дві гривні сімдесят три копійки), з яких 15678,53 грн. (п`ятнадцять тисяч шістсот сімдесят вісім гривень п`ятдесят три копійки) пені, 2239,79грн (дві тисячі двісті тридцять дев`ять гривні сімдесят дев`ять копійок) 3% річних та 5 697,45 грн. (п`ять тисяч шістсот дев`яносто сім гривень сорок п`ять копійок) інфляційних втрат та 2102,00грн (дві тисячі сто дві гривні) судового збору.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.».

Стягнути з Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№35)" (09109, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Василя Симоненка, буд. 16, код 08680170) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720) 3 153,00 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Справу №911/1491/20 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту за наявності підстав, передбачених у п. 2 ч. 3 статті 287 ГПК України.

Повний текст постанови складений 30.11.2020.

Головуючий суддя О.В. Попікова

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков