ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.11.2020 Справа № 905/1615/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Хабарової М.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Фермерського господарства «АРМАДА-Д»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Мартрейдальянс»
простягнення заборгованості
Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фермерське господарство «АРМАДА-Д» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мартрейдальянс» про стягнення основного боргу у розмірі 160000,00 грн та пені у розмірі 28474,17 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №ДПТ-0008/2019 від 01.10.2019.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 04.09.2020 на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Фермерського господарства «АРМАДА-Д» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мартрейдальянс» про стягнення 188 474,17 грн залишено без руху.

24.09.2020 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої останнім додано на виконання Господарського суду Донецької області від 04.09.2020 відповідні додатки за переліком, а також позовну заяву у новій редакції з врахуванням усунутих недоліків, включаючи уточнення ціни позову та докази доплати судового збору.

Зі змісту вказаної заяви судом встановлено що, позовними вимогами позивача є стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 160000,00 грн та пені у розмірі 51534,79грн.

З наведеного вбачається, що позивачем усунуто недоліки позовної заяви в межах визначеного судом строку.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 28.09.2020 відкрито провадження у справі №905/1615/20; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Місцезнаходженням відповідача є: 87534, Донецька обл., м. Маріуполь, просп. Нахімова, 116 А, оф. 94-А, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, в тому числі витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 28.09.2020 направлялась відповідачу рекомендованими листом з повідомленням про вручення за вказаною адресою, що підтверджується матеріали справи.

Однак, 05.11.2020 відповідне поштове відправлення було повернуто на адресу суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання» та надійшло до суду 09.11.2020.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою.

В матеріалах справи відсутні будь-які інші відомості про перебування відповідача за іншою адресою ніж та, що вказана в Єдиному державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Крім того, сторонами не повідомлено суд про інші можливі адреси місцезнаходження відповідача.

За таких обставин, з метою необхідності забезпечення прав осіб на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою забезпечення реалізації процесуального права відповідача на подання відзиву на позов, судом здійснено телефонограму відповідачу за номером телефону, який зазначено у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у розділі Інформація про здійснення зв`язку з юридичною особою.

Однак, зміст ухвали Господарського суду Донецької області від 28.09.2020 не вдалося передати відповідачу, у зв`язку з неможливістю встановити зв`язок з абонентом, що підтверджується телефонограмою №951 від 26.10.2020.

Крім того, ухвалу Господарського суду Донецької області від 28.09.2020 було надіслано судом на електронну адресу відповідача ( ), яка зазначена у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у розділі Інформація про здійснення зв`язку з юридичною особою та у розділі 11 «Реквізити сторін» договору поставки №ДТП-0008/2019 від 01.10.2019, що підтверджується відміткою вихідної електронної кореспонденції суду №04-19/1024 від 26.10.2020 на останньому аркуші ухвали Господарського суду Донецької області від 28.09.2020.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, Господарський суд Донецької області зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду про відкриття провадження у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відтак, судом вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач станом на 30.11.2020 не реалізував своє право на подання відзиву, будь-яких заяв чи клопотань як по суті справи, так і з приводу процесуальних питань від відповідача не надходило.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд Донецької області

В С Т А Н О В И В :

01.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мартрейдальянс» (відповідач, покупець) та Фермерським господарством «АРМАДА-Д» (позивач, постачальник) підписано договір поставки №ДПТ-0008/2019 (далі - Договір).

За умовами п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується в порядку, на умовах і в терміни, передбачені цим Договором поставити (передати у власність) покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити зернові культури, іменовані надалі «товар» в кількості, за якістю і за цінами вказаними у відповідних до Договору - «Специфікаціях», які є невід`ємною частиною цього Договору. Допускається поставка товару з відхиленням від кількості і вартості партії товару, погоджених сторонами у Специфікації - не більше десяти відсотків незалежно від напрямку зміни. Якщо сторони в Специфікації на поставку товару обмовили відмінне від зазначеного в договорі допустиме відхилення від кількості і вартості партій товару, які постачаються, застосовується відхилення зазначеного в специфікації.

Відповідно до п. 1.3 Договору постачальник заявляє та гарантує, що: він є сільськогосподарським підприємством-виробником, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів (послуг) становить не менше як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податковим періодів сукупно (п.1.3.1 Договору); весь обсяг товару, що визначений в Специфікаціях до даного Договору, вирощено безпосередньо постачальником (п.1.3.2 Договору); вказана вище оподатковувана операція продажу підлягає нарахуванню ПДВ у відповідності до Податкового кодексу України, та постачальник виконав всі вимоги діючого законодавства України стосовно сплати та декларування ПДВ (п. 1.3.3 Договору).

Згідно з п. 2.1 Договору кількість, якість та ціна товару визначається у відповідних Специфікаціях до даного Договору, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Вартість товару визначається у відповідних Специфікаціях до Договору, які є невід`ємною частиною і включає податок на додану вартість, в розмірі визначеному законодавством України для відповідних господарських операцій (п. 3.1 Договору).

У п. 3.2 Договору встановлено, що загальна сума цього Договору складається з сумарної вартості всіх поставок, зазначених у відповідних Специфікаціях, які є невід`ємною частиною Договору, і закріплених в рахунках, видаткових накладних на відповідну партію товару. Враховуючи можливе відхилення кількості товару на +/-10% за вибором постачальника, остаточна загальна вартість відповідної поставки визначається у видатковій накладній, встановленому на 100% вартості поставленого товару.

Постачальник здійснює поставку кожної партії товару в повному обсязі в строки зазначені у Специфікаціях (п.4.1 Договору).

Згідно з п. 4.2 Договору поставка товару здійснюється партіями автомобільним транспортом у суворій відповідності до графіку, погодженого із покупцем. Погодження такого графіку може відбуватися будь-яким зручним для сторін способом, пріоритетним вважається погодження з використанням засобів електронної пошти з використанням адрес зазначених у реквізитах до даного Договору.

Пунктом 4.2.1 Договору передбачено, що товар повинен супроводжуватися наступними документами:

а) податковою накладною, складеною на 100% вартості товару до кожної підготовленої партії;

б) видатковими накладними виписаними на 100% вартості товару - Оригінал;

в) рахунком-фактурою постачальника із зазначенням точної кількості та ціни продукції без ПДВ, сума ПДВ усього до сплати - Оригінал.

У випадку ненадання постачальником всіх вищезазначених документів покупець має право, на власний вибір або оплати товар без таких документів або відмовитися від приймання та оплати товару з покладанням всіх понесених витрат на постачальника.

Відповідно до п. 4.2.2 Договору постачальник зобов`язується забезпечити оформлення товарно-транспортної документації (ТТН) відповідно до вимог законодавства України.

Датою поставки товару є дата його передачі у власність покупцю згідно п. 3 Специфікації до даного Договору, підписаних видаткових накладних виписаних на 100% вартості постаченого товару, та ТТН про приймання товару представником покупця (п. 4.3 Договору).

Договір вступає в силу від дати його підписання сторонами та діє 31.05.2020, але закінчення строку цього Договору не звільняє сторін від виконання своїх зобов`язань, що випливають з даного Договору (п. 9.2 Договору).

07.10.2019 сторонами підписано Специфікацію №1 до Договору, якою визначено найменування товару, код товару, одиницю виміру, кількість, ціну товару, що поставляється, склад поставки, умови оплати та строк оплати.

Відповідно до п. 1 Специфікації 1 до Договору постачанню позивачем відповідачу підлягає ячмінь, українського походження, врожаю 2019 року (код товару згідно УКТ ЗЕД - 1003 9 00 00) у кількості 120 т на суму 438000,48 грн з ПДВ, склад: Донецька обл., Слов`янський р-н, с. Богородичне.

У п. 2 Специфікації №1 до Договору встановлено, що загальна сума товару без ПДВ, що постачається за даною Специфікацією, складає 365000,40 грн: ПДВ - 73000,08 грн, загальна сума товару з ПДВ - 438000,48 грн. Враховуючи можливе відхилення кількості товару на +/-10% за вибором постачальника, остаточна загальна вартість договору визначається у рахунку-фактурі, виставленому на 100% вартості поставленого товару.

Згідно з п. 3 Специфікації №1 до Договору постачальник здійснює поставку товару в повному обсязі в строк до 30.10.2019 (включно) на умовах «Інкотермс 2010» FCA (Франко перевізник). Місце завантаження, де перебуває товар постачальника, знаходиться за адресою: Донецька обл., Слов`янський р-н, с. Богородичне. Право власності на товар переходить до покупця з моменту приймання останнім товару та документів, зазначених у п. 4.2 цього Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було виставлено позивачу рахунок на оплату №25 від 09.10.2019 на суму 438000,48 грн з ПДВ та направлено на електронну адресу.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 442490,01 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними №27 від 18.10.2019 на суму 104134,62 грн, №28 від 22.10.2019 на суму 101908,12 грн, №29 від 25.10.2019 на суму 142605,66 грн, №32 від 28.10.2019 на суму 93841,61 грн, а також товарно-транспортними накладними №51 від 18.10.2019, №52 від 22.10.2019, №53 від 25.10.2019, №57 від 28.10.2019.

Отримання відповідачем товару, зазначеного у видаткових накладних та товарно-транспортних накладних, підтверджується підписами його представників на зазначених накладних, товарно-транспортних накладних та довіреністю №14 від 09.10.2019 відповідача на отримання товару від позивача.

Крім того, позивачем до матеріалів справи додано копії податкових накладних, у яких позивачем відображено проведення господарських операцій за накладними та копії квитанцій про реєстрацію податкових накладних.

Відповідачем жодних заперечень щодо отримання товару від позивача за Договором не надано.

Частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобов`язання сторін виникли в порядку статті 11 Цивільного кодексу України з дій юридичних осіб, які в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують зазначені права та обов`язки, а укладений між ними правочин за своєю правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статей 712, 655-697 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених цим Кодексом, що передбачено приписами другого абзацу пункту першого статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупцю для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з його особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У статті 692 Цивільного кодексу України зазначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 5.1 Договору покупець здійснює оплату в наступному порядку:

5.1.1 Оплата здійснюється у розмірі 80% від вартості кожної відвантаженої партії товару шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника у відповідності до реквізитів, зазначених у рахунку постачальника, протягом 2-х (двох) банківських днів від дати отримання на електронну адресу покупця скан копії наступних документів:

- підписаного з обох боків Договору, Додатків до Договору, Специфікацій до Договору;

- рахунок-фактури, виставленого на 100% вартості кожної, підготовленої до відвантаження партії, із зазначенням точної кількості та ціни продукції без ПДВ, усього до сплати;

- розширений витяг з ЄДР щодо постачальника, виданого не раніше, ніж за 30 днів до дати укладання Договору;

- останньої зареєстрованої редакції Статуту підприємства;

- наказу чи іншого документа про призначення директора/керівника та головного бухгалтера постачальника (за умови наявності посади);

- протоколу чи іншого документу про призначення на посаду осіб, уповноважених підписати Договір або копію довіреності на особу, що підписує даний Договір від імені постачальника (у випадку, коли від постачальника Договір підписує не директор керівника);

- протоколу постачальника про знаття обмежень з директора керівника на підписання даного Договору (за умови наявності таких обмежень у Статуті постачальника) ;

- витягу з реєстру платників ПДВ;

- декларації ПДВ та квитанції №2 про подання податкової декларації за останній звітний період;

- довідки про сплату постачальником єдиного податку по четвертій групі;

- статистичного звіту з відміткою про подання за формою №4-СТ, або 29-СТ, або 37-СТ або 3-ДФ;

- податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з податку за формою №1-ДФ (з відміткою про подання);

- довідки сільської ради або Держкомзему, або документи про власність чи про наявність земельної ділянки, або договори оренди паїв для вирощування продукції;

- інші документи, що можуть знадобитися для підтвердження походження товару, за окремим запитом покупця.

5.1.2 Остаточний розрахунок здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника у відповідності до реквізитів, зазначених у рахунку постачальника, протягом 2-х (двох) банківських днів від дати отримання наступних документів:

а) Оригінали Договору, Додатків до Договору, та Специфікацій підписаних відповідальною особою від постачальника у 2-х примірниках;

б) Оригінали рахунків виписаних на кожну партію поставлених товарів;

в) Оригінали видаткових накладних у 2-х примірниках, виписаних на 100% вартості поставленого товару згідно Специфікації, із зазначенням номеру та дати цього Договору, та відповідних осіб згідно довіреності;

г) Оригінал товарно-транспортних накладних (типова форма №1-ТН) на 100% вартості поставленого товару;

д) Податкової накладної на 100% вартості поставленого товару, складеної в електронній формі у порядку, передбаченому Податковим кодексом України, з відповідним заповненням всіх обов`язкових реквізитів податкової накладної та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних;

е) Квитанції №1 з підтвердженням факту реєстрації електронної податкової накладної в Єдиному Державному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 5.2 Договору оплата вважається здійсненою з моменту надходження грошових коштів на банківський рахунок постачальника.

Згідно з п. 5.3 Договору копії документів, вказаних в п. 5.1.1 цього Договору, надаються до моменту попередньої оплати та відвантаження партії товару на електронну адресу покупця .

У п. 5.4 Договору встановлено, що постачальник зобов`язується протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати здійснення поставки партії товару направити в адрес покупця, вказану в п. 5.6 даного Договору, оригінали документів, передбачених п. 5.1 цього Договору, крім податкової накладної, яка відповідно до вимог чинного законодавства надається в електронному вигляді.

Позивачем на підтвердження виконання умов п. 5.3 Договору надано до матеріалів справи скріншоти електронної пошти, в якості доказів направлення документів, передбачених в п.5.1.1 Договору, на електронну адресу відповідача .

Згідно з положеннями ст. 666 Цивільного кодексу України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Разом з тим, судом встановлено що, в матеріалах справи відсутні та відповідачем не подано жодних заперечень щодо неналежності виконання постачальником прийнятих за Договором зобов`язань з поставки товару, поставки товару неналежної якості та неналежної комплектності.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження встановлення позивачу строку для передання документів, визначених умовами Договору, не надано доказів відмови від прийняття товару, відмови від договору, повернення позивачу товару, а приймання відповідачем товару підтверджується підписами та печатками відповідача у відповідних накладних.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та умов Договору строк виконання відповідачем грошового зобов`язання по оплаті за отриманий товар настав.

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за Договором виконав належним чином, а саме поставив відповідачу товар на загальну суму 442490,01 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач в порушення умов Договору здійснив оплату отриманого товару не в повному обсязі, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась непогашена заборгованість в сумі 160000,00 грн, зі сплати якої відповідачем допущено прострочення.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідачем належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України обставин, повідомлених позивачем, не спростовано, доказів погашення заборгованості в добровільному порядку не надано.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 160000,00 грн є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач також просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 51534,79 грн (з урахуванням позовної заяви у новій редакції, яка додана до заяви про усунення недоліків).

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що у випадку, якщо покупець здійснити оплату пізніше строків, передбачених п. 5.1 Розділу 5 «Порядку розрахунків», постачальник сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний банківський день прострочення платежу.

Таким чином, сторони, скориставшись закріпленим правом свободи договору, передбачили нарахування пені за банківські дні, що узгоджується з приписами ст.ст. 6, 627, 628 Цивільного кодексу України.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України №514 від 03.12.2003 «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками операцій за акредитивами» банківський день це - робочий день банку в тому місці, у якому повинна виконуватися дія, передбачена УПДА або іншими міжнародними документами, затвердженими МТП.

Згідно Інструкції про міжбанківський переказ коштів в Україні в національній валюті, затвердженої Правлінням Національного банку України №320 від 16.08.320 «Про затвердження Інструкції про міжбанківський переказ коштів в Україні в національній валюті» банківський день у системі електронних платежів Національного банку (далі - банківський день) - позначений календарною датою проміжок часу, протягом якого виконуються технологічні операції, пов`язані з проведенням міжбанківських електронних розрахункових документів через систему електронних платежів Національного банку (далі - СЕП), за умови, що підсумки розрахунків за цими документами відображаються на кореспондентських рахунках банків у Національному банку на ту саму дату. Банківський день може включати два і більше календарних днів, якщо міжбанківський переказ через СЕП здійснюється у вихідні, святкові та неробочі дні, що передують даті цього банківського дня. Підсумки розрахунків за міжбанківськими електронними розрахунковими документами, проведеними через СЕП у вихідні, святкові та неробочі дні, відображаються на кореспондентських рахунках банків у Національному банку в перший робочий (операційний) день після вихідних, святкових та неробочих днів.

Рішенням Правління Національного банку України №249-рш від 01.04.2019 «Регламент роботи системи електронних платежів Національного банку України та банківської системи України у зв`язку з перенесенням робочих днів у 2019 році вирішено:

1. Перенести дні роботи системи електронних платежів Національного банку України з:

вівторка 30 квітня на суботу 11 травня;

понеділка 30 грудня на суботу 21 грудня;

вівторка 31 грудня на суботу 28 грудня.

2. Банкам організувати роботу щодо своєчасної виплати пенсій, соціальних доплат, інших грошових виплат і забезпечити безперебійну роботу банкоматів, обмінних пунктів та організувати їх підкріплення готівкою різних номіналів.

30 квітня, 30 і 31 грудня 2019 року банки можуть здійснювати касові операції з клієнтами без відкриття операційного дня банку (за потреби).

Регламентом роботи СЕП НБУ та порядком роботи банківської системи України в період завершення звітного року визначено, що:

26, 27 грудня 2019 року СЕП працюватиме в режимі продовженого банківського дня - на дві години;

28 грудня 2019 року до 13:00 через СЕП можуть здійснюватися лише платежі між банківськими установами, підпорядкованими одній юридичній особі, а також платежі, спрямовані до Національного банку України та органів Державної казначейської служби України. Національний банк та органи Державної казначейської служби можуть здійснювати платежі на адресу всіх учасників СЕП. Банківський день у СЕП закінчується о 15:00;

02 січня 2020 року банки працюватимуть без клієнтів і забезпечуватимуть комплекс робіт, пов`язаних із початком нового звітного року. Міжбанківські перекази коштів через СЕП у цей день не здійснюватимуться;

день роботи СЕП переноситься з понеділка 06 січня 2020 року на суботу 11 січня 2020 року;

03, 08 січня 2020 року СЕП і банківська система працюватимуть у звичайному режимі.

Перевіривши розрахунок пені, здійснений позивачем, суд визнає його невірним, оскільки позивачем не було враховано умови п. 6.1 Договору стосовно того, що пеня нараховується за кожен банківський день, а не календарний день прострочення. Крім того, позивачем нараховано пеню за період більше ніж 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, та не враховано у розрахунку, що в 2020 році 366 днів.

При цьому, судом встановлено, що у Договорі сторонами не погоджено більший період нарахування пені, ніж встановлено ч. 6 ст. 232 Господарського процесуального кодексу України.

За здійсненим судом перерахунком з урахуванням вищенаведеного розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, становить 25427,46 грн.

В іншій частині вимоги позивача про стягнення пені задоволенню не підлягають, у зв`язку з їх безпідставністю.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивачем до позовної заяви додано заяву щодо стягнення судових витрат, згідно якої розмір витрат на професійну правову допомогу попередньо складає 15000,00 грн, відшкодування яких у разі задоволення позову просив покласти на відповідача.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, окремо, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.08.2020 між адвокатом Жеболенко Галиною Миколаївною та Фермерським господарством «Армада-Д» (клієнт, позивач) був укладений договір про надання правової допомоги адвокатом.

За умовами п. 1.1 вказаного договору клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання представництва інтересів клієнта у Господарському суді Донецької області (м. Харків) та Східному апеляційному суді (м. Харків) за його позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мартрейдальянс», про стягнення боргу.

Відповідно до п. 2.2 договору про надання правової допомоги адвокатом від 11.08.2020 клієнт зобов`язується сплатити адвокатові гонорар та компенсувати його витрати, пов`язані з виконанням доручення. Порядок оплати гонорару, його розмір, а також остаточна сума витрат вказується у Додатку до дійсної угоди.

11.08.2020 між адвокатом Жеболенко Галиною Миколаївною та Фермерським господарством «АРМАДА-Д» (клієнт, позивач) підписано Додаток №1 до угоди про надання правової допомоги адвокатом, в якій останні визначили, що гонорар адвоката за представництво у суді першої інстанції - Господарському суді Донецької області в м. Харків) становить 15000,00 грн.

Наданим позивачем платіжним дорученням №364 від 18.08.2020 підтверджується здійснення позивачем оплати за надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У заяві щодо стягнення судових витрат позивачем наведено розрахунок витрат на правову допомогу та витрачений час при її наданні, а саме: попереднє опрацювання матеріалів щодо характеру спірних правовідносин - 3000,00 грн (2 години); опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини формування правової позиції, консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх отримання для справи - 3000,00 грн (2 години); підготовка процесуальних документів по справі (позовна заява, заява щодо стягнення судових витрат, договір про надання правової допомоги) - 6000,00 грн (4 години); судове представництво (за 2 судових засідання) - 3000,00 грн.

Однак враховуючи те, що розгляд справи проводився в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, в якому судові засідання не проводяться, суд вважає безпідставними та необґрунтованими витрати позивача на правову допомогу за судове представництво (за два засідання) на суму 3000,00 грн.

Судом встановлено, відповідачем не було подано до суду клопотання про зменшення розміру витрати на професійну правничу допомогу та відповідно не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі.

З огляду на викладене та враховуючи підтвердження позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що обґрунтованими та доведеними є витрати на послуги адвоката в розмірі 12000,00 грн.

Разом з тим, враховуючи висновки суду щодо часткової правомірності позовних вимог, вартість витрат на правничу допомогу на підставі п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України також підлягає пропорційному розподілу між сторонами, зокрема, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10518,98 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мартрейдальянс» (87534, Донецька обл., м. Маріуполь, просп. Нахімова, 116 А, оф. 94-А, ідентифікаційний код 41818050) на користь Фермерського господарства «АРМАДА-Д» (84136, Донецька обл., Слов`янський р-н, с.Богородичне, вул. Центральна, 61 А, ідентифікаційний код 37155235) основний борг у розмірі 160000 (сто шістдесят тисяч) грн 00 коп., пеню у розмірі 25427 (двадцять п`ять тисяч чотириста двадцять сім) грн 46 коп., судовий збір у розмірі 2781 (дві тисячі сімсот вісімдесят одна) грн 41 коп. витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10518 (десять тисяч п`ятсот вісімнадцять) грн 98 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням положень п. 4 розділу Х «Прикінцеві положення» та п.п. 17.5 п. 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.В. Хабарова