ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2020 р. Справа№ 910/6134/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання: Горді В.В.

за участі представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 28.10.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЄОН»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 22.01.2020 (повний текст складено 14.02.2020)

у справі № 910/6134/17 (суддя: Селівон А.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЄОН»

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»

до відповідача 2: Партнерства з обмеженою відповідальністю «ІНЛАНД ТРАНЗІТ»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:

1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_2

3. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лєон» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» та Партнерства з обмеженою відповідальністю «Інланд Транзіт» (INLAND TRANSIT LLP) про визнання договору недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» та Партнерством з обмеженою відповідальністю «Інланд Транзіт» Договір застави майнових прав та відступлення прав вимоги від 11.09.2014 року підлягає визнанню судом недійсним в частині застави права вимоги грошових коштів по Договору інвестиційного вкладу від 21.06.2006 року №08д/978EURO по Генеральній кредитній угоді від 15.12.2010 року №600/02-2010, укладеній між ТОВ «Лєон» та ПАТ «Банк Камбіо» та укладених в її межах кредитних договорів, оскільки вчинений без створення правових наслідків, а також підписаний від імені ПАТ «Банк Камбіо» особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, що, враховуючи приписи частини другої статей 203, 234 та 215 Цивільного кодексу України є підставами для визнання такого правочину недійсним.

Позивач звернувся до суду із заявою про зміну предмету позову позивач просив суд визнати недійсним Договір застави та відступлення прав вимоги від 11.09.2014 року в частині застави права вимоги грошових коштів за Договором інвестиційного вкладу від 17.06.2008 року №06д/840 на забезпечення виконання зобов`язань позивача по Генеральній кредитній угоді від 15.12.2010 року №600/02-2010, укладеній між позивачем та відповідачем-1 та укладених в її межах кредитних договорів, яку було прийнято судом.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.07.2018 року у справі № 910/6134/17 позовні вимоги задоволено повністю, визнано недійсним Договір застави та відступлення права вимоги, укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» та Партнерством з обмеженою відповідальністю «Інланд Транзіт», датований 11.09.2014 року, в частині застави права вимоги грошових коштів по договору інвестиційного вкладу №06д/840 від 17.06.2008 року на забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Лєон» по Генеральній кредитній угоді №600/02-210 від 15.12.2010 року та укладених в її межах кредитних договорів.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2019 року рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2018 року у справі № 910/6134/17 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 22 травня 2019 року постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2019 року та рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2018 року у справі № 910/6134/17 скасовано, справу № 910/6134/17 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Внаслідок проведеного повторного автоматизованого розподілу справу № 910/6134/17 передано на розгляд судді Селівону А.М.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.01.2020 у справі №910/6134/17 у позові - відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що позивачем не доведено наявності підстав для визнання Договору в оспорюваній частині недійсним.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЄОН» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просило суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2020 у справі №910/6134/17 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2020 для розгляду справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Михальська Ю.Б., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЄОН» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2020 у справі №910/6134/17 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

17.03.2020 від позивача надійшло клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2020, після усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у справі №910/6134/17 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЄОН» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2020. Розгляд апеляційної скарги призначено на 20.05.2020.

15.05.2020 від представника відповідача-2 та третьої особи-1 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

20.05.2020 до канцелярії суду надійшла заява про заміну сторони правонаступником в порядку статті 52 ГПК України (вх. №09.1-11/2272/20).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2020 відкладено розгляд справи №910/6134/17 на 10.06.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2020 відкладено розгляд справи №910/6134/17 на 08.07.2020.

Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/1934/20 від 14.07.2020 у зв`язку з перебуванням судді Шаптали Є.Ю. у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/6134/17.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2020 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2020 відкрито апеляційне провадження у визначеному складі, розгляд справи призначено на 22.07.2020.

22.07.2020 від представника відповідача-2 та третьої особи-1 надійшли заперечення на заяву про заміну сторони правонаступником.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2020 відкладено розгляд справи №910/6134/17 на 16.09.2020.

16.09.2020 від представника відповідача-2 та третьої особи-1 надійшла заява про відкладення розгляду справи в якій містились заперечення проти апеляційної скарги.

У судовому засіданні 16.09.2020 було розглянуто питання щодо заміни відповідача -1 - Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО» його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» відповідно до раніше поданої останнім заяви (вх. №09.1-11/2272/20).

За результатами розгляду заяви, ухвалами від 16.09.2020 здійснено заміну відповідача - 1 у справі № 910/6134/17 з Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», розгляд справи відкладено на 07.10.2020.

07.10.2020 судове засідання не відбулось у зв`язку з погіршенням епідеміологічної ситуації та перебуванням головуючої судді Тарасенко К.В. у відпустці.

Ухвалою від 08.10.2020 розгляд справи призначено на 28.10.2020.

28.10.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» надійшли письмові пояснення у справі.

У судове засідання 28.10.2020 з`явились представники відповідачів та третьої особи-1.

Представники позивача, третьої особи-2 та третьої особи-3 у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Розглянувши у судовому засіданні клопотання позивача про призначення експертизи колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

При цьому, відповідно до положень ч. 1 та ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Позивач просить провести експертизу справжності підпису Тарадайко Н.А. на довіреності від 14.05.2014 року, договорі інвестиційного вкладу №06д/08 від 17.06.2008 року, договорі №1 від 24.09.2008 року про внесення змін та доповнень до договору інвестиційного вкладу №06д/08 від 17.06.2008 року, договорі №4 від 20.07.2009 року про внесення змін та доповнень до договору інвестиційного вкладу №06д/840 від 17.06.2008 року, договорі №4/1 від 21.07.2009 року про внесення змін та доповнень до договору інвестиційного вкладу №06д/840 від 17.06.2008 року, договорі №5/1 від 21.06.2010 року про внесення змін та доповнень до договору інвестиційного вкладу №06д/840 від 17.06.2008 року, договорі від 12.09.2014 року про внесення змін та доповнень до договору інвестиційного вкладу №06д/840 від 17.06.2008 року.

Аналогічне клопотання заявлялось позивачем до суду першої інстанції, і ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2019 позивачу відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, оскільки предметом спору є Договір застави та відступлення прав вимоги від 11.09.2014, а не договір інвестиційного вкладу №06д/08 від 17.06.2008.

Колегія суддів зазначає, що правомірність правочину презюмується, водночас Господарський процесуальний кодекс України, в редакції яка набрала чинності з 15.12.2017, не передбачає можливості визнати недійсним договір пов`язаний з предметом спору, як це передбачалось п. 1 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України в редакції яка діяла до 15.12.2020.

З огляду на викладене, дослідження правомірності Договору, стороною якого позивач не є та щодо якого не заявлено позовних вимог не сприятиме вирішенню даного спору, а тому відсутні підстави для призначення судової почеркознавчої експертизи з урахуванням визначених позивачем запитань.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що прийняте судом внаслідок неповного та неправильного встановлення обставин, які мають значення для справи, неналежного дослідження та оцінки доказів у справі, неправильної юридичної оцінки судом правовідносин між сторонами, що є підставою для скасування рішення.

Апелянт зазначає, що його доводам не було надано належної оцінки, зокрема оспорюваний договір не спричинив наслідків передбачених договором застави, натомість, по своїй суті він є договором відступлення права вимоги.

Крім того, позивач стверджує, що не відбулось погашення його заборгованості перед банком, а банк продовжує обліковувати заборгованість позивача.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» у письмових поясненнях підтримав доводи апеляційної скарги, зазначив, що заборгованість позивача перед банком не була погашена відповідачем-2, натомість спірний договір підлягає визнанню недійсним, а позов підлягає задоволенню.

Представник відповідача-2 та третьої особи-1 у відзиві на апеляційну скаргу заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

2.4. інші процесуальні дії у справі:

У судовому засіданні 28.10.2020 представник відповідача-1 надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача-2 та третьої особи-1 в судовому засіданні 28.10.2020 надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Мотивувальна частина.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини

15 грудня 2010 між Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» (відповідач-1 у справі, кредитор за генеральною кредитною угодою, якого замінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанвч» Інвестохілс Веста») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лєон» (позивач у справі, позичальник за генеральною кредитною угодою) укладено Генеральну кредитну угоду № 600/02-2010 (далі - Генеральна кредитна угода), відповідно до п. 1.1 якої відповідач 1, на підставі Генеральної кредитної угоди, зобов`язується надавати позичальнику кредитні кошти в порядку і умовах, визначених у відповідних кредитних договорах та додаткових угодах до них, укладених в межах Генеральної кредитної угоди і які є її невід`ємними частинами. Загальний розмір позичкової заборгованості позивача за кредитами, наданими в межах даної Генеральної кредитної угоди, не повинен перевищувати 1 400 000,00 доларів США.

Згідно п. 1.2 Генеральної кредитної угоди остання об`єднує кредитні продукти, які будуть надані шляхом укладання відповідних кредитних договорів кредитором з позичальником та додаткових угод до них.

Конкретні строки користування кредитними коштами, відсоткові ставки за користування кредитними коштами, комісійні винагороди, об`єкти кредитування визначаються сторонами окремо у кожному кредитному договорі, укладеному в межах цієї Угоди (п.2.4 Генеральної кредитної угоди).

Відповідно до п. 2.5 Генеральної кредитної угоди в якості забезпечення зобов`язань по кредитам позичальника, наданих кредитором в межах Угоди, кредитору передається в заставу:

- майно, яке належить позичальникові;

- нерухомість - чотириповерхове приміщення спортивно-оздоровчого комплексу « Легіон », знаходиться за адресою: 83017, Україна, м. Донецьк, вул. Овнатаняна, б. 16 «а», загальною площею 3 416,9 кв.м, ринкова вартість - 24 187 415,00 грн.

- особиста порука наступних поручителів:

- фізичної особи - ОСОБА_2 , паспорт: серія НОМЕР_1 , ІНН НОМЕР_7;

- суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Анпілогової Олени Валеріївни, паспорт: серія НОМЕР_2 ІНН НОМЕР_3 , свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серія ВОЗ №123450, дата 03.04.2008;

- суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Зубань Оксани Валентинівни, паспорт: серія НОМЕР_4 , ІНН НОМЕР_5 , свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця, серія ВОЗ №134250, дата 02.04.2004.

Згідно п. 2.6. Генеральної кредитної угоди у відповідності з діючим законодавством України забезпечення даної Угоди може бути: Договір застави; Договір про надання гарантії/письмова гарантія; Договір поруки; Інші види забезпечення.

При цьому кредитор може вимагати від позичальника надання одного або декількох видів забезпечення.

Згідно п.9.1 Генеральної кредитної угоди остання набуває чинності з моменту її підписання сторонами та діє до 14.12.2015 року за умови повного погашення позичальником кредитної заборгованості (позики, відсотків за користування, комісій, штрафів та пені) за всіма отриманими в межах цієї Угоди кредитами, укладеними в рамках цієї Угоди.

Вказана Генеральна кредитна угода підписана представниками кредитора та позичальника та засвідчена печатками сторін.

На виконання Генеральної кредитної угоди між ПАТ «Банк Камбіо» та ТОВ «Лєон» укладено:

- Кредитний договір (відзивна кредитна лінія) від 15.12.2010 року № 601/02-2010 (далі - Кредитний договір 1), відповідно до предмету якого, на умовах цього договору та укладеної між сторонами Генеральної кредитної угоди, відповідач 1(банк) відкриває позивачу невідновлювальну кредитну лінію в сумі 400 000,00 доларів США на добудову басейну, зі сплатою 15,0 % річних та 1,0 % одноразової комісії за обслуговування кредитного рахунку. Термін вибірки кредиту - 3 місяці, дата повернення кредиту - 14.12.2015 року, згідно наведеного графіку.

В подальшому між сторонами вносились зміни та доповнення до Кредитного договору 1 шляхом укладення 4 Додаткових угод до Кредитного договору 1, якими, зокрема, збільшено суму кредиту до 510 000,00 доларів США та узгоджено нові графіки погашення.

- Кредитний договір (відзивна кредитна лінія) від 15.12.2010 року № 602/02-2010 (далі - Кредитний договір 2), відповідно до предмету якого, на умовах цього договору та укладеної між сторонами Генеральної кредитної угоди, відповідач 1 (банк) відкриває позивачу невідновлювальну кредитну лінію в сумі 1 000 000,00 доларів США на перекредитування кредиту іншого банку, зі сплатою 15,0 % річних та 1,0 % одноразової комісії за обслуговування кредитного рахунку. Дата повернення кредиту - 14.12.2015 року, згідно наведеного графіку.

В подальшому між сторонами вносились зміни та доповнення до Кредитного договору 2 шляхом укладення 5 Додаткових угод до Кредитного договору 1, якими, зокрема, узгоджено нові графіки погашення кредиту.

Як свідчать матеріали справи, вказані договори підписані уповноваженими представниками банку та позичальника і скріплені печатками сторін.

Окрім цього, Додатковою угодою від 29.11.2013 року до Генеральної кредитної угоди сторони виклали пункт (б) п.2.2 в новій редакції, визначивши розмір кредитної лінії в розмірі 1 507 000,00 доларів США, графік погашення - згідно Кредитних договорів 1 та 2, відсоткова ставка 15,0% річних, термін строк надання кредиту - до 14.12.2015 року.

Відповідно до п.п. (а) п. 2.2. Генеральної кредитної угоди на підставі додатково укладених кредитних договорів позичальнику може бути наданий кредит на умовах: розмір кредиту - 1 000 000,00 доларів США, а межах загального ліміту заборгованості, передбаченого п.1.1. цієї Угоди. При цьому ліміт за додатково укладеними кредитними договорами не повинен перевищувати 1 400 000,00 доларів США; строк надання кредиту - 60 місяців, пільговий період погашення основного боргу (тіла кредиту) - 9 місяців; графік погашення кредиту: з вересня 2011 року, щомісячно, рівними частинами; відсоткова ставка - 15,0% відсотків річних.

Відповідно до п.п. (б) п. 2.2 Генеральної кредитної угоди на підставі додатково укладених кредитних договорів позичальнику може відкриватись невідновлювальна кредитна лінія на умовах: розмір кредиту - 400000,00 доларів США, а межах загального ліміту заборгованості, передбаченого п.1.1. цієї Угоди. При цьому ліміт за додатково укладеними кредитними договорами не повинен перевищувати 1 400 000,00 доларів США; строк надання кредиту - 60 місяців, пільговий період погашення основного боргу (тіла кредиту) - 3 місяці; графік погашення кредиту: з вересня 2011 року, щомісячно, рівними частинами; відсоткова ставка - 15,0% відсотків річних.

За умовами п. 4.1 Генеральної кредитної угоди кредитор зобов`язується відкривати позичальнику позичкові рахунки згідно умов даної Угоди, кредитних договорів та додаткових угод до них, у відповідності до загальних умов кредитування, викладених у ст.1,2 цієї Угоди, та за письмовою вимогою позичальника, перераховувати в безготівковій формі кредитні кошти в межах розмірів лімітів, визначених в кожному окремому кредитному договорі.

Так, пунктом 2.4 Кредитного договору 1 визначено, що позивач сплачує нараховані відсотки в валюті кредиту щомісячно у строк, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця та в день повернення кредиту на відповідний рахунок;

Як визначено сторонами в п. 5.7 Кредитного договору 1, в усьому іншому, що не передбачено даним Договором , сторони керуються умовами Угоди.

Також пунктом 2.4 Кредитного договору 2 визначено, що позивач сплачує нараховані відсотки в валюті кредиту щомісячно у строк, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця та в день повернення кредиту на відповідний рахунок.

Як визначено сторонами в п.5.7 Кредитного договору 2, в усьому іншому, що не передбачено даним Договором , сторони керуються умовами Угоди.

Так, у відповідності до 6.6 Генеральної кредитної угоди кредитор має достроково стягнути заборгованість по кредиту, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом, штрафні санкції, у строк не пізніше 20 банківських днів з дня отримання повідомлення, у випадку невиконання позичальником п.2.5, ст.3, п.п.5.4, 5.9, 5.11 даної Угоди та у випадку невиконання позичальником п.п.2.5, 2.6, 5.1, 5.2 даної Угоди.

У відповідності до умов Генеральної кредитної угоди її виконання та виконання укладених в її межах Кредитних договорів 1 та 2, зокрема, забезпечено Іпотечним договором від 16.12.2010 року, за реєстровим № 3508, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» та ТОВ «Лєон», за умовами якого в іпотеку відповідачу-1 передано належне позивачу приміщення спорткомплексу, розташоване в адміністративній будівлі літ. А-9 по вул. Овнатяна, 16 а в м. Донецьку, а також Іпотечним договором від 18.11.2011 року, за реєстровим № 3420, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» та ОСОБА_2 , Договором поруки від 15.12.2010 року, укладеним між ТОВ «Лєон», Публчним акціонерним товариством «Банк Камбіо» та ОСОБА_2 .

Також виконання Генеральної кредитної угоди та укладених в її межах Кредитних договорів 1, 2, забезпечено наступними договорами:

1) Договором застави майнових прав та відступлення прав вимоги (грошові кошти) від 11.09.2014 року (далі - Договір застави 1), укладеним між Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» (відповідач 1 у справі, заставодержатель за договором) та Партнерством з обмеженою відповідальністю «Інланд Транзіт» (INLAND TRANSIT LLP) (відповідач 2 у справі, заставодавець за договором), який виступає майновим поручителем позивача як боржника, предметом якого є забезпечення вимог відповідача 1, що випливають з Генеральної кредитної угоди та укладених в її межах Кредитних договорів, укладених між відповідачем 1 та позивачем, за умовами яких позивач зобов`язується перед відповідачем-1:

- повернути не пізніше 14.12.2015 року надані йому кошти в сумі 1 510 000,00 доларів США;

- щомісячно сплачувати проценти за користування кредитними коштами в гривні у розмірі 15 % річних;

- сплатити пеню, здійснити інші можливі платежі, передбачені Кредитним договором;

- відшкодувати витрати заставодержателя, пов`язані з пред`явленням заставодержателем вимог за кредитним договором і зверненням стягнення на предмет застави (п. 1.1 Договору застави 1).

В забезпечення виконання зобов`язань, вказаних в п. 1.1 цього Договору, заставодавець передає у заставу належні йому на момент укладення цього договору майнові права - право вимоги грошових коштів по договору інвестиційного вкладу № 08д/978EURO від 21.06.06 заставодержателю (далі - предмет застави) (п. 1.2 Договору застави 1).

Згідно п. 1.3 Договору застави 1 предмет застави складає 354 768,88 євро. Заставодавець стверджує, що майнові права, що передаються в заставу, іншим особам не заставлені, не передані (не відступлені), не виступають предметом судових чи інших спорів. Заміна предмета застави здійснюється заставодавцем виключно за згодою заставодержателя.

Відповідно до п. 4.1 Договору застави 1 заставодержатель набуває права вимоги в день невиконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором та/або в день отримання від заставодавця заяви про дострокове повернення депозитного вкладу та/або в день порушення справи про банкрутство заставодержателя/заставодавця. Заставодержатель з дня виникнення у нього права вимоги має право задовольнити свої вимоги шляхом списання коштів з рахунку заставодавця № НОМЕР_6 , відкритого по Договору інвестиційного вкладу № 08д/978EURO від 21.06.2006 року з ПАТ «Банк Камбіо».

Згідно п. 5.3 Договору застави 1 договір набуває чинності з дня його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань перед заставодержателем по кредитному договору, зазначеному в п. 1.1 цього договору.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивач належними та допустимими доказами не довів, наявність порушеного права яке б підлягало захисту.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

За результатами розгляду справи колегією суддів встановлено відсутність порушеного права позивача, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Згідно із статтями 4, 10 та 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити Цивільного кодексу України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного кодексу України, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (ст. ст. 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права, пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином, у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, ай охоронюваний законом інтерес, яке у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл.

Правосуддя, за своєю суттю, визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Зазначені висновки викладено в абзаці 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 No 3рп/2003.

Стаття 16 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Нормами частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У відповідності до частин 2 та 3 статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

За змістом положень вказаних норм суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси, які порушені або оспорюються.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

У відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Суд зазначає, що надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, необхідно також зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п. 145 рішення від 15.11.1996р. у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 року (заява № 38722/02)).

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Колегія суддів не приймає аргументи позивача, що при укладені оспорюваного Договору було допущено численні порушення, оскільки позивач не довів самого факту порушення його права та обсягу тих прав які він би міг відновити у випадку задоволення позову.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду Київської області від 22.01.2020 у справі № 910/6134/17 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЄОН» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2020 у справі № 910/6134/17 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЄОН» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2020 у справі № 910/6134/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2020 у справі № 910/6134/17 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЄОН».

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано після виходу головуючого судді з лікарняного 30.11.2020.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська