ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30.11.2020 р. Справа № 917/47/20

За заявою Фізичної особи-підприємця Логвиновського Олега Григоровича про надання розстрочки виконання рішення по справі № 917/47/20

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Домінік", вул. М.Бірюзова, 2, м. Полтава, Полтавська область, 36020

до відповідача Фізичної особи-підприємця Логвиновського Олега Григоровича, АДРЕСА_1

про стягнення 906 171,95 грн. заборгованості

Суддя Тимощенко О.М.

Секретар судового засідання Отюгова О.І.

Представники учасників справи:

Представник позивача : Салашний М.О., посв. адвоката №1920 від 31.10.17 р., ордер № 180881 від 03.01.20 р.,

Представник відповідача (заявника): Єгоров С.А., ордер № 1026153 від 25.11.20 р.

Обставини справи: в провадженні Господарського суду Полтавської області перебувала справа № 917/47/20 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Домінік" до відповідача Фізичної особи-підприємця Логвиновського Олега Григоровича про стягнення 906 171,95 грн. заборгованості.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 14.05.2020 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Домінік" задоволено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Логвиновського Олега Григоровича на користь Приватного акціонерного товариства "Домінік" заборгованість по Договору №337/12-17 на дистриб`юцію товару від 29.12.2017 року у розмірі 869 005,61 грн., пеню у розмірі 32 952,75 грн., інфляційні збитки у розмірі 868,98 грн., 3% річних у розмірі 3 344,61 грн., 13 592,56 грн. витрат по сплаті судового збору та 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

30.10.2020 року від Фізичної особи-підприємця Логвиновського Олега Григоровича до Господарського суду Полтавської області надійшла заява про розстрочення виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 14.05.2020 року по справі №917/47/20.

Ухвалою суду від 02.11.2020 року відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви Фізичної особи-підприємця Логвиновського Олега Григоровича про розстрочення виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 14.05.2020 року по справі №917/47/20 до повернення матеріалів справи з Східного апеляційного господарського суду.

17.11.2020 року матеріали справи № 917/47/20 повернулися до Господарського суду Полтавської області.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 19.11.2020 року прийнято заяву Фізичної особи-підприємця Логвиновського Олега Григоровича про розстрочення виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 14.05.2020 року по справі №917/47/20, розгляд заяви призначено у судове засідання на 26.11.2020 року на 11:30 год.

Стягувач (позивач) надав відзив на заяву № 26/11/20-1 від 26.11.2020 р. (вх. № 13189 від 26.11.2020 р.), в якому зазначає, що він заперечує проти задоволення заяви боржника щодо розстрочення виконання останнім рішення Господарського суду Полтавської області у справі № 917/47/20 оскільки, підставою для звернення до суду з позовом стало невиконання боржником Договору 337/12-17 на дистриб`юцію товару від 29.12.2017 року і всі правовідносини між сторонами були врегульовані договором, а тому стягувач жодним чином не впливає та не може вплинути на дотримання боржником строків виконання зобов`язань щодо виплати заробітної плати та сплати обов`язкові податки та збори.

Крім того стягувач наголошує, що на даний час жодних перешкод у відповідача виконати рішення немає, зокрема, відповідач є власником одинадцяти транспортних засобів (копія відповіді на адвокатський запит від 01.06.2020 р. № 31/16-9-40аз та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів майна щодо відповідача наявні у матеріалах справи). Із наведеного видно що майновий стан відповідача жодним чином не погіршився.

26.11.2020 р. судом оголошено протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні до 30.11.2020 р. 10 год. 00 хв. для надання відповідачу можливості подати заперечення на відзив позивача.

Боржник (заявник) надав відповідь на відзив вх. № 13310 від 30.11.2020 р., в якій зазначає, що все нерухоме та рухоме майно є спільною сумісною власністю Логвиновського О.Г. та ОСОБА_1 накладання арешту та подальша його реалізація ускладнить виконання рішення суду та відтермінує виконання на невизначений строк. Крім того, останній посилається на те, що на момент вирішення питання щодо розстрочки виконання рішення було встановлено факт наявності надзвичайної події у зв`язку з поширенням коронавірусної інфекції COVID-19.

Стягувач (позивач) проти задоволення заяви заперечує за мотивами, викладеними у відзиві.

Представник заявника (відповідача) на задоволенні заяви наполягав.

30.11.2020 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину ухвали та повідомлено про термін виготовлення її повного тексту.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд встановив:

В провадженні Господарського суду Полтавської області перебувала справа №917/47/20 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Домінік" до відповідача Фізичної особи-підприємця Логвиновського Олега Григоровича про стягнення 906 171,95 грн. заборгованості.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 14.05.2020 року, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 22.10.2020 року, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Домінік" задоволено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Логвиновського Олега Григоровича на користь Приватного акціонерного товариства "ДОМІНІК" заборгованість по Договору №337/12-17 на дистриб`юцію товару від 29.12.2017 року у розмірі 869 005,61 грн., пеню у розмірі 32 952,75 грн., інфляційні збитки у розмірі 868,98 грн., 3% річних у розмірі 3 344,61 грн., 13 592,56 грн. витрат по сплаті судового збору та 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 14.05.2020 року та постанови Східного апеляційного господарського суду від 22.10.2020 р., які набрали законної сили 22.10.2020 року, Господарським судом Полтавської області був виданий Наказ від 19.11.2020 p. у справі № 917/47/20 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Логвиновського Олега Григоровича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "ДОМІНІК" (вул. М.Бірюзова, 2, м. Полтава, Полтавська область, 36020, ідентифікаційний код юридичної особи 00382208) заборгованість по Договору №337/12-17 на дистриб`юцію товару від 29.12.2017 року у розмірі 869 005,61 грн., пеню у розмірі 32 952,75 грн., інфляційні збитки у розмірі 868,98 грн., 3% річних у розмірі 3 344,61 грн., 13 592,56 грн. витрат по сплаті судового збору та 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

30.10.2020 року до Господарського суду Полтавської області надійшла заява Фізичної особи підприємця Логвиновського Олега Григоровича про надання розстрочки виконання рішення суду по справі №917/47/20 на 10 місяців.

В обґрунтування заяви про розстрочку виконання рішення відповідач посилається на тяжке фінансове становище ФОП Логвиновський О.Г., на підтвердження даної обставини відповідач надав суду копію податкової декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік, згідно якої сума чистого оподатковуваного доходу склала 190 726,13 грн.. Також заявник обґрунтування необхідності розстрочення рішення по даній справі посилається на наступне :

- у трудових відносинах з ФОП Логвиновським О.Г. перебувають 58, найманих працівників і примусове стягнення боргу не дозволить цим працівникам вчасно виплатити заробітну плату та сплачувати обов`язкові податки та збори;

- відповідно до Договору № 37/2020 ПОД-МСБ-О від 22.01.2020 р. про надання кредиту на умовах овердрафту укладеного між ПАТ Акціонерний Банк «Укргазбанк» та ФОП Логвиновським О.Г. Банк надав Позичальнику кредит в межах Ліміту овердрафту в розмірі 1 680 000,00 грн., а Позичальник зобов`язувався повернути Кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами та комісії по 21.01.2021 року (включно).

- відповідач стверджує, що в разі примусового виконання рішення суду існує реальна загроза стосовно неможливості подальшого виконання своїх зобов`язань ФОП Логвиновським О.Г., та як наслідок припинення господарської діяльності;

- ФОП Логвиновський О.Г. за платіжними дорученням: від 21.10.2020 року та від 29.10.2020 року сплатив 100 000 грн. в рахунок добровільного виконання рішення суду по справі № 917/47/20 .

Наведені обставини на думку заявника є такими, що істотним чином ускладнюють негайне виконання рішення суду по даній справі і просить суд розстрочити виконання рішення суду від 14.05.2020 року на десять місяців до 01.09.2021 року.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав заяви про надання розстрочки виконання судового рішення, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 9 частини 3 статті 129 Конституції України, обов`язковість рішень суду відноситься до основних засад судочинства.

Відповідно до статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 331 ГПК України).

Згідно ч. 4 ст. 331 ГПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

З зазначених норм права, суд вбачає, що розстрочка рішення допускається лише при наявності обставин, які суттєво ускладнюють виконання рішення.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

У справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Отже, в основу ухвали про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 р., ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов`язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Суд також бере до уваги те, що п.1 статті 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто, довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на то мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у Параграфі 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З аналізу процесуальних норм, які регулюють питання можливості надання відстрочки та розстрочки виконання рішення суду випливає, що законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочку виконання судового рішення в судовому порядку з об`єктивними, непереборними, тобто виключними обставинами, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Визначальним фактором є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Господарський процесуальний кодекс визначає перелік обставин, які зазначалися вище в ч. 4 ст. 331 ГПК України, разом з тим, не обмежує їх перелік, оскільки можуть бути і інші обставини, які об`єктивно ускладнюють виконання рішення суду.

Посилання заявника на те, що Заявник знаходиться в скрутному фінансовому становищі, а примусове стягнення боргу не дозволить його працівникам вчасно виплачувати заробітну плату та сплачувати кредит, обов`язкові податки та збори, судом не оцінюються як правомірні, оскільки дана обставина не свідчить про те, що особа (боржник) не може виконати рішення суду.

Суд звертає увагу відповідача на те, що 08 липня 2020 року Верховний Суд прийняв постанову у справі №915/1000/18. У вказаній справі Верховний Суд зробив наступні правові висновки. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. Однак, стаття 48 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено. Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною 4 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження". Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати. У разі виникнення у боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю. Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №905/361/19.

Тож, боржник має звертатися до виконавця із заявою про виникнення в нього зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі та просити не накладати або зняти арешт з відповідної суми коштів на рахунку для виплати заробітної плати своїм працівникам.

Судом критично оцінюється посилання заявника на те, що сплата останнім 100 000 грн. в рахунок добровільного виконання рішення суду по справі № 917/47/20 є підставою для надання йому розстрочки виконання рішення суду, оскільки заборгованість відповідача, стягнута за рішенням суду, виникла ще у 2019 році.

Судом приймаються до уваги доводи стягувача, стосовно того, що відсутність у боржника грошових коштів не може свідчити про неможливість виконання рішення суду з огляду на існування інших, крім звернення стягнення на грошові кошти, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» способів виконання рішення суду.

Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів майна, доданих до відзиву на заяву про надання розстрочки, за відповідачем зареєстровано 11 транспортних засобів та певна кількість нерухомого майна ( приміщення магазину, база продовольчих товарів, склади та ін).

З урахуванням наведеного, заявником до суду не надано доказів на підтвердження доводів щодо наявності виключних обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду.

Слід зазначити, що відповідач і так не виконує своїх зобов`язань щодо оплати отриманого від позивача товару протягом тривалого часу.

Щодо введення карантину у березні 2020 року, то ця обставина є однаковою як для відповідача, так і для позивача. Крім того, борг відповідача виник задовго до введення карантину.

Суд також звертає увагу на ту обставину, що відповідач вже пропонував позивачу розстрочення заборгованості у своїх відповідях на претензії, однак не дотримався запропонованих ним же графіків.

Доказів наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, боржником суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстави, наведені відповідачем у розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України не є обставинами, котрі ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим у встановленим господарським судом способом, а відтак не виступають підставою для відстрочки виконання рішення суду.

За визначенням ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництвом є діяльність, яка ведеться на власний ризик, метою якої є отримання прибутку. В той же час, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, тобто відсутність у боржника грошових коштів не є обставиною, яка може служити підставою для невиконання зобов`язання по оплаті.

Ризик несприятливих наслідків ведення господарської діяльності відповідача, не може бути перекладений на позивача (стягувача), як і посилання відповідача на факт укладення договору № 37/2020 ПОД-МСБ-О від 22.01.2020 р. про надання кредиту на умовах овердрафту укладеного між ПАТ Акціонерний Банк «Укргазбанк» та ФОП Логвиновським О.Г.

Отже, позивач та відповідач знаходяться в рівних економічних умовах при здійсненні своєї господарської діяльності і невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем негативно відображується на підприємстві позивача. А подальше ухилення відповідача від сплати заборгованості суттєво зачіпає інтереси позивача і завдає йому істотної, в тому числі й матеріальної шкоди.

Тобто, судом встановлено, що матеріали справи не містять жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували те, що для виконання рішення суду необхідна розстрочка виконання рішення суду саме на десять місяців.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідачем не подано належних доказів, які б свідчили про наявність виключних об`єктивних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, а тому заява про розстрочку виконання рішення по даній справі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 234, 331 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви про надання розстрочки виконання рішення від 14.05.2020 року у справі № 917/47/20.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.256-257 ГПК України).

Повний текст ухвали складено 03.12.2020 р.

Суддя О.М.Тимощенко