ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2020 р. Справа№ 910/2990/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко А.І.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Національного авіаційного університету

на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2020

у справі №910/2990/20 (суддя Ломака В.С.)

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Національного авіаційного університету

про стягнення 14 678, 68 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - позивач або АТ «НАК «Нафтогаз України») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного авіаційного університету (далі, відповідач або Університет) про стягнення 14 678, 68 грн, з яких 9 602, 70 грн пені, 1 371, 81 грн 3% річних та 3 704,17 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.12.2016 між позивачем та відповідачем було укладено Договір постачання природного газу, відповідно до умов якого позивач зобов`язувався поставити, а відповідач - прийняти та оплатити природній газ. Позивач на виконання умов договору передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 232 679,26 грн, однак відповідач оплату за переданий природний газ здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 6.1. укладеного договору, що стало підставою для нарахування позивачем відповідачу 9 602, 70 грн пені, 1 371, 81 грн 3% річних та 3 704,17 грн інфляційних втрат.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.07.2020 у справі №910/2990/20 позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Національного авіаційного університету про стягнення 14 678, 68 грн задоволено у повному обсязі.

Присуджено до стягнення з Національного авіаційного університету на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 9 602 (дев`ять тисяч шістсот дві) грн 70 коп. пені, 1 371 (одну тисячу триста сімдесят одну) грн 81 коп. 3% річних, 3 704 (три тисячі сімсот чотири) грн 17 коп. інфляційних втрат та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що на виконання умов Договору позивач передав відповідачу природний газ на суму 232 679, 26 грн, що підтверджується Актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2017 на суму 93 308,92 грн, від 28.02.2017 на суму 78 239,77 грн, від 31.03.2017 на суму 61 130,57 грн, однак всупереч положень пунктів 6.1., 6.2. Договору отриманий від позивача природний газ відповідач оплатив з порушенням встановлених Договором строків, а саме: 14.02.2017 - 1 308, 90 грн; 14.02.2017 - 92 000,00 грн; 29.06.2017 - 78 239,77 грн; 27.09.2017 - 61 130,57 грн, що є підставою для нарахування позивачем до стягнення із відповідача пені на підставі пункту 8.2. Договору, а також 3% річних та інфляційних втрат на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України. Місцевий господарський суд, перевіривши надані позивачем розрахунки, дійшов висновку, про правильність та обґрунтованість заявлених позивачем до стягнення із відповідача 9 602,70 грн пені, 1 371,81 грн 3% річних та 3 704,17 грн інфляційних втрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 20.08.2020 (про що свідчить відмітка Укрпошти Експрес на конверті) Національний авіаційний університет звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2020 у справі №910/2990/20 повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову відносно стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги доводи відповідача із приводу того, що він є неналежним відповідачем у справі.

Скаржник наголошує, що споживачем за Договором був Кременчуцький льотний коледж Національного авіаційного університету, тобто природний газ було поставлено саме для його потреб. Однак, на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.03.2019 №186-р «Про передачу цілісного майнового комплексу Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету до сфери управління Міністерства внутрішніх справ» та наказу Міністерства внутрішніх справ від 14.05.2019 №376 «Про виконання розпорядження Кабінету Міністрів України» передано цілісний майновий комплекс Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету (код згідно з ) із сфери управління Міністерства освіти і науки до сфери управління Міністерства внутрішніх справ з приєднанням його до Харківського національного університету внутрішніх справ як відокремленого структурного підрозділу та перейменовано у Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ. Актом приймання-передачі від 23.05.2019, затвердженим Міністерством внутрішніх справ 30.05.2019 №423, підтверджується, що цілісний майновий комплекс Університету (код згідно з ) передано із сфери управління Міністерства освіти та науки України до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України з приєднанням його до Харківського національного університету внутрішніх справ як відокремленого структурного підрозділу та надалі іменується Коледж. Відповідно до інформації Головного управління регіональної статистики Держстату від 20.08.2019 №23-07/1236-118 Кременчуцький льотний коледж Національного авіаційного університету закрито як відокремлений структурний підрозділ 31.05.2019.

Таким чином, скаржник стверджує, що зобов`язання та/або відповідальність відповідача за відокремлений підрозділ - Кременчуцький льотний коледж Національного авіаційного університету припинилися з 30.05.2019, а Національний авіаційний університет є неналежним відповідачем, оскільки правонаступником за зобов`язаннями про закупівлі природного газу є Харківський національний університет внутрішніх справ.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

05.10.2020 від позивача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просив суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. Позивач у відзиві наголосив на тому, що Кременчуцький льотний коледж на момент укладення спірного договору був відокремленим підрозділом Національного авіаційного університету, а поставки природного газу здійснювались в період з січня 2016 року по березень 2017 року. Із наданого відповідачем акту приймання-передачі цілісного майнового комплексу неможливо встановити, які саме і в якому обсязі зобов`язання були передані, не вбачається, що зобов`язання за спірним Договором були включені до кредиторської заборгованості, яка передана Харківському національному університету внутрішніх справ. Таким чином, Національний авіаційний університет є належним відповідачем у справі.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2020 апеляційну скаргу Національного авіаційного університету у справі №910/2990/20 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Скрипка І.М., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національного авіаційного університету на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2020 у справі №910/2990/20; вирішено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), оскільки предметом розгляду у справі №910/2990/20 є вимоги про стягнення 14 678,68 грн, а отже дана справа відноситься до малозначних в розумінні Господарського процесуального кодексу України; встановлено сторонам строки для подачі відзиву, заперечення на відзив, всіх заяв та клопотань.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження (повідомлень про вручення поштових відправлень), а також закінчення встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 процесуальних строків на подачу відзиву, заперечення на відзив, всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

30.12.2016 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Постачальник), яке у подальшому змінило тип з публічного на приватне та було перейменовано в Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», та відповідачем (Споживач) в особі начальника Кременчуцького льотного коледжу НАУ було укладено Договір № 00555/17-ТЕ(Т)-24 (далі, Договір), відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017 році природний газ, код за ДК 016:2010 06.20.1 - Газ природний, скраплений або в газоподібному стані Код за ДК 021:2015-09123000-7 - Природний газ) (газ природний), а Споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього Договору.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно з пунктом 2.1. Договору Постачальник передає з 01 січня 2017 року по 31 березня 2017 року (включно) природний газ обсягом до 39,236 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями (тис. куб. метрів): січень - 16,156; лютий - 11,54; березень - 11,54; всього за І квартал 2017 року - 39,236.

Відповідно до пункту 3.1. Договору Постачальник передає Споживачеві природний газ у його загальному потоці у разі передачі:

- природного газу власного видобутку - у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи;

- імпортованого газу (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, що ввезений ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на митну територію України) - у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи.

Право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ Споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Пунктом 3.4. Договору визначено, що приймання-передача природного газу, переданого Постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу Споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Згідно з пунктом 3.5. Договору Споживач зобов`язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, Постачальнику:

- завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між Споживачем та Оператором газорозподільних мереж (газотранспортної системи). Разом з копією акта Споживач подає за підписом уповноваженої особи інформацію стосовно детальної розбивки кількості природного газу, зазначеної в акті, за категоріями (у тому числі згідно з цим договором);

- підписані та скріплені печаткою Споживача два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим Договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

За умовами пункту 3.6. Договору Постачальник не пізніше десятого числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником акта приймання-передачі природного газу Постачальник письмово повідомляє Споживача про причини такого не підписання акта.

У відповідності до пункту 4.1. Договору кількість природного газу, яка передається Споживачу, визначається за показниками комерційних вузлів обліку природного газу Споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493.

Згідно з пунктами 5.1., 5.2. Договору регульована ціна на природний газ (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до його вартості відповідно до Податкового кодексу України), який постачається за цим Договором, визначається згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 р. №758. Ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим Договором становить 4 942, 00 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5 930,40 грн.

Загальна вартість цього Договору становить 193 904, 31 грн., крім того ПДВ 38 780, 86 грн, разом з ПДВ 232 685,17 грн (пункт 5.4. Договору).

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01 січня 2017 року до 31.03.2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (пункт 12.1. Договору).

23.01.2017 сторони уклали Додаткову угоду №1 до Договору, якою змінили ряд умов Договору на постачання природного газу.

31.03.2017 сторони уклали Додаткову угоду №2 до Договору, якою пункт 2.1. Договору виклали в новій редакції та визначили, що Постачальник передає Споживачу з 01 січня 2017 року по 31 березня 2017 року газ обсягом до 39,235 тис. куб.метрів, у тому числі по місяцях (тис. куб. метрів): січень - 15,734; лютий - 13,193; березень - 10,308; всього за І квартал 2017 року - 39,235.

Крім того, Додатковою угодою №2 від 31.03.2017 сторони змінили пункт 5.4. Договору та визначили, що загальна вартість цього Договору становить 193 899, 38 грн, крім того ПДВ - 38 779, 88 грн, разом з ПДВ - 232 679, 26 грн.

На виконання умов Договору позивач передав відповідачу природний газ на суму 232 679,26 грн, що підтверджується Актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2017 на суму 93 308, 92 грн, від 28.02.2017 на суму 78 239,77 грн, від 31.03.2017 на суму 61 130,57 грн.

Положеннями пункту 6.1. Договору визначено, що оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього Договору укладення Договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим Договором.

Відповідно до пункту 6.2. Договору сторони погоджуються, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер договору є обов`язковим.

Оплата за природний газ здійснюється таким чином:

1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача поширюється дія статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання»;

2) в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 цього договору - в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу;

3) з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві у визначеному законом порядку, - у разі коли на споживача не поширюється дія статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання» в частині відкриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання;

4) шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором у порядку календарної черговості виникнення заборгованості за наявності заборгованості за наявності заборгованості у споживача за цим договором. Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови, відсутності заборгованості за цим договором;

5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних, нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійсняється споживачем на поточний рахунок постачальника.

Звірка розрахунків та/або фактичного обсягу використання природного газу здійснюється сторонами протягом десяти днів з моменту письмової вимоги однієї із сторін, підписаної уповноваженою особою, на підставі відомостей про фактичну оплату вартості використаного природного газу споживачем та актів його приймання-передачі (пункт 6.4. Договору).

Як підтверджується матеріалами справи, всупереч вищевказаних положень Договору отриманий від позивача природний газ відповідач оплатив з порушенням встановлених Договором строків, а саме:

- 14.02.2017 - 1 308,90 грн;

- 14.02.2017 - 92 000,00 грн;

- 29.06.2017 - 78 239,77 грн;

- 27.09.2017 - 61 130,57 грн.

Оскільки оплату за переданий природний газ відповідач здійснив несвоєчасно, позивачем нараховано та заявлено у позові до стягнення з відповідача пеню у розмірі 9 602,70 грн на підставі пункту 8.2. Договору, 1 371, 81 грн 3% річних та 3 704,17 грн інфляційних втрат на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

Заперечуючи проти позову під час розгляду справи в суді першої інстанції, Національний авіаційний університет наголошував на тому, що є неналежним відповідачем за вказаними зобов`язаннями, а також наголошував на пропуску позивачем строку позовної давності щодо заявлених вимог.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Спір у справі стосується наявності правових підстав для покладення на відповідача обов`язку зі сплати пені, 3% річних та інфляційних втрат за порушення зобов`язання зі своєчасної оплати отриманого за Договором природного газу.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором поставки.

У відповідності до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (стаття 663 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За умовами пункту 3.4. Договору приймання-передача газу природного газу, переданого Постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі.

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечувалось відповідачем, позивачем, на виконання умов Договору поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 232 679,26 грн, що підтверджується Актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2017 на суму 93 308, 92 грн, від 28.02.2017 на суму 78 239,77 грн, від 31.03.2017 на суму 61 130,57 грн.

Зазначені акти підписані уповноваженими представниками сторін без будь-яких зауважень та заперечень.

За змістом частин 1-3 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Як уже зазначалось, положеннями пункту 6.1. Договору визначено, що оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, отриманий від позивача природний газ відповідач оплатив з порушенням встановлених Договором строків, а саме:

- оплату природного газу згідно з Актом від 31.01.2017 на суму 93 308,92 грн відповідач здійснив 14.02.2017 на суму 93 308,90 грн. Залишок боргу складає 0,02 грн;

- оплату природного газу згідно з Актом від 28.02.2017 на суму 78 239,77 грн відповідач здійснив 29.06.2017;

- оплату природного газу згідно з Актом від 31.03.2017 на суму 61 130,57 грн відповідач здійснив 27.09.2017.

Згідно з наданою позивачем довідкою по операціям за спірним Договором, залишок боргу в сумі 0,02 грн було списано 22.01.2018.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (частина 1 статті 611 Цивільного кодексу України).

Позивачем у позові заявлена до стягнення із відповідача пеня у розмірі 9 602,70 грн (4 186,36 грн пені за зобов`язаннями лютого 2017 року за період з 28.03.2017 по 26.09.2017 + 5 416,34 грн пені за зобов`язаннями березня 2017 року за період з 26.04.2017 по 26.10.2017).

Приписами частини 1 статті 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом частини 2 статті 217 Господарського кодексу одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частинами 4 та 6 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Також частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платник грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 8.2. Договору визначено, що у разі прострочення Споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється Постачальником на суми оплат, проведені Споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20.

Колегія суддів, перевіривши наданий позивачем до позову розрахунок пені в сумі 9 602,70 грн за простроку виконання зобов`язань із оплати отриманого природного газу у лютому - березні 2017 року, вважає його арифметично вірним та таким, що відповідає приписам чинного законодавства. Позовні вимоги у цій частині були правомірно задоволені судом першої інстанції.

Що стосується заявлених позивачем вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 1 371, 81 грн та інфляційних втрат в сумі 3 704,17 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Перевіривши наданий позивачем до позову розрахунок 3% річних в сумі 1 371,81 грн (598,05 грн 3% річних за зобов`язаннями лютого 2017 року за період з 28.03.2017 по 26.09.2017 + 773,76 грн за зобов`язаннями березня 2017 року за період з 26.04.2017 по 21.01.2018) та інфляційних втрат в сумі 3 704,17 грн (1 730,43 грн за зобов`язаннями лютого 2017 року за квітень-травень 2017 року + 29,44 грн за зобов`язаннями лютого 2017 року за червень-серпень 2017 року + 1 848, 29 грн за зобов`язаннями березня 2017 року за травень-серпень 2017 року + 96,01 грн за зобов`язаннями березня 2017 року за вересень-грудень 2017 року), суд, з урахуванням умов Договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов`язання та порядку розрахунків, погодженого сторонами, погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню у повному обсязі.

Сплату вказаної суми заборгованості станом на дату прийняття оскарженого рішення відповідачем не здійснено, доказів перерахування коштів на користь позивача суду не надано, документів, які б підтверджували безпідставність нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, контррозрахунку заборгованості, а також матеріалів, які б спростовували твердження позивача, суду також не надано.

Стосовно доводів скаржника про те, що він не є належним відповідачем у справі, оскільки за зобов`язаннями по закупівлі відповідає Харківський національний університет внутрішніх справ, колегія суддів зазначає наступне.

Станом на дату укладення Договору, поставки природного газу у січні-березні 2017 року, оплати основної заборгованості з поставки за вказаний період, Кременчуцький льотний коледж мав статус філії відокремленого підрозділу Національного авіаційного університету, яка відповідно до чинного законодавства, зокрема, Цивільного та Господарського кодексів України, законів України «Про акціонерні товариства», «Про банки і банківську діяльність», не є юридичною особою.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.03.2019 №186-р, передано цілісний майновий комплекс Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету (код згідно з ) із сфери управління Міністерства освіти і науки до сфери управління Міністерства внутрішніх справ з приєднанням його до Харківського національного університету внутрішніх справ як відокремленого структурного підрозділу та перейменовано у Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ.

Пунктом 3 вищевказаного Розпорядження визначено: відповідно до частини 6 статті 23 Бюджетного кодексу України передати бюджетні призначення, передбачені у 2019 році Міністерству освіти і науки на функціонування Кременчуцького льотного коледжу, Міністерству внутрішніх справ.

Актом приймання-передачі від 23.05.2019 підтверджується, що цілісний майновий комплекс Університету (код згідно з ) передається із сфери управління Міністерства освіти та науки України до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України з приєднанням його до Харківського національного університету внутрішніх справ як відокремленого структурного підрозділу та надалі іменується Коледж.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.05.2019 №423 затверджено акт приймання-передачі від 23.05.2019 та прийнято до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України цілісний майновий комплекс Університету, зазначений в акті, разом з його кредиторською заборгованістю (пункт 1.5. Акту).

Водночас, із вказаного акту неможливо встановити, які саме кредиторські зобов`язання коледжу були передані Харківському національному університету внутрішніх справ.

Предметом позову у даній справі є стягнення 9 602,70 грн пені, 1 371,81 грн 3% річних та 3 704,17 грн інфляційних втрат, у той час як наданий відповідачем акт приймання-передачі цілісного майнового комплексу Кременчуцького льотного коледжу не містить відомостей про включення зобов`язань за спірним Договором до кредиторської заборгованості, яка була передана Харківському національному університету внутрішніх справ.

За вказаних обставин суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи відповідача в частині того, що він є неналежним відповідачем у даній справі.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що ухвалою Господарського суду Полтавської області від 23.01.2020 у справі №917/1603/18, постановленою за результатами розгляду заяви Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області про заміну сторони (боржника за наказом суду) на правонаступника у справі №917/1603/18, за позовом ПАТ «Полтаваобленерго» до відповідача - Національного авіаційного університету в особі Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 24.03.2020, здійснено процесуальне правонаступництво і встановлено, що Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ є правонаступником Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету, судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки, по-перше, постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.08.2020 у справі №917/1603/18 частково задоволено касаційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ та скасовано ухвалу Господарського суду Полтавської області від 23.01.2020 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.03.2020 у справі №917/1603/18 з передачею справи №917/1603/18 на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області, за результатами якого ухвалою Господарського суду Полтавської області від 24.09.2020 у задоволенні заяви Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області про заміну сторони (боржника) на правонаступника у справі №917/1603/18 відмовлено, а по-друге, у будь-якому випадку оцінка наявності підстав для заміни Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету на Харківський національний університет внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету у межах справи №917/1603/18 була здійснена з точки зору того, чи є Харківський національний університет внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету правонаступником Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету за зобов`язаннями, що випливають із рішення суду у справі №917/1603/18 (за наказом Господарського суду міста Києва від 21.08.2019 у справі №917/1603/18), а не за Договором №00555/17-ТЕ(Т)-24 від 30.12.2016, на підставі якого виникли правовідносини між сторонами у даній справі.

Що стосується заяви відповідача про застосування строків позовної давності, яка була подана до суду першої інстанції, остання була обґрунтовано відхилена Господарським судом міста Києва, оскільки пунктом 10.3. Договору сторони визначили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить 5 років. Відтак, строк позовної давності щодо заявлених позивачем у даній справі вимог не був пропущений останнім, що є підставою для відмови у задоволенні заяви відповідача про застосування строків позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, обґрунтованими є висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог АТ «НАК «Нафтогаз України» у даній справі в повному обсязі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Позивачем станом на дату подання даного позову доведено порушення його прав та законних інтересів зі сторони відповідача.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, вважає апеляційну скаргу відповідача необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2020 у даній справі підлягає залишенню без змін.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національного авіаційного університету на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2020 у справі №910/2990/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2020 у справі №910/2990/20 залишити без змін.

Матеріали справи №910/2990/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 286 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано після виходу головуючого судді Михальської Ю.Б. та судді Скрипки І.М. з відпусток, а судді Тищенко А.І. з лікарняного.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.М. Скрипка

А.І. Тищенко