ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"30" листопада 2020 р.м. Одеса № 916/3363/20
Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М., розглянувши матеріали позовної заяви вх. ГСОО №3477/20
про стягнення 47 902, 40 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем в порушення положень ст.125, ст.126 Земельно кодексу України, використовується земельна ділянка, площею 35 га, що розташована на території Мирнопільської сільської ради Арцизького району Одеської області без правовстановлюючих документів.
Розглянувши матеріали позовної заяви, суд зазначає таке:
По-перше, за приписами ч.2 ст.164 Господарського процесуального кодексу України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Так, позивачем у позовній заяві зазначено, що земельна ділянка, яка самовільно використовується відповідачем, відносилась до земель сільськогосподарського призначення колективної власності КСП «Іскра» та «Арцизький», які наразі перейшли до земель комунальної власності Мирнопільської сільської ради Арцизького району Одеської області.
Однак, як встановлено судом, матеріали відповідної позовної заяви, в порушення вимог ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, не містять зазначених вище належних доказів в підтвердження викладених позивачем обставин.
По-друге, суд зазначає, що згідно з ч.1 та ч.2 ст.91 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Порядок засвідчення копій документів визначений пунктом 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07.04.2003 "ДСТУ 4163-2003", відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.
Згідно з висновком щодо застосування норм права, який викладений у постанові Верховного суду від 11.07.2018р. у справі №904/8549/17, неналежним чином засвідчені документи є недопустимими доказами у справі.
Водночас додані до позовної заяви копії документів зазначені у п. 3-11 додатків до позовної заяви не засвідчені позивачем.
По-третє, у відповідності до п.1 ч.1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.
Частиною 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов`язок позивача до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.
За таких обставин, матеріали позивної заяви, в порушення вимог ст.ст. 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, не містять доказів про направлення позовної заяви з доданими до неї документами листом з описом вкладення відповідачу - Фермерському господарства «Еллада» за належною адресою.
Згідно з ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
З урахуванням встановлених недоліків, на підставі ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення даної позовної заяви без руху із встановленням позивачу строку для усунення виявлених недоліків, шляхом надання до суду: належних доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги; належним чином засвідчених доказів, підтверджуючих викладені позивачем обставини, оформлених відповідно до вимог п. 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 та ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, належних документів, які підтверджують надіслання відповідачу копії позовної заяви з додатками згідно вимог ст.ст. 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 164, 172 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд
1.Позовну заяву Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за вх. ГСОО №3477/20 залишити без руху.
2.Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10-ти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.
3.Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвала набрала законної сили 30.11.2020 року та не підлягає оскарженню.

Суддя Ю.М. Невінгловська