ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. ОдесаСправа № 916/2761/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Головея В.М., Разюк Г.П.

секретар судового засідання: Клименко О.В.

за участю представників учасників справи:

від Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, м. Чорноморськ Одеської області Попова М.О. на підставі ордеру від 18.11.2020 року серія ОД № 624952;

від Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Київ в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Одеса адвокат Саранчук В.С. за довіреністю 20.07.2020 оку № б/н;

від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича, м. Київ не з`явився;

від Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби, м.Київ Чітак Б.В. за довіреністю від 12.02.2020 року № б/н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Київ в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Одеса

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.10.2020 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову, м. Одеса, суддя Літвінов С.В., повний текст ухвали складено та підписано 07.10.2020 року

у справі № 916/2761/20

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, м. Чорноморськ Одеської області

до особи, яка може отримати статус відповідача Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Київ в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Одеса

за участю осіб, які можуть отримати статус третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича, м. Київ, Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби, м. Київ

про забезпечення позову (до подачі позовної заяви), -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви та ухвали суду першої інстанції.

У вересні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю Укркава, м.Чорноморськ Одеської області звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій просило суд вжити заходи до забезпечення позову до подання Товариством з обмеженою відповідальністю Укркава, м.Чорноморськ Одеської області позовної заяви до Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Київ в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Одеса, за участю осіб, які можуть отримати статус третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича, м. Київ, Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби, м. Київ, про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича, вчиненого 09.11.2017 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2727 за заявою Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Київ в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м.Одеса, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем 09.11.2011 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2727.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.09.2020 року у справі №916/2761/20 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 24.09.2020 року), залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 року, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, м.Чорноморськ Одеської області про забезпечення позову (до подачі позовної заяви) задоволено; зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем 09.11.2017 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2727.

29.09.2020 року поштою до Господарського суду Одеської області від Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Київ в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Одеса надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, в якому заявник просив суд скасувати заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.09.2020 року (з ухвалою про виправлення описки від 24.09.2020 року) по справі № 916/2761/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, м.Чорноморськ Одеської області про забезпечення позову, поданої до подачі позовної заяви про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем 09.11.2017 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2727; за зловживання процесуальними правами застосувати до Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, м. Чорноморськ Одеської області заходи, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Клопотання мотивовано тим, що ухвала Господарського суду Одеської області від 24.09.2020 року порушує законні права та інтереси заявника, а отже є незаконною та такою, що не відповідає дійсним обставинам, оскільки винесена судом на підставі недостовірної та неповної інформації, наданої позивачем при подачі заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.10.2020 року у справі №916/2761/20 у задоволенні клопотання Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Київ в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Одеса від 29.09.2020 року за вх. 2-3804/20 про скасування заходів забезпечення позову (до подачі позову) по справі №916/2761/20 відмовлено; у застосуванні заходів до Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, м.Чорноморськ Одеської області за зловживання процесуальними правами відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що твердження та доводи, викладені в клопотанні про скасування заходів забезпечення позову, є необґрунтованими та не підтвердженими будь-якими доказами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Акціонерне товариство Державний ощадний банк України, м. Київ в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Одеса з ухвалою суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.10.2020 року у справі № 916/2761/20 та прийняти постанову, якою задовольнити клопотання Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Державний ощадний банк України, м. Київ в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Одеса про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.09.2020 року у справі №916/2761/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, м.Чорноморськ Одеської області про забезпечення позову, поданої до подачі позовної заяви про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем 09.11.2017 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2727; за зловживання процесуальними правами застосовувати до Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, м. Чорноморськ Одеської області заходи, передбачені Господарським процесуальним кодексом України; а також відшкодувати скаржнику за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, м. Чорноморськ Одеської області судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, неповним з`ясуванням всіх обставин справи. Зокрема скаржник зазначає, що такий самий спір між тими ж самими сторонами, таким самим предметом вже розглядався Господарським судом Одеської області, за результатом розгляду якого наявне остаточне рішення Великої Палати Верховного Суду, яке набрало законної сили.

Так, як стверджує скаржник, рішенням Господарського суду Одеської області від 29.03.2018 року у справі № 916/3006/17, залишеним без змін Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 18.07.2018 року, за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, м. Чорноморськ Одеської області до Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Київ в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м.Одеса, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича, м. Київ, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, м.Чорноморськ Одеської області задоволено. Визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича. вчинений 09.11.2017 та зареєстрований в реєстрі за № 2727, таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим, постановою Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 по справі №916/3006/17 рішення Господарського суду Одеської області від 29.03.2018 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.07.2018 року у справі №916/3006/17 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Отже, як стверджує скаржник, на даний час є рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що набрало законної сили за тими самими вимогами, а тому виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого напису відкрито правомірно і виконавчий напис, вчинений 09.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем та зареєстрований в реєстрі за № 2727, підлягає обов`язковому виконанню, однак судом першої інстанції було проігноровані вищезазначені доводи скаржника, забезпечення не скасоване, не зважаючи, що в даному випадку наявні підстави взагалі для закриття провадження у справі.

Скаржник також вважає, що судом при задоволенні заяви про забезпечення позову не було враховано його права та інтереси, які вже було захищено винесеною по справі №916/3006/17 постановою Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 року і не враховано, що забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису призведе до спричинення фінансових збитків державному банку та не надав оцінку обґрунтуванню з боку Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, м. Чорноморськ Одеської області доводів заяви про забезпечення позову, які були направлені лише на скасування призначених електронних торгів з реалізації арештованого майна, призначених на 25.09.2020 року.

Крім того, скаржник звертає увагу на те, що за виконавчим написом за рахунок коштів, виручених від реалізації у встановленому порядку предмета стягнення, повинно бути задоволено наступні вимоги Акціонерного товариства «Ощадбанк»: 2 999 385,40 доларів США - заборгованість за основним боргом (кредитом) за траншами, виданими в іноземній валюті; 39 965 000,00 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом) за траншами, виданими в національній валюті. а також відшкодування Акціонерному товариству «Ощадбанк» внесеної за вчинення виконавчого напису плати у розмірі 80 000 грн. Однак суд в ухвалі про забезпечення позову не вирішив питання щодо зустрічного забезпечення та лишив поза увагою інтереси Акціонерного товариства «Ощадбанк», як стягувача, не забезпечивши відшкодування можливих збитків банку, які можуть бути спричинені.

Окрім того, як стверджує скаржник, представником Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, м. Чорноморськ Одеської області не повідомлено суд про те, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.09.2020 року у справі №916/2739/20 було прийнято до розгляду заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, м. Чорноморськ Одеської області. На даний час ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.10.2020 року відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, м. Чорноморськ Одеської області та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, зокрема, заборонено стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства.

Отже, на даний час, на думку скаржника наявні усі підстави для скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.09.2020 року у справі № 916/2761/20.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2020 року за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м.Київ в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Одеса на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.10.2020 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову у справі №916/2761/20 відкрито апеляційне провадження, справу призначено до судового розгляду.

25.11.2020 року поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, м. Чорноморськ Одеської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив суд у задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Київ в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Одеса відмовити, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.10.2020 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову у справі №916/2761/20 залишити без змін. Судовою колегією відзив було долучено до матеріалів справи.

У відзиві Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, м. Чорноморськ Одеської області зазначає, що безпідставними та необґрунтованими є доводи скаржника щодо недостовірності та неповноти інформації, на підставі якої судом задоволено заяву про забезпечення позову, оскільки відповідно до правового висновку Верховного Суду від 17.12.2018 року у справі № 914/970/18, на який також посилався суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі від 24.09.2020 року, та який є актуальним станом на теперішній час, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. З огляду на це, суд не повинен робити висновків про існування або відсутність підстав для задоволення позову під час вирішення питання про необхідність застосування заходів забезпечення позову.

На думку позивача, скаржник, намагаючись ввести суд в оману, наголошує на тому, що «такий самий спір між тими самими сторонами з таким самим предметом» вже розглядався судом та наявне остаточне рішення - справа № 916/3006/17, проте, як стверджує Товариство з обмеженою відповідальністю Укркава, м. Чорноморськ Одеської області, банком ігнорується та приховується від суду те, що позов у справі № 916/3006/17 та позов, забезпечення якого (до його подання) здійснено у справі № 916/2761/17, мають різні підстави. При цьому, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. Даний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 640/7778/18, від 08.04.2020 року у справі № 910/16868/19, від 02.09.2020 року у справі № 417/7171/19. Таким чином, забезпечення нового позову Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, м. Чорноморськ Одеської області про визнання виконавчого напису № 2727 від 09.11.2017 року таким, що не підлягає виконанню, який ґрунтується на інших (нових) підставах, приймаючи до увагу те, що суд не повинен досліджувати обґрунтованість вимог, повністю відповідає положенням Господарського процесуального кодексу України.

Також Товариство з обмеженою відповідальністю Укркава, м. Чорноморськ Одеської області зауважує, що на виконання вимог ч. 3 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України, в межах десятиденного строку, останнім 02.10.2020 року подано позовну заяву про визнання виконавчого напису № 2727 від 09.11.2017 року таким, що не підлягає виконанню (копія наявна в матеріалах справи № 916/2761/20) та ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.10.2020 року вже відкрито провадження у справі № 916/2853/20 за вказаним позовом. В даній ухвалі судом зазначено про те, що розглянувши матеріали позовної заяви, господарський суд визнав їх достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі та розгляду справи за правилами загального позовного провадження, із врахуванням при цьому категорії та складності справи. Таким чином, відкриваючи провадження у справі № 916/2853/20 суд визнав відсутність підстав для відмову у відкритті провадження, в тому числі, на підставі п.2 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України. Отже, питання законності виконавчого напису № 2727 від 09.11.2017 року є предметом судового розгляду у межах справи № 916/2853/20, що ще раз доводить правильність та законність вжиття судом першої інстанції заходів забезпечення позову (до подання позовної заяви) та відмови в їх скасуванні.

Крім того, у відзиві наголошено, що звернення Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава в 2019 році до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою та вимогами визнати протиправною та скасувати постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження не є підставою для скасування заходів забезпечення позову у господарській справі при розгляді позову про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 2727 та визнання неправомірними дій Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, спрямованих на вчинення виконавчого напису, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Щодо зустрічного забезпечення Товариство з обмеженою відповідальністю Укркава зазначило, що відповідач не надав суду жодного доказу його збитків або можливих збитків. Окрім того, зупинення стягнення на підставі виконавчого напису жодним чином не порушує права банку, оскільки в даному випадку не оспорюється право банку як іпотекодержателя одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки за підставі іпотечного договору, а лише розглядається правильність вчинення виконавчого напису нотаріуса, і від цього залежить подальша можливість примусового виконання на підставі цього виконавчого напису нотаріуса відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Дана позицією підтверджується правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі № 910/19113/19.

Не мають жодного відношення до питання забезпечення позову та не можуть прийматися судом апеляційної інстанції до уваги доводи банку щодо відкриття 20.10.2020 року провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава та введення у зв`язку з цим мораторію на задоволення вимог кредиторів, оскільки, за твердженням товариства, дане провадження жодним чином не впливає на вжиття заходів забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. До того ж, провадження у справі про банкрутство відкрито 20.10.2020 року, тобто після вжиття судом першої інстанції заходів забезпечення позову (24.09.2020 року) та відмови в їх скасуванні (02.10.2020 року).

Застосування правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 06.02.2020 року у справі № 9901/241/19 є не припустимим, за твердженням Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, оскільки на виконанні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавчий напис нотаріуса № 2727, який не є рішенням суду.

30.11.2020 року через канцелярію до Південно-західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м.Київ в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Одеса надійшли письмові пояснення на відзив Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, в яких окрім того, що вже було викладено в апеляційній скарзі, зазначено, що наявність ухвали про відкриття провадження у справі №916/2853/20 не може свідчити про існування спору між сторонами, оскільки при розгляді судом питання про відкриття про відкриття провадження у справі у суду була відсутня інформація щодо наявності постанови Великої палати Верховного Суду від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17 про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем 09.11.2017 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2727 таким, що не підлягає виконанню, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю Укркава приховало від суду таку інформацію та не додало до позову таку постанову; коли банку стало відомо про відкриття провадження у справі № 916/2853/20, банком було подано заяву про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджується копією заяви про закриття провадження, яка наразі ще не розглянута.

Також, на думку банку, при вирішенні питання про забезпечення позову позивача та визначені відсутності підстав для зустрічного забезпечення, суд врахував лише інтереси позивача, але взагалі проігнорував інтереси банка, як стягувача та залишив поза увагою питання відшкодування можливих збитків, які будуть спричинені банку як стягувачу в результати зупинення виконання виконавчого напису та як наслідок скасування електронні торгів. У даному випадку мова йдеться про збитки банку, які пов`язані з проведенням державним виконавцем виконавчих дій щодо передачі майна на примусову реалізацію, в тому числі оплата здійснення оцінки арештованого майна, а також авансування банком інших витрат, пов`язаних з реалізацією арештованого майна з електронних торгів.

Доводи банку про наявність ухвали Господарського суду Одеської області від 20.10.2020 року про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава жодним чином не стосувалися питання зустрічного забезпечення, як про це зазначає Товариство з обмеженою відповідальністю Укркава, а носили суто інформативний характер. Цим Акціонерне товариство «Ощадбанк» хоче звернути увагу суду на недоцільність застосованих судом заходів забезпечення позову, оскільки зазначеною ухвалою введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, зокрема заборонено стягнення на підставі виконавчих та інших документів; що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах та заборонено виконання вимог, на які поширюється мораторій тощо.

Окрім цього, 29.10.2020 року постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі № 420/8811/20 у межах забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава заборонено Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби. Міністерства юстиції України та Державному підприємству «СЕТАМ» вчиняти дії, направлені на реалізацію нерухомого майна, яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю Укркава, в рамках виконавчого провадження № 59951815 з примусовою виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого О.С. №2727 від 09.11.2017 року до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.

Інші учасники справи своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористались, відзив на апеляційні скарги не надали, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

В судовому засіданні, в якому оголошувалась перерва, представники учасників справи підтримали свої доводи та заперечення щодо апеляційної скарги з мотивів, що викладені письмово. Представник Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби, м. Київ усно підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги Банку.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович, м. Київ в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань суду не надали. Ухвалу суду про відкриття та призначення справи до розгляду, яка направлялась йому за адресою його місця реєстрації, не отрима. При цьому, судова колегія зауважує, що згідно з п. 4 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч. 3 та 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт неотримання учасником справи кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатами, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою учасників справи щодо отримання кореспонденції, яка надходила на їх адресу.

Крім того, з метою належного повідомлення учасників справи 24.11.2020 року на офіційному веб-сайті Південно-західного апеляційного господарського суду було розміщено відповідне повідомлення.

Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін та третіх осіб, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, строк розгляду апеляційної скарги закінчився, а затягування строку розгляду скарги в даному випадку може призвести до порушення прав осіб, які з`явилися до суду апеляційної інстанції, в даному випадку переглядається не рішення по суті справи, а ухвала, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича, м. Київ.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, а саме, про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Київ в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Одеса на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.10.2020 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову у справі № 916/2761/20 не потребує задоволення, а ухвала Господарського суду Одеської області від 02.10.2020 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову у справі № 916/2761/20 відповідає вимогам чинного процесуального законодавства України та відсутні підстави для її скасування, з огляду на таке.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

У вересні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю Укркава, м.Чорноморськ Одеської області звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій просило суд вжити заходи до забезпечення позову до подання Товариством з обмеженою відповідальністю Укркава, м.Чорноморськ Одеської області позовної заяви до Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Київ в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Одеса, за участю осіб, які можуть отримати статус третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича, м. Київ, Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби, м. Київ, про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича, вчиненого 09.11.2017 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2727 за заявою Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Київ в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м.Одеса, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем 09.11.2011 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2727.

Заява про забезпечення позову ґрунтується на таких обставинах:

- виконавчим написом, вчиненим 09.11.2017 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2727, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович з метою погашення частини заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава перед Публічним акціонерним товариством Державний ощадний банк України в особі філії - Одеського обласного управління AT Ощадбанк (надалі стягувач) звернув стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю Укркава та переданий Товариством з обмеженою відповідальністю Укркава в іпотеку стягувачу за іпотечним договором, посвідченим 28.12.2011 року приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Слаєвою Р.К. та зареєстрованим в реєстрі за № 7545, зі змінами та доповненнями, внесеними договором про внесення змін № 1 від 10.12.2012 року, зареєстрованим за № 5513; договором про внесення змін № 2 від 04.03.2014 року, зареєстрованим за № 694; договором про внесення змін № 3 від 28.08.2014 року, зареєстрованим за № 2895, а саме: будівлі та споруди заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів, що складається з: восьмиповерхової виробничої будівлі літ. Б з навісами літ. б. 61 загальною площею 7665,5 кв.м., будівель насосної літ. В з підвальним поверхом загальною площею 76,1 кв.м., споруд: № 1, 8 огорожі, № 2, 3, 9 ворота, № 4 градирні, № 5 - резервуари для води, № 6 - артезіанську свердловину, № 7 - резервуар для шламу, № 10 - оглядові колодязі, № 1 - покриття (тротуари, майданчики, доріжки), що знаходяться за адресою: Одеська область, м.Чорноморськ, вул. Промислова, 14А.

Зазначене майно передано боржником в іпотеку як забезпечення виконання власних зобов`язань за договором кредитної лінії № 86 від 28.12.2011 року, що діє зі змінами та доповненнями, внесеними одатковим договором № 1 від 19.01.2012 року, додатковим договором № 2 від 10.10.2012 року, додатковим договором № 3 від 07.12.2012 року, додатковим договором № 4 від 28.02.2012 року, додатковим договором № 5 від 28.08.2014 року, додатковим договором № 6 від 19.03.2015 року, додатковим договором № 7 від 24.04.2015 року, додатковим договором № 8 від 25.06.2015 року, укладеними між стягувачем та Товариством з обмеженою відповідальністю Укркава - боржником.

У зв`язку з тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю Укркава з 30.12.2016 року по 08.11.2017 року (строк, за який проводиться стягнення) не виконано належним чином взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, за рахунок коштів, виручених від реалізації у встановленому порядку предмета стягнення, запропоновано задовольнити наступні вимоги стягувача: 2 999 385,40 долари США - заборгованість за основним боргом (кредитом) за траншами, виданими в іноземній валюті; 39 965 000,00 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом) за траншами, виданими в національній валюті. З метою відшкодування стягувачу внесеної за вчинення виконавчого напису плати запропоновано стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава 80 000 грн.;

- 04.09.2019 року постановою Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитром Євгеновичем відкрито виконавче провадження № 59951815 з примусового виконання виконавчого напису № 2727, вчиненого 09.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем за заявою Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії - Одеського обласного управління Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України;

- постановою від 10.10.2019 року у виконавчому провадженні № 59951815 описано та накладено арешт на майно Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава: будівлі та споруди заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів, що складається з будівель та споруд заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів: восьмиповерхової виробничої будівлі літ. Б з навісами літ. б, 61 загальною площею 7 665.5 кв.м,. будівель насосної літ. В підвальним поверхом загальною площею 76,1 кв.м., споруд № 1, 8 - огорожі, № 2, 3, 9 ворота, № 4 - градирні, № 5 - резервуари для води, № 6 - артезіанську свердловину, № 7 - резервуар для шламу, № 10 - оглядові колодязі, № 1 - покриття (тротуари, майданчики, доріжки), що знаходиться за адресою: Одеська область, м.Чорноморськ (Іллічівськ), вул. Промислова, 14А;

- постановою від 04.12.2019 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 59951815 призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання Товариство з обмеженою відповідальністю Експертно-консультаційний центр в особі директора Антонова Володимира Олександровича, який має сертифікат, виданий 14.09.2018 року за № 724/18, виданий Фондом державного майна України, для надання звіту з питань визначення вартості майна боржника, що описано та арештовано постановою від 10.10.2019 року;

- 28.08.2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю Укркава отримано Повідомлення про оцінку арештованого майна від 20.08.2020 року № 59951815/20.1/4 у виконавчому провадженні № 59951815, в якому зазначено, що згідно звіту про оцінку майна від 07.05.2020 року, загальна ринкова вартість майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, на яке було накладено арешт, станом на 07.05.2020 року, складає 41 951 755 грн. без врахування ПДВ;

- 26.08.2020 року на офіційному сайті системи електронних торгів арештованого майна OpenMarket ДП СЕТАМ оприлюднено оголошення про проведення відкритих торгів арештованим у виконавчому провадженні № 59951815 майном Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, що є предметом іпотеки: будівлі та споруди заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів, розташованого за адресою: вул. Промислова, 14А. м. Чорноморськ. Одеська область, - номер лоту 440289. Дата проведення аукціону з примусової реалізації в рамках виконавчого провадження № 59951815 належного Товариству з обмеженою відповідальністю Укркава майна - будівель та споруд заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів, розташованого за адресою: вул. Промислова. 14А, м.Чорноморськ, Одеська область, - 25.09.2020 року з 09:00 до 18:00. 19.09.2020року подано заявку на участь у торгах з примусової реалізації належного Товариству з обмеженою відповідальністю Укркава майна в рамках виконавчого провадження № 59951815;

- при цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю Укркава, м. Чорноморськ Одеської області планувало звернутись з позовом до Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Київ в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Одеса, за участю осіб, які можуть отримати статус третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича, м. Київ, Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби, м. Київ, про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Київською міського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича, вчиненого 09.11.2017 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2727 за заявою Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії - Одеського обласного управління АТ Ощадбанк;

- підставою позову Товариство з обмеженою відповідальністю Укркава, м.Чорноморськ Одеської області планує визначити те, що оспорюваний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальний дій, з пропуском річного строку для його вчинення та за наявності спору про розмір заборгованості.

Зазначене, на думку заявника, свідчить, що процедура примусового виконання виконавчого напису № 2727 від 09.11.2017 року, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку, вже розпочата, на 25.09.2020 року призначено проведення торгів з примусової реалізації майна Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, а отже, до моменту розгляду справи про визнання даного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та прийняття рішення по суті, майно Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава може бути реалізовано різним суб`єктам, що унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення майбутнього позову.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.09.2020 року у справі №916/2761/20 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 24.09.2020 року), залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 року, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, м.Чорноморськ Одеської області про забезпечення позову (до подачі позовної заяви) задоволено; зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем 09.11.2017 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2727.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що процедуру примусового виконання спірного виконавчого напису, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку, вже розпочато та майно, яке належить позивачу, до моменту прийняття рішення по суті, може бути реалізовано різним суб`єктам господарювання, що в свою чергу змусить позивача звертатися до суду з численними позовами, з огляду на що, дійшов висновку, що у разі вжиття судом заходів забезпечення позову буде виключено ризик реалізації відповідного майна за оскаржуваним виконавчим написом.

29.09.2020 року поштою до Господарського суду Одеської області від Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Київ в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Одеса надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, в якому заявник просив суд скасувати заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.09.2020 року (з ухвалою про виправлення описки від 24.09.2020 року) по справі №916/2761/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, м.Чорноморськ Одеської області про забезпечення позову, поданої до подачі позовної заяви про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем 09.11.2017 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2727; за зловживання процесуальними правами застосувати до Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, м. Чорноморськ Одеської області заходи, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Заява про скасування заходів забезпечення позову ґрунтується на таких обставинах:

- такий самий спір між тими ж самими сторонами, таким самим предметом вже розглядався Господарським судом Одеської області, за результатом розгляду якого наявне остаточне рішення Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 по справі №916/3006/17, яке набрало законної сили;

- на даний час є рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що набрало законної сили за тими самими вимогами, а отже виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого напису відкрито правомірно, а тому виконавчий напис, вчинений 09.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем та зареєстрований в реєстрі за № 2727 підлягає обов`язковому виконанню;

- Товариство з обмеженою відповідальністю Укркава, м. Чорноморськ Одеської області в 2019 році зверталось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Д.С про відкриття виконавчого провадження від 04.09.2019 року та по даній справі прийнято рішення, яке вступило в законну силу;

- забезпечення позову шляхом зупинення виконання судових рішень, які набрали законної сили, є неприпустимим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2020 року у справі № 9901/241/19);

- судом при задоволенні заяви про забезпечення позову не враховано положення п. 12 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, оскільки Акціонерне товариство Державний ощадний банк України, м. Київ є державним банком, акції якого 100 % належать державі Україна, а також, торги проводяться Державним підприємством «СЕТАМ» від імені держави, а саме Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

- за виконавчим написом за рахунок коштів, виручених від реалізації у встановленому порядку предмета стягнення повинно бути задоволено наступні вимоги Акціонерного товариства «Ощадбанк»: 2 999 385,40 доларів США - заборгованість за основним боргом (кредитом) за траншами, виданими в іноземній валюті; 39 965 000,00 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом) за траншами, виданими в національній валюті. а також відшкодування Акціонерному товариству «Ощадбанк» внесеної за вчинення виконавчого напису плати у розмірі 80 000 грн. Однак, суд в ухвалі про забезпечення позову не вирішив питання щодо зустрічного забезпечення та лишив поза увагою інтереси Акціонерного товариства «Ощадбанк», як стягувача, не забезпечивши відшкодування можливих збитків банку, які можуть бути спричинені;

- в даному випадку вбачається зловживання Товариством з обмеженою відповідальністю Укркава процесуальними правами.

Під час судового засідання у справі від представника Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, м. Чорноморськ Одеської області надійшли заперечення на клопотання про скасування заходів забезпечення позову, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю Укркава, м. Чорноморськ Одеської області просило суд клопотання Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Київ в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Одеса про скасування заходів забезпечення позову, встановлених ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.09.2020 року по справі № 916/2761/20 залишити без задоволення.

Заперечення на заяву про скасування заходів забезпечення позову ґрунтуються на таких обставинах:

- предмет та підстави позову у даній справі не є тотожними предмету і підставам позову у справі № 916/3003/17;

- звернення Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава в 2019 році до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою та вимогами визнати протиправною та скасувати постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження не є підставою для скасування заходів забезпечення позову у господарській справі при розгляді позову про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 2727 та визнання неправомірними дій Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, спрямованих на вчинення виконавчого напису, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки;

- застосування правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 06.02.2020 року у справі № 9901/241/19 є не припустимим, оскільки на виконанні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавчий напис нотаріуса № 2727, який не є рішенням суду;

- посилання заявника на те, що суд не врахував ч. 12 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, також є безпідставними, оскільки суд своєю ухвалою не відкладав, не зупиняв, не втручався в процедуру конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу);

- щодо зустрічного забезпечення Товариство з обмеженою відповідальністю Укркава зазначило, що відповідач не надав суду жодного доказу його збитків або можливих збитків.

Також колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановлено, що в жовтні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укркава" звернулось до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеське обласне управління Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України", треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з позовом, в якому просить господарський суд Одеської області:

- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича, вчинений 09.11.2017 року та зареєстрований в реєстрі за № 2727 за заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк»;

- визнати неправомірними дії Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», спрямовані на вчинення виконавчого напису, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Укркава» та переданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Укркава» в іпотеку Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» за Іпотечним договором, посвідченим 28.12.2011 року приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Слаєвою Р.К. та зареєстрованим в реєстрі за № 7545, зі змінами та доповненнями внесеними договором про внесення змін № 1 від 10.12.2012 року, зареєстрованим за № 5513, Договором про внесення змін № 2 від 04.03.2014 року, зареєстрованим за № 694, Договором про внесення змін № 3 від 28.08.2014 року, зареєстрованим за № 2895, а саме: будівлі та споруди заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів, що складається з: восьмиповерхової виробничої будівлі літ. «Б» з навісами літ. «б», « 61» загальною площею 7 665,5 кв.м., будівель насосної літ. «В» з підвальним поверхом загальною площею 76,1 кв.м., споруд: № 1, 8 - огорожі, № 2, 3, 9 - ворота, № 4 - градирні, № 5 - резервуари для води, № 6 - артезіанську свердловину, № 7 - резервуар для шламу, № 10 - оглядові колодязі, № 1 - покриття (тротуари, майданчики, доріжки), що знаходяться за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Промислова, 14А, в рахунок часткового погашення вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» щодо погашення заборгованості за Договором кредитної лінії № 86 від 28.12.2011 року (зі змінами та доповненнями), укладеними з Товариством з обмеженою відповідальністю «Укркава», що станом на 31.10.2017 року становить: 2 999 385,40 долари США - заборгованість за основним боргом (кредитом) за траншами, виданими в іноземній валюті; 39 965 000,00 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом) за траншами, виданими у національній валюті (виконавчий напис № 2727 від 09.11.2017 року).

- стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркава» судові витрати по справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.10.2020 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі № 916/2853/20, справу призначено до судового розгляду.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Отже заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Разом з тим, відповідно до ч. 1-6 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. У разі надання відповідачем до суду документа, який підтверджує здійснене ним забезпечення позову у відповідності до ч. 4 ст. 143 цього Кодексу, відповідне клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, розглядається судом не пізніше наступного дня після надання вказаного документа. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала господарського суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

При цьому, суд констатує, що передбачене ст. 145 Господарського процесуального кодексу України право суду скасувати заходи забезпечення позову залежить від встановлення судом обставин, які свідчать про відсутність обґрунтованих підстав вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.

Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом, зокрема, у постанові від 15.08.2019 року у справі №15/155-б.

Так, звертаючись до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, за результатом розгляду якої було постановлено ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.09.2020 року у справі № 916/2761/20, Товариство з обмеженою відповідальністю Укркава, м. Чорноморськ Одеської області посилалось на те, що процедуру примусового виконання спірного виконавчого напису, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку, вже розпочато, оскільки 04.09.2019 року постановою Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитром Євгеновичем відкрито виконавче провадження № 59951815 з примусового виконання виконавчого напису № 2727, вчиненого 09.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем, яким передбачено звернення стягнення на майно на користь Банку, а заявник має намір оскаржити такий виконавчий напис в судовому порядку шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, через те, що вважає, що такий виконавчий напис здійснено з порушенням норм чинного законодавства, - існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову, до подання позовної заяви може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він мав намір звернутися до суду.

Зазначене, на думку заявника, свідчить, що процедура примусового виконання виконавчого напису № 2727 від 09.11.2017 року, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку, вже розпочата, на 25.09.2020 року призначено проведення торгів з примусової реалізації майна Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, а отже, до моменту розгляду справи про визнання даного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та прийняття рішення по суті, майно Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава може бути реалізовано різним суб`єктам, що унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення майбутнього позову.

При цьому, задовольняючи вищевказану заяву, суд першої інстанції,з чим погодився і суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду вказаної ухвали, дійшов висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем 09.11.2011 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2727, яким звернено стягнення на майно, є адекватним та ефективним способом забезпечення позову у даній справі.

Необхідно також зауважити, що ухвала Господарського суду Одеської області від 24.09.2020 року у справі № 916/2761/20 набрала законної сили.

При цьому, судова колегія зауважує, що з матеріалів справи не вбачається та в заяві про скасування заходів забезпечення позову не наведено обґрунтувань та до клопотання не додано жодних доказів того, що після вжиття судом відповідних заходів забезпечення позову відпали чи змінились обставини, що спричинили їх застосування, що свідчить про відсутність підстав для скасування зазначених заходів.

Що стосується тверджень заявника, викладених в заяві про скасування заходів забезпечення позову, які повторюють доводи його апеляційної скарги, судова колегія зазначає таке.

Стосовно основного доводу заявника, а саме того, що Товариство з обмеженою відповідальністю Укркава, м. Чорноморськ Одеської області вже зверталось із позовною заявою до Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Київ в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Одеса, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича, м. Київ, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, м. Чорноморськ Одеської області задоволено. Визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича. вчинений 09.11.2017 та зареєстрований в реєстрі за № 2727, таким, що не підлягає виконанню, та за результатами розгляду вказаного позову, постановою Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 по справі № 916/3006/17 спір вже вирішено по суті та відмовлено у задоволенні позовних вимог заявника, з огляду на що, скаржники вважають, що на даний час виконавчий напис є дійсним, невизнаний судом таким, що не підлягає виконанню, а виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого напису відкрито правомірно, а тому виконавчий напис, вчинений 09.11.2017 року та зареєстрований в реєстрі за № 2727 підлягає обов`язковому виконанню, та відсутні підстави для зупинення виконавчого провадження а ним, судова колегія зазначає таке.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 року у справі № 914/970/18, від 13.01.2020 року у справі № 910/12879/19, від 19.06.2020 року у справі № 904/5876/19.

Фактично, скаржник пов`язує безпідставність застосування заходів забезпечення позову у справі з тим, що позовні вимоги, з якими мав намір звернутись заявник в подальшому в даному випадку, вже були предметом розгляду іншої справи, за такими ж підставами та з тим же колом учасників справи, з огляду на що скаржники вважають, що заявник зловживає своїми процесуальними правами знову звертаючись до суду із позовом, спір за яким вже фактично вирішено судом.

Судова колегія зауважує, що вказані доводи скаржника не позбавлені правового підґрунтя, проте вони мають значення саме для вирішення спору по суті, тоді як наразі предметом апеляційного перегляду є ухвала про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову у справі.

Разом з тим, як зауважив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 13.01.2020 року у справі № 910/12879/19, вирішуючи питання про необхідність застосування заходу із забезпечення позову, суд не повинен робити висновків про існування або відсутність підстав для задоволення позову. Оскільки суд не доходив висновку про те, що позов є завідомо безпідставним, поданим за відсутності предмета спору або таким, що має очевидно штучний характер (п. 3 ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України), то, вирішуючи питання про застосування заходу із забезпечення позову, суд має виходити з того, що захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, можливий і, відповідно, з`ясувати, чи є підстави для достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення цих прав або інтересів позивача.

З урахуванням викладеного вказані доводи скаржника не можуть бути прийняті до уваги судом апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали місцевого суду про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову у справі, оскільки такі доводи стосуються вирішення спору по суті, а саме: під час дослідження судом обставин наявності підстав для звернення до суду із таким позовом, наявності підстав для закриття провадження у справі, обґрунтованості/необґрунтованості позовних вимог та інше дослідження доводів інших учасників справи щодо штучності відповідного позову тощо. При цьому, якщо суд, що розглядає такий позов по суті дійде висновку про обґрунтованість таких доводів, вказане буде підставою або закриття провадження у справі за певними позовними вимогами, або для відмови у задоволенні позовних вимог.

Тоді як на стадії забезпечення позову у справі суд будь-якої інстанції позбавлений можливості взагалі досліджувати обставини правомірності звернення/майбутнього звернення позивача із позовом до суду, що в свою чергу виключає прийнятність вищевказаних доводів скаржників до уваги в даному випадку.

Що стосується посилань заявника на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю Укркава, м. Чорноморськ Одеської області в 2019 році зверталось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Д.С про відкриття виконавчого провадження від 04.09.2019 року та по даній справі прийнято рішення, яке вступило в законну силу, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що звернення Товариство з обмеженою відповідальністю Укркава, м. Чорноморськ Одеської області з вказаною позовною заявою до адміністративного суду не є підставою для скасування заходів забезпечення позову у господарській справі при розгляді позову про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2727 та визнання неправомірними дій Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», спрямованими на вчинення виконавчого напису, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, оскільки дані справи не пов`язані між собою, мають різне коло учасників, інший предмет, інші обставини.

Не можуть бути прийняті до уваги також і доводи скаржника про те, що 29.10.2020 року постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі № 420/8811/20 у межах забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава заборонено Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Державному підприємству «СЕТАМ» вчиняти дії, направлені на реалізацію нерухомого майна, яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю Укркава, в рамках виконавчого провадження № 59951815 з примусовою виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого О.С. № 2727 від 09.11.2017 року до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі, оскільки постанова у вказаній адміністративній справі, якою забезпечено позов, була прийнята вже після забезпечення позову у справі № 916/2761/20.

Щодо посилання заявника на те, що забезпечення позову шляхом зупинення виконання судових рішень, які набрали законної сили, є неприпустимим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2020 року у справ № 9901/241/19), судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що вказаною заявником постановою Верховного Суду переглядалося рішення Вищої ради правосуддя від 28.02.2019 року № 628/0/15-19 «Про залишення без змін рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 06.12.2018 року № 3732/1дп/15-18 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Голосіївського районного суду міста Києва, встановлені у вказаній справі обставини не є подібними до обставин, встановлених судами в цій справі, а тому викладені в ній висновки не підлягають беззастережному застосуванню в цій справі.

Крім того, в даному випадку задоволення заяви про забезпечення позову у справі не зупиняє виконання рішення суду, оскільки виконавче провадження, яке просить зупинити заявник, відкрито не за результатами розгляду судової справи, а на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Посилання заявника щодо неврахування судом першої інстанції при задоволенні заяви про забезпечення позову не враховано положення п. 12 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, оскільки Акціонерне товариство Державний ощадний банк України, м. Київ є державним банком, акції якого 100 % належать державі Україна, а також, торги проводяться Державним підприємством «СЕТАМ» від імені держави, а саме Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, також не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 12 ст. 137 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Як зазначалося вище, виконавчим написом, вчиненим 09.11.2017 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2727, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович з метою погашення частини заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава перед Публічним акціонерним товариством Державний ощадний банк України в особі філії - Одеського обласного управління AT Ощадбанк запропоновував звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю Укркава та переданий Товариством з обмеженою відповідальністю Укркава в іпотеку Стягувачу за Іпотечним договором, посвідченим 28.12.2011 року приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Слаєвою Р.К. та зареєстрованим в реєстрі за № 7545, зі змінами та доповненнями.

Виконавчий напис, що оспорюється, став підставою для відкриття 04.09.2019 року Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитром Євгеновичем виконавчого провадження № 59951815 з його виконання. Також з метою забезпечення його виконання було накладено арешт на майно Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава та прийнято постанову від 10.10.2019 року про опис та арешт майна (коштів) заявника за оспорюваним виконавчим написом.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову заявник у поданій заяві зазначає, що відповідачем розпочато процес реалізації майна, який незабаром буде закінчено, оскільки проведення оцінки майна та публікація оголошення про аукціон є завершальною стадією перед його продажем. Про намір реалізації майна також свідчить розміщене на сайті ДП "СЕТАМ" оголошення про дату проведення аукціону.

На підтвердження власних доводів Товариством з обмеженою відповідальністю Укркава до матеріалів заяви про забезпечення позову долучено постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, опис та арешт майна (коштів) боржника, про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, повідомлення приватного виконавця про проведену оцінку майна та визначення його вартості з метою виставлення на торги та оголошення на сайті ДП "СЕТАМ" про проведення аукціону з продажу майна.

Предметом спору є виконавчий напис нотаріуса, а змістом забезпечення позову, що оскаржується, є упередження ситуації, за якої іпотечне майно вибуде від власника до вирішення спору про правомірність виконавчого напису нотаріуса.

Отже, в даному випадку між сторонами у справі виникли приватні правовідносини як між господарюючими суб`єктами, зокрема у зв`язку з порушенням виконання боржником кредитного договору, у зв`язку з чим банк звернув стягнення на іпотечне майно, яке йому було передано в іпотеку позивачем для забезпечення кредитного договору.

Продаж майна, що належить на праві приватної власності боржнику, на аукціоні в процедурі виконавчого провадження не є публічною конкурсною процедурою, на яку поширюються вимоги ч. 12 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічної правової позиції дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 30.09.2020 року у справі № 910/19113/19.

Щодо посилань скаржника на незастосування судом першої інстанції зустрічного забезпечення під час постановлення ухвали про забезпечення позову у справі, судова колегія зазначає, що відповідно до ч. 1 та 4 ст. 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Комплексний аналіз вказаних процесуальних норм свідчить, що вирішення питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення саме за ініціативою суду є виключно правом суду, і лише подача відповідного клопотання зацікавленим учасником справи створює вже обов`язок суду вирішити позитивно чи негативно дане питання.

За відсутності відповідного клопотання про вжиття судом заходів щодо зустрічного забезпечення місцевий суд, з огляду на викладені норми, міг і не розглядати питання вжиття зустрічних заходів забезпечення позову, при цьому доказів наявності такого клопотання матеріали оскарження ухвали не містять та не заперечується скаржником.

Отже порушення місцевим судом норм процесуального права в даному випадку не вбачається.

Аналогічної правової позиції дотримується Касаційний господарський суд зокрема у постановах зі справ: від 18.07.2018 року № 916/2851/17, від 03.12.2018 року № 903/246/18, від 03.12.2018 року № 916/1040/18, від 15.01.2019 року № 915/870/18, від 25.02.2019 року №924/789/18, від 25.02.2019 року № 924/790/18, від 11.03.2019 року № 904/4795/18, від 11.06.2019 року № 916/2933/18, від 18.06.2019 року № 904/661/19, від 27.06.2019 року №916/73/19.

Посилання скаржника на відкрите наразі провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, м. Чорноморськ Одеської області також не може бути підставою для скасування ані ухвали суду, що наразі переглядається, ані заходів забезпечення позову, оскільки будь-які питання щодо суті позовних вимог та можливих наслідків відкриття провадження у справі про банкрутство в даному випадку не досліджуються.

З урахуванням зазначеного, судова колегія вважає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі є такими, що спростовуються наявними матеріалами справи, висновками суду та доводами, викладеними в постанові суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03, від 28.10.2010 року).

Обґрунтованим визнається рішення суду, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів зауважує, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд. Однак ця стаття не закріплює будь-яких правил допустимості доказів чи правил їх оцінки, а тому такі питання регулюються передусім національним правом і належать до компетенції національних судів.

Для того, щоб судовий розгляд був справедливим, як того вимагає п. 1 ст. 6 Конвенції, суд зобов`язаний належним чином вивчити та перевірити зауваження, доводи й докази, а також неупереджено їх оцінити на предмет того, чи будуть вони застосовуватися в рішенні суду.

І хоча Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях констатує, що п. 1 ст. 6 Конвенції дійсно вимагає, щоб суди мотивували висновки в рішеннях, однак ця вимога не означає обов`язку суду надавати детальну відповідь на кожен аргумент; таке питання вирішується виключно у світлі обставин конкретної справи.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 року у справі № 918/519/17.

Отже судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, ухвала відповідає приписам процесуального права, а також фактичним обставинам справи, а мотиви, з яких подана апеляційна скарги, не можуть бути підставою для скасування ухвали.

Згідно ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив його з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин судова колегія вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Київ в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Одеса на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.10.2020 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову № 916/2761/20 не потребує задоволення, а ухвала Господарського суду Одеської області від 02.10.2020 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову № 916/2761/20 відповідає вимогам чинного процесуального законодавства України і достатніх правових підстав для її скасування не вбачається.

Що стосується клопотання Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Київ в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Одеса, викладеного в його апеляційній скарзі, про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю Укркава, м. Чорноморськ Одеської області заходів, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, за зловживання процесуальними правами, судова колегія зазначає таке.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України врегульовано неприпустимість зловживання процесуальними правами. Так, відповідно до приписів вказаної статті, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Так, скаржником в даному випадку, що вбачається зі змісту апеляційної скарги Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Київ в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м.Одеса, підставою, покладеною для вжиття судом заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами, є те твердження про те, що спір із аналогічним предметом, підставами позову та колом учасників справи вже був предметом розгляду судами України, за результатами чого є рішення, яке набрало законної сили, отже подання заяви про забезпечення позову в даному випадку, як і сама майбутня позовна заява, фактично є затягуванням процесу реалізації майна, стягненого на підставі оскаржуваного виконавчого напису.

Дослідивши такі твердження скаржника, судова колегія зазначає, що правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухваленню законного та обґрунтованого рішення, а також створенню особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав і так само прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

При цьому, судова колегія зауважує, що у вирішенні питання про визнання тих чи інших дій зловживанням процесуальними правами позиція учасника справи є важливою, але не вирішальною, оскільки законодавець відносить відповідні повноваження до виключної компетенції судів.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі № 58/505 та від 28.04.2020 року у справі № 910/6245/19.

Суд враховує, що у п. 1 ч. 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

Разом з тим, наведена норма чи будь-яка інша норма Господарського процесуального кодексу України не містить імперативної заборони подавати клопотання (заяви) для вирішення питання за відсутності інших підстав або нових обставин, а лише надає можливість суду визнати такі дії зловживанням процесуальними правами залежно від конкретних обставин, і, що важливо для конкретної даної ситуації, - за умови якщо таке питання вже вирішено судом.

Побідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 року у справі № 50з-20.

При цьому, право учасників справи на подання клопотань та заяв встановлене ст. 42 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто подання особою заяви про забезпечення позову, є прямо передбачене процесуальним кодексом правом такої особи, що за відсутності інших обставин, передбачених ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, свідчить про належне користування позивачем правами, наданими йому чинним законодавством України.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 року у справі № 910/16497/19.

При цьому, для визнання дії зловживанням процесуальними правами така обставина, як подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер, наразі не може бути розглянута судом апеляційної інстанції, оскільки як вже зазначалось раніше, предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову у справі до подачі позовної заяви, а такому будь-які питання щодо обґрунтованості позову та його суті судовою колегією розглядатись не можуть.

Таким чином, доводи Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м.Київ в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Одеса про зловживання заявником процесуальними правами на даному етапі є необґрунтованими та безпідставними, оскільки жодним чином не базуються на приписах Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 136-140, 145, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м.Київ в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Одеса на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.10.2020 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову № 916/2761/20 залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.10.2020 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову № 916/2761/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 30.11.2020 року.

Повний текст постанови складено 01 грудня 2020 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Г.П. Разюк
В.М. Головей