СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2020 р. Справа № 922/1288/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Тарасова І.В. , суддя Шевель О.В.

за участі секретаря судового засідання Ярітенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Загаров" (вх. №2353Х) на рішення господарського суду Харківської області від 04.08.2020 (рішення ухвалене суддею Бураковою А.М. 04.08.2020 о 13:02 год. у приміщенні господарського суду Харківської області, повне рішення складено 13.08.2020) у справі №922/1288/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Загаров", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Ульяновське", Харківська область, Богодухівський район, селище Улянівка,

про стягнення 2345670,60 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Загаров" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Ульяновське" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Загаров" за договором транспортного експедирування №05/12/19 від 05.12.2019 штраф у розмірі 2327548,85 грн. та пеню у сумі 18121,75 грн., що разом становить 2345670,60 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 04.08.2020 у справі №922/1288/20 у задоволенні позову відмовлено повністю.

ТОВ "Загаров" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 04.08.2020 у справі №922/1288/20 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ТОВ "Загаров" в повному обсязі; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 52779 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги ТОВ "Загаров" зазначало, що 05.12.2019 між позивачем та відповідачем укладено договір №05/12/19 транспортного експедирування, відповідно до якого на підставі заявки клієнта експедитор зобов`язується за плату та за рахунок клієнта організувати та забезпечити надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу залізничним транспортом. На підставі заявки відповідача №183 від 05.12.2019 між сторонами підписана додаткова угода №1 до договору, в якій сторони погодили умови надання транспортно-експедиційних послуг, а також встановили відповідальність клієнта за зменшення заявленого об`єму.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов додаткової угоди №1 до договору, а саме не відвантаженням товару (зерна кукурудзи) в обсязі, визначеному в заявці №183 від 05.12.2019 у період з грудня 2019 по лютий 2020, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення штрафу, який обраховано за формулою, визначеною у п. 4 додаткової угоди №1, а також пені згідно п. 4.2. договору.

ТОВ "Загаров" стверджує, що дія додаткової угоди №1 до договору поширювалася саме на період грудень 2019 - лютий 2020, що спростовує, на його думку, висновки суду першої інстанції про те, що графік відвантаження не був узгоджений сторонами в додатковій угоді.

Крім того, позивач зазначає, що на підставі заявки №14 від 22.01.2020 сторонами було укладено додаткову угоду №2 від 23.01.2020, пунктом 4 якої сторони визначили, зокрема, розмір ставки на перевезення та строк її дії - до 14.02.2020. При цьому, підписавши додаткову угоду №2, сторони не змінювали попередні умови договору, а лише визначили порядок виконання нової заявки (№14 від 22.01.2020).

Також, позивач вважає безпідставним посилання суду на п. 2.2.7 договору щодо необхідності надання позивачем доказів понесення ним витрат щодо сплати штрафних санкцій. Окрім того, позивач не погоджується з висновком суду щодо необґрунтованості вимог про сплату пені.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Загаров"; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 05.11.2020.

07.10.2020 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив за результатами апеляційного розгляду закрити провадження у справі №922/1288/20 за відсутністю предмету спору, а також постановити ухвалу про стягнення з позивача штрафу відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 135 ГПК України (вх.№9594).

У судовому засіданні 05.11.2020 оголошено перерву до 17.11.2020.

16.11.2020 від відповідача надійшла заява (вх.№11117), в якій він підтримує вимоги, зазначені у відзиві на апеляційну скаргу, та просить розглянути апеляційну скаргу без його участі.

17.11.2020 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою (вх.№11211).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.11.2020 відкладено розгляд справи на 26.11.2020.

26.11.2020 від позивача надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги, а також заява про розгляд справи без його участі (вх.№11648).

Відповідно до розпорядження Східного апеляційного господарського суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2020 у зв`язку з відпусткою судді Фоміної В.О. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В., суддя Тарасова І.В.

У судове засідання представники сторін не з`явились, хоча були повідомлені судом про час та місце розгляду справи належним чином.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

05.12.2019 між ТОВ «Загаров» (експедитор) та ПрАТ «Ульяновське» (клієнт) укладено договір транспортного експедирування №05/12/19 (далі - договір), відповідно до якого на підставі заявки клієнта експедитор зобов`язується за плату та за рахунок клієнта організувати та забезпечити надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу залізничним транспортом (надалі - послуги). За письмовою заявою клієнта на підставі цього договору експедитор, за рахунок коштів клієнта може надавати додаткові послуги: вивантаження вантажу та здавання вантажоодержувачу, перевірка кількості та стану вантажу, зважування вантажів, визначення якості товару, відбір зразків товару, сплата мита, зборів та витрат, покладених на клієнта, виконання митних формальностей, одержання інших необхідних документів (пункти 1.1 та 1.2 договору).

Відповідно до п. 2.2.1 договору клієнт зобов`язаний видавати експедитору заявки на перевезення, у випадку необхідності - доручення. Заявки на відправлення вантажів повинні бути видані експедиторові не менш ніж за 3 робочих дні до запланованої дати завантаження (вивантаження). Заявки на перевезення, які не мають усіх необхідних реквізитів, що забезпечують підготовку приймання вантажу, оформлення перевізних документів, вважаються не отриманими експедитором, про що останній протягом одного робочого дня інформує клієнта.

Відповідно до п. 3.3 договору загальна договірна сума за договором не є фіксованою, її розмір визначається видом та обсягом наданих транспортно-експедиторських послуг і встановлюється у відповідних додаткових угодах до цього договору.

Відповідно до п. 11.4 договору усі додаткові угоди є дійсними тільки після їх підписання належним чином уповноваженими представниками сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач звернувся до позивача з заявкою №183 від 05.12.2019, в якій просив надати транспортно-експедиційні послуги залізничним транспортом згідно договору транспортного експедирування №05/12/19 від 05 грудня року за наступними даними: найменування вантажу/код вантажу за ЄТСНВ - зерно кукурудзи, код 0.15006; обсягів, тон/вагонів - 11000/170; станція (найменування та код); залізниця відправлення (графа №16, 17) - Богодухів (446506) Південна залізниця; місце відвантаження - ТОВ «Богодухівське ХПП»; станція (найменування та код), залізниця призначення (графа №10,12) - Миколаїв -Вантажний (експ) (415601), Одеська залізниця; найменування одержувача (графа №10) - ТОВ «Грінтур-ЕКС», код одержувача (графа №5) - 0581; адреса одержувача -54034, м. Миколаїв, а/с 17/334/, заяви відправника (графа №7) - експортер ПрАТ «Ульяновське», контракт №U-TD/19-1 від 12.04.2019, документи, що додані відправником (графа №9) - посвідчення якості, протокол ГМО та безпеки; необхідна сертифікація вантажу - посвідчення якості ф.42, протокол ГМО та безпеки, ветеринарне свідоцтво; період дії заявки (графік відвантаження) - грудень 2019 - лютий 2020; узгоджена ставка грн/тонна з ПДВ - 837,6.

05.12.2019 між сторонами укладена додаткова угода №1 до договору транспортного експедирування №05/12/19 від 05.12.2019, якою сторони фактично узгодили прийняття до виконання зазначених у заявці №183 від 05.12.2019 обсягів транспортно-експедиційних послуг. Окрім того, згідно п. 4 додаткової угоди встановили, що у разі зменшення заявленого об`єму більше чим на 15% клієнт зобов`язаний оплатити експедитору штраф, який вираховується за формулою: ставка(грн/тонна) * залишок об`єму згідно заявки * 30%.

Позивач звернувся до відповідача з претензіями №21 від 24.02.2020, №25 та №26 від 02.03.2020, в яких у зв`язку з невиконанням заявки №183 та додаткової угоди №1 до договору від 05.12.2019 просив перерахувати штраф у розмірі 2327548,85 грн. та пеню у розмірі 17519,44 грн.

Звертаючись до суду з позовом ТОВ «Загаров» зазначало, що відповідачем прострочене виконання зобов`язання щодо відвантаження товару відповідно до заявки №183 від 05.12.2019, а саме: заявка виконана лише в об`ємі 1737,23 тон (26 вагонів), у зв`язку з чим, загальне недовантаження складає 9,26277 тон (144 вагони). Враховуючи умови п. 4 додаткової угоди №1, а також п. 4.2 договору, позивач просив стягнути з ПрАТ «Ульяновське» штраф у розмірі 2327548,85 грн. та пеню в сумі 18121,75 грн.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначав, що дійсно на підставі заявки №183 від 05.12.2019, в якій були визначені дані щодо обсягів перевезення, ціни та термінів перевезення вантажу, була укладена додаткова угода №1 до договору №05/12/19 від 05.12.2019. Проте, оскільки умови щодо термінів відвантаження не було включено до додаткової угоди №1, то відповідно до п. 7.3 договору, він діє до 31.12.2020. Таким чином, на час звернення до суду не закінчився строк виконання зобов`язань за договором, а відтак, на думку ПрАТ «Ульяновське», відсутній предмет спору.

Суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення та відмовляючи у позові виходив з того, що оскільки додатковою угодою №1 не було передбачено графіку відвантаження зерна кукурудзи, а строк дії договору не закінчився на момент звернення позивача з даним позовом, тому відповідачем не були порушені права та законні інтереси позивача. Крім того, суд зазначив, що позивачем, з огляду на положення п. 2.2.7 договору, не було надано до суду доказів понесення ним витрат щодо сплати штрафних санкцій з вини відповідача. Також, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 18121,45 грн. через недоведеність позивачем вказаної вимоги.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

За змістом ст. 626-629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 ст. 640 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно з ч. 1 ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до положень ст. 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до ст. 929 ЦК України та ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Як встановлено судом, предметом договору №05/12/19 від 05.12.2019 є організація та забезпечення надання позивачем транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з перевезення вантажів залізничним транспортом, на підставі заявок відповідача.

Клієнт зобов`язаний надсилати експедиторові заявку на перевезення вантажу із зазначенням найменування вантажу, пункту завантаження і станції відправлення, об`єму, термінів та початку завантаження, станції призначення, найменування вантажоодержувача, видів супровідної документації, інструкції по заповненню залізничної накладної, інформацію про властивості вантажу, умови його перевезення та іншу інформацію, необхідну для виконання експедитором обов`язків, встановлених договором (п. 2.2.2 договору).

Згідно п. 2.1.5 договору експедитор зобов`язаний забезпечувати своєчасне замовлення та організацію подачі рухомого складу (залізничних вагонів) для здійснення завантаження (вивантаження) належного клієнту вантажу з метою його перевезення в строки та маршрутом, обраним клієнтом згідно з попередньо погодженою з ним заявкою у якій міститься інструкція по заповненню залізничної накладної та додаткової угоди з умовами перевезення, що є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 8.5 договору будь-які зміни та/або доповнення до даного договору допускаються тільки за згодою сторін і є дійсними, якщо вони зроблені в письмовій формі в додатковій угоді до даного договору та підписані належним чином уповноваженими представниками сторін цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач звернувся до позивача з заявкою №183 від 05.12.2019 (яка фактично є офертою) з проханням надати обумовлені договором послуги, зокрема, на таких умовах: обсяг тон/вагонів -11000/170, період дії - грудень 2019 - лютий 2020, узгоджена ставка грн./тонна з ПДВ - 837,6.

Вказана заявка №183 від 05.12.2019 була акцептована позивачем частково на умовах, викладених у додатковій угоді №1 від 05.12.2019. Зокрема, сторони досягли згоди, що експедитор самостійно, або із залученням третіх осіб, надає послуги клієнту з організації транспортно-експедиційних послуг на таких умовах: вантаж - зерно кукурудзи, код 015006; кількість (вагонів/тон) - 11000/170; тип рухомого складу - зерновоз; станція відправлення - Богодухів (446506) Південна залізниця; відправник - ТОВ «Загаров» код 1907; платник тарифу - ТОВ «Загаров», код платника 8137764; станція призначення - Миколаїв-Вантажний (експ) (415601); вантажоодержувач - ТОВ "Грітур-ЕКС" (0581); ставка (грн/тонна) - 837,6 грн. з ПДВ, а також визначили відповідальність клієнта у разі зменшення заявленого об'єму товару.

Проте, в додатковій угоді №1, яка є невід`ємною частиною договору, сторонами не визначено період або строк її дії.

Відповідно до п. 7.1 договору він набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 30.12.2019. Після вступу договору в чинність всі попередні переговори, попередні документи і переписка по ньому вважаються недійсними. Якщо протягом 30 календарних днів, що залишились до закінчення терміну дії цього договору жодна із сторін не виявить бажання розірвати договір або змінити його умови, договір вважається автоматично пролонгованим протягом одного календарного року та на тих самих умовах (пункти 7.2 та п. 7.3 договору).

Враховуючи вищенаведені положення договору, а також відсутність пропозицій сторін щодо розірвання або зміни умов, зокрема, щодо строку його дії, вказаний договір був автоматично пролонгований до 31.12.2020.

За таких обставин, на домовленості, досягнуті сторонами в додатковій угоді №1 від 05.12.2019, розповсюджуються загальні положення договору транспортного експедирування №05/12/19 від 05.12.2019, зокрема, щодо строку його дії (тобто до 31.12.2020).

Таким чином, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що станом на час звернення з позовом (24.04.2020) відповідачем не було порушено строк виконання зобов`язань, встановлених у додатковій угоді №1 від 05.12.2019, та відповідно в цій частині не було порушено права та інтереси позивача.

Колегія суддів не може погодитися з доводами відповідача, що додатковою угодою №2 від 23.01.2020 сторони досягли згоди щодо зміни попередніх умов договору, зокрема, визначених додатковою угодою №1 від 05.12.2019, про обсяги, ціну послуг, та період дії ставки, оскільки додаткова угода №2 має самостійний характер, нею не вносяться зміни ні до договору №05/12/19 від 05.12.2019, ні до додаткової угоди №1 від 05.12.2019, а фактично нею встановлюється додатковий обсяг зобов`язань за договором №05/12/19 від 05.12.2019 (наряду із зобов`язаннями, встановленими додатковою угодою №1 від 05.12.2019), з обмеженим періодом її дії - до 14.02.2020. Вказане також цілком відповідає умовам пункту 3.3. договору.

Крім того, апеляційний господарський суд вважає слушними доводи ТОВ «Загаров» щодо невірного посилання суду першої інстанції на п. 2.2.7 договору щодо недоведеності позивачем понесення ним витрат щодо сплати штрафних санкцій з вини відповідача, оскільки вказаний пункт передбачає, що клієнт зобов`язаний відшкодовувати експедиторові витрати, пов`язані зі сплатою штрафних санкцій, нарахованих перевізниками у разі простою транспортних засобів, або невиконання планів перевезення Укрзалізниці з провини клієнта. Таким чином, ці умови договору пов`язані зі сплатою штрафних санкцій третім особам (контрагентам позивача), тоді як позовні вимоги зі сплати штрафних санкцій заявлено на підставі п. 4 додаткової угоди №1 до договору від 05.12.2019 та не обґрунтовувались невиконанням позивачем обов`язків перед третіми особами.

Стосовно заявленої до стягнення пені у розмірі 18121,75 грн, колегія суддів зазначає, що відповідно пунктів 3.1 та 3.2 договору за надання послуг експедитор виставляє клієнтові рахунок згідно погоджених ставок, що висвітлюються у додаткових угодах, що є невід`ємними частинами договору. Оплата проводиться клієнтом наступним чином: 100% передоплати договірної ціни виставленого експедитором рахунку протягом 3 банківських днів, починаючи з дня отримання клієнтом рахунку, якщо інше не передбачено додатковими угодами, що є невід`ємними частинами договору.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що у випадку несвоєчасного здійснення клієнтом платежів, останній виплачує експедиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від неоплаченої суми за кожен день прострочення.

Як вбачається з матеріалів справи (зокрема, з листа ТОВ «Загаров» №41 від 21.04.2020), позивачем розраховано пеню на підставі несвоєчасно, на його думку, оплачених рахунків №49 від 17.12.2019, №50 від 26.12.2019, №10 від 28.01.2020, №11 від 28.01.2020, №13 від 30.01.2020, №14 від 31.01.2020, №15 від 04.02.2020, №17 від 05.02.2020, №19 від 06.02.2020, №21 від 07.02.2020. Разом з цим, матеріали справи не містять доказів направлення вказаних рахунків відповідачу або отримання їх ним.

Надані позивачем копії електронних листів, направлених на адресу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », суд не може прийняти у якості доказів направлення зазначених рахунків відповідачеві, оскільки вказана адреса електронної пошти не визначена сторонами у якості засобів для листування в договорі. Окрім того, за матеріалами справи неможливо встановити зміст цих електронних листів, зокрема, чи дійсно з ними направлялися рахунки.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Позиція відповідача про наявність підстав для закриття провадження у справі №922/1288/20 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України за відсутністю предмету спору не знайшла свого підтвердження, оскільки обставини справи свідчать про зворотне.

Враховуючи викладене, колегія суддів також не знаходить підстав для задоволення клопотання ПрАТ «Ульяновське» щодо постановлення ухвали про стягнення з позивача штрафу відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 135 ГПК України, оскільки сторони вільні у виборі правових способів захисту своїх прав та законних інтересів, а також самостійно визначають правовий та доказовий інструментарій для обґрунтування власної правової позиції. Звернення до суду з позовом або апеляційною скаргою є правомірним способом реалізації стороною своїх процесуальних прав і не може бути підставою для покладення на неї відповідальності.

Враховуючи, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення в цілому з додержанням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення - без змін.

Керуючись статтями 269, 275, 281-284 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Загаров" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 04.08.2020 у справі №922/1288/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 03.12.2020.

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя І.В. Тарасова

Суддя О.В. Шевель