РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.12.2020Справа № 910/14197/20
За позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант"

до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна"

про відшкодування збитків 5257,60 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відшкодував лише 28802,40 грн. із 34060 грн. завданих страхувальником Відповідача внаслідок ДТП.

Від МТСБУ на виконання вимог ухвали суду надійшли відомості щодо умов укладеного відповідачем страхового договору (полісу).

Відповідачем було подано відзив на позовну заяву відповідно до якого він повністю заперечує вимоги позову, посилаючись на консультаційний висновок наданий ним, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 28802,40 грн., а тому підстав для сплати 5257,60 грн. відповідач не вбачає.

У відповіді на відзив позивач заперечив щодо наданого відповідачем консультаційного виснову, вважає що такий висновок зроблено з порушенням чинного законодавства про оцінку майна та з його змісту неможливо встановити на основі чого було визначено кількість та характер зазначених пошкоджень, адже самостійно пошкоджений транспортний засіб не оглядався особою, яка робила цей висновок. Крім того, такий висновок є тільки попереднім оціночним документом.

Також, позивач вказує на те, що відповідно до рахунку-фактури №00108 від 24.01.2020 та акту виконаних робіт №00108 від 04.03.2020 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля було визначено із використанням запасних частин, що попередньо були у використанні (позначка б/у) та щодо яких фактично застосовано коефіцієнт фізичного зносу.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач не погодився із поясненнями позивача, що консультаційний висновок замовлений відповідачем є попереднім оціночним документом, оскільки на його думку, відповідний висновок було зроблено на підставі тих документів, які надані безпосередньо позивачем, також відповідач вважає, що коефіцієнт фізичного зносу застосовується до пошкодженого автомобіля, враховуючи строк експлуатації такого автомобіля.

Позивачем були подані додаткові пояснення на заперечення на відповідь на відзив відповідача у яких, зокрема, він вказав, що визначення матеріального збитку чи вартості автомобіля без його огляду особисто експертом можливе лише за рішенням органу, який призначив експертизу, у разі надання необхідних документів, разом з тим, особа надала відповідний консультаційний висновок не є експертом, доказів на підтвердження чого відповідачем не надано. Позивач вважає, що при виконанні консультаційного висновку не було повною мірою дотримано процедури оцінки майна визначеної законодавством та наданий документ не може бути допустимим доказом у справі.

Відповідачем натомість були подані додаткові пояснення, в яких він зазначив, що особа, яка надавала консультативний висновок має кваліфікацію оцінювача, про що вказано у самому висновку. Також, на думку відповідача платіжне доручення не може підтверджувати оцінену шкоду та вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

15.12.2019 на перехресті пр. Правди та вул. Порика в м. Києві була скоєна ДТП. Причинами стало те, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Тойота», д.р.н. НОМЕР_1 , на нерегульованому перехресті, де організовано круговий рух і яке позначено дорожнім знаком 4.10, не надав перевагу у русі транспортному засобу «Ауді», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який вже рухався по колу внаслідок чого здійснив зіткнення з цим автомобілем, чим порушив ПДР України. Дані обставини підтверджуються постановою суду та довідкою поліції, копії яких міститься у справі.

Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «Ауді», д.р.н. НОМЕР_2 , який відповідно до залученої до матеріалів справи копії реєстраційного талону належить ОСОБА_2 , на праві власності, був під його керуванням на час ДТП, та який був застрахований позивачем на підставі договору добровільного страхування, копія якого залучена до справи (далі - Договір добровільного страхування). Вигодонабувачем за вказаним договором є ОСОБА_2 . Доказів, що Договір добровільного страхування вже не був діючим на час ДТП матеріали справи не містять.

На підставі вищевказаного, за умовами Договору добровільного страхування, та враховуючи, зокрема, рахунок від 24.01.2020 (34060 грн.) та акт виконаних робіт від 04.03.2020 (34060 грн.) ремонтного СТО Застрахованого автомобіля, позивачем було складено страховий акт, відповідно до якого Позивач розрахував та виплатив страхове відшкодування у розмірі 34060 грн. на ремонтне СТО Застрахованого автомобіля.

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як убачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Тойота», д.р.н. НОМЕР_1 , і його вину у вчиненні ДТП та скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП встановлено залученою до справи постановою суду.

На час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 , як особи, яка експлуатувала автомобіль «Тойота», д.р.н. НОМЕР_1 , на законних підставах була застрахована відповідачем на підставі договору (полісу) АО/4547722 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ (ліміт відповідальності за шкоду по майну - 130000 грн., франшиза - 0).

Отже, на відповідача полісом АО/4547722 покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації водієм ОСОБА_1 , автомобіля «Тойота», д.р.н. НОМЕР_1 , на час ДТП.

02.06.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) на суму 34060 грн. надавши усі необхідні документи на підтвердження страхового випадку та витрат понесених на ремонт застрахованого автомобіля.

Відповідачем було сплачено на рахунок позивача лише 28802,40 грн. страхового відшкодування, що підтверджується копією відповідного платіжного дорученя від 09.07.2020, яке долучено до матеріалів справи.

Оскільки Відповідачем було сплачено не повну суму страхового відшкодування, Позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення решти суми - 5257,60 грн.

Відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами, вважає, що вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля становить 28802,40 грн., оскільки має враховуватися із коефіцієнтом фізичного зносу (0.7) на підтвердження чого надає консультаційний висновок №555/09-20 від 05.10.2020 зроблений ФОП Болдарєвим С.М. на замовлення Відповідача.

Також, Відповідач посилається на ст. 22.1 та ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Зі змісту цих норм вбачається, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст. 22.1 Закону).

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. (ст. 29 Закону).

Позивач заперечив щодо наданого Відповідачем консультаційного висновку у якості доказу підтвердження витрат на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля, оскільки цей висновок робився без огляду автомобіля.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З наданих до матеріалів справи копій рахунку та акту виконаних робіт вбачається, що на відновлювальний ремонт Застрахованого атомобіля було встановлено не нові запчастини, а які були уживані раніше (б/у).

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Відповідно до вимог п. 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = С р + С м + С с * (1- Е З), де:

С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.;

С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.;

С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.;

Е з - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Судом встановлено, що Застрахований автомобіль був випущений у 2008 році та до нього підлягає застосуванню коефіцієнт фізичного зносу враховуючи строк експлуатації, однак у даному випадку нові деталі не встановлювалися при його ремонті, а отже коефіцієнт фізичного зносу на б/у запчастини не застосовується.

Відповідачем не доведено у порядку ст.ст. 74, 76, 77, 78 ГПК України, що уживані деталі, які встановили на Застрахований автомобіль за вартістю є дорожчими ніж такі ж самі, але нові деталі з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Враховуючи викладене, пред`явлення позивачем до відповідача (страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) вимоги про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту є правомірною та позовні вимоги про стягнення 5257,60 грн. підлягають задоволенню.

Судові витрати, у які позивачем включено лише витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями ст.ст. 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" (м. Київ, вул. Електриків, 29-А; ідентифікаційний код 20842474) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (м. Київ, бул. Лесі Українки, 26; ідентифікаційний код 32382598) 5257 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят сім) грн. 60 коп. відшкодування матеріальної шкоди (виплати страхового відшкодування), а також 2102 (дві тисячі сто дві) грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.