ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2020 р. Справа№ 920/347/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Владимиренко С.В.

Мартюк А.І.

при секретарі судового засідання Позюбан А.С.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Теса Групп" на рішення Господарського суду Сумської області від 16.07.2020

у справі № 920/347/20 (суддя Резніченко О.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрцентраль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Теса Групп"

про стягнення 59799, 20 грн

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрцентраль" звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Теса Групп" про стягнення збитків в розмірі 59799,20 грн, які завдані внаслідок порушення контрагентом за договором обов`язку щодо складання та реєстрації податкових накладних.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 16.07.2020 у справі № 920/347/20 позовні вимоги ТОВ "Укрцентраль" до ТОВ "Теса Групп" про стягнення 59799, 20 грн - задоволено повністю.

Стягнуто з ТОВ "Теса Групп" на користь ТОВ "Укрцентраль" 59799,20 грн збитків, 2102,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд встановивши обставини доведення наявності усього складу цивільного правопорушення, необхідного для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, керуючись ст. ст. 224, 217 ГК України, ст. 22 ЦК України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "Теса Групп" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 16.07.2020 у справі № 920/347/20 та закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом на підставі невірно з`ясування обставин, що мають значення для справи з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт стверджує, що провадження у даній справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України підлягало закриттю, оскільки рішенням Господарського суду Сумської області від 25.02.2020 у справі № 920/1209/19 вирішено спір між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав що і у цій справі. Також відповідач зазначає, що ним завчасно до постановлення оскаржуваного рішення не було отримано ухвалу суду про відкриття провадження у справі, що позбавило відповідача надати свої заперечення та доводи щодо пред`явленого позову. Наведене, на думку скаржника, зумовило прийняття оскаржуваного рішення без належного дослідження усіх фактичних обставин справи. В частині обґрунтування своїх заперечень по суті спору, відповідач в апеляційні скарзі зазначає, що ним було виконано обов`язок щодо реєстрації податкових накладних, однак ГУ ДФС у Сумській області відмовив в їх реєстрації. У зв`язку з цим, відповідач вказує на відсутність його вини у настанні у позивача вказаних збитків. Крім того, скаржник зазначає, що реєстрація податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не є господарським зобов`язанням.

Також, разом з апеляційною скаргою апелянт подав клопотання про долучення доказів до матеріалів даної справи, а саме копію рішення Господарського суду Сумської області від 25.02.2020 у справі № 920/1209/19; копію ухвали від 18.06.2020 у справі № 920/347/20 з копією конверту та роздруківкою відстеження поштового відправлення; копію відзиву на позовну заяву з додатками та докази його надіслання в суд першої інстанції.

Відповідачем в його апеляційній скарзі заявлено клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, за яким сторона просить стягнути з позивача 7 000 грн вказаних судових витрат.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2020, справа № 920/347/20 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Теса Групп" на рішення Господарського суду Сумської області від 16.07.2020 у справі № 920/347/20 в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Запропоновано учасникам справи подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

В межах встановленого судом процесуального строку від ТОВ "Укрцентраль" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона просить рішення Господарського суду Сумської області від 16.07.2020 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заперечуючи проти доводів апелянта, позивач зазначає, що оскаржуване рішення прийнято на підставі повного, всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи з вірним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Так, позивач стверджує, що відповідач в порушення вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) не зареєстрував податкові накладні, у зв`язку з чим ТОВ "Укрцентраль" було позбавлено можливості права на включення сум ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання. За таких обставин, на думку позивача, є причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обв`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту, що є фактично збитками останнього. Щодо аргументації апелянта про наявність підстав для закриття провадження у даній справі позивач зазначає, що предметом розгляду справи № 920/1209/19 були вимоги позивача про стягнення неустойки у вигляді штрафу, тоді як предметом позову у даній справі є стягнення збитків.

Згідно долучених до матеріалів справи повідомлень про вручення поштових відправлень позивачем отримано рекомендовану кореспонденцію суду 25.08.2020, а представником відповідача - 27.08.2020.

Отже в силу приписів п. 3 ч. 6, ч. 7 ст. 242 ГПК України учасники справи належним чином повідомлені про перегляд рішення Господарського суду Сумської області від 16.07.2020 у справі № 920/347/20 в апеляційному порядку.

У зв`язку з перебуванням судді Зубець Л.П. яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2020, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О (головуючий), Мартюк А.І., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2020 справу № 920/347/20 за апеляційною скаргою ТОВ "Теса Групп" на рішення Господарського суду Сумської області від 16.07.2020 прийнято до провадження визначеним складом суду.

Колегія суддів, розглянувши заявлене відповідачем клопотання про долучення до матеріалів справи нових доказів, дійшла висновку про наявність правових підстав для його задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, виходячи з правового аналізу чинних норм процесуального законодавства, за загальним правилом апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у справі доказами, тобто тими доказами, що були зібрані місцевим господарським судом, піддані оцінці і за результатами оцінки покладені в основу рішення цього суду або відхилені судом. Водночас суд переглядає справу також і за додатково поданими апеляційному суду доказами. Однак подання сторонами додаткових доказів апеляційному суду обмежено. Додаткові докази приймаються судом, якщо особа, яка подає докази, обґрунтує неможливість подання цих доказів місцевому господарському суду під час розгляду справи у першій інстанції. Обґрунтовуючи неможливість подання доказів суду першої інстанції, особа, яка бажає подати нові докази, має довести обставини, що об`єктивно перешкоджали їй подати ці докази місцевому господарському суду.

Так, обґрунтовуючи неможливість подання вказаних доказів в суді першої інстанції, відповідач зазначає, що ухвалу Господарського суду Сумської області від 18.06.2020 про відкладення розгляду справи ним отримано лише 15.07.2020, тоді як, ухвала суду про відкриття провадження у справі взагалі не надсилалась стороні у зв`язку з відсутністю коштів для здійснення поштових відправлень. Тобто про наявність судового спору відповідачу стало відомо з дати отримання ним вищенаведеної ухвали суду від 18.06.2020.

Беручи до уваги те, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом на наступний день після отримання відповідачем поштової кореспонденції суду, що позбавило його можливості надати суду свої заперечення щодо заявлених позовних вимог, судова колегія, користуючись правами суду першої інстанції в межах повноважень, наданих процесуальним законом апеляційному господарському суду, а також з дотриманням принципів справедливості та балансу інтересів, встановила наявність виняткового випадку для прийняття на стадії апеляційного перегляду справи нових доказів, що не були предметом дослідження під час вирішення спору судом.

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки учасниками справи письмово викладено свою позицію з даного спору, клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова прийнята Північним апеляційним господарським судом за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів та додатково поданих відповідачем нових доказів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що 03.06.2019 між ТОВ "Укрцентраль" (замовник за договором, позивач у справі) та ТОВ "Теса Групп" (виконавець за договором, відповідач у справі) укладено договір № 2019/6-03 про надання послуг (далі - договір), згідно умов якого замовник доручив, а виконавець прийняв на себе обов`язок з надання послуг за кодом ДК 021:2015 (CPV): 50000000-5 «Послуги з ремонту і технічного обслуговування» щодо виконання ремонту вентилятора головного провітрювання типу ВЦД-47У (вентилятор №1) скіпового стовбуру №1 на території ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», відповідно до технічного завдання, а замовник - прийняти і оплатити надані послуги.

Згідно п. 3.1 договору ціна цього правочину становить 358 795,20 грн, у т.ч. ПДВ 59 799,20 грн.

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки за цим Договором здійснюються наступним шляхом: передплата - 70% від суми договору, 30% - після підписання акта КБ-2В між Замовником та ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», протягом 3-х банківських днів з дати зарахування коштів у повному обсязі від ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» на розрахунковий рахунок Замовника за виконання ремонту вентилятора головного провітрювання типу ВЦД-47У (вентилятор N21) скіпового стовбуру N21 на території ДП «Шахта ім.М.С. Сургая».

Як стверджує позивач на виконання умов договору ним було здійснено передплату послуг двома платежами: 04.07.2019 в розмірі 100 000,00 грн, в т.ч. ПДВ - 16 666,67 грн та 11.07.2019 в розмірі 151 156,64 грн, в т.ч. ПДВ - 25 192,77 грн.

31.07.2019 між сторонами договору підписаний Акт КБ-2В про виконання робіт «Ремонт вентилятора головного провітрювання типу ВЦД-47У (вентилятор №1) скіпового стовбуру №1 ДП «Шахта ім. М.С.Сургая» відповідно до ТУ» на суму 358 795,20 грн, в т.ч. ПДВ - 59 799,20 грн.

Остаточний розрахунок за договором позивачем проведено 05.08.2019 шляхом перерахування на рахунок відповідача коштів в сумі 107 638,56 гри, в тому числі й ПДВ - 17939,76 грн.

Обґрунтовуючи звернення з позовом, ТОВ "Укрцентраль" зазначало, що оскільки відповідач в порушення умов договору та Податкового законодавства України належним чином не виконав обов`язку з реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за вказаним договором, то позивач був позбавлений права віднесення суми ПДВ в розмірі 59 799,20 грн до складу податкового кредиту, чим завдано останньому збитків в названій сумі.

Таким чином, спір у даній справі стосується встановлення обставин щодо наявності або відсутності підстав для стягнення з відповідача збитків, завданих неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань та податкового законодавства в частині реєстрації податкових накладних.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 2 статті 217 ГК України унормовано, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ст. 224 ГК України).

Згідно ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, передбаченої ст. 224 ГК України, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправність діяння боржника, тобто поведінка боржника має порушувати як приписи законодавства так і умови договору; 2) наявність збитків та їх розміру; 3) причинного зв`язку між порушенням стороною зобов`язання, що випливає з договору, та збитками; 4) наявність вини порушника зобов`язання, тобто особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність лише за наявності вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7 ст. 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період. У разі порушення продавцем товарів/послуг граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Водночас звернення покупця послуг зі скаргою на продавця, який не виконав передбаченого наведеною нормою обов`язку, відповідно до положень п. 201.10 ст. 201 ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не надає покупцю права на включення суми податку з цих операцій до складу податкового кредиту, а можливість подання скарги на цього продавця є лише підставою для проведення документальної позапланової перевірки його контролюючим органом.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За приписами п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17, а також в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 925/17/18, від 03.12.2018 у справі № 908/76/18.

Так, з наявних в матеріалах справи платіжних доручень № 379 від 04.07.2019, № 685 від 11.07.2019, № 741 від 05.08.2019 вбачається, що позивачем було оплачено послуги за вказаним правочином на загальну суму 358795,20 грн, в т.ч. ПДВ - 59799,20 грн.

Між сторонами також підписано Акт приймання виконаних робіт № 1 від 31.07.2019.

Таким чином, первинними бухгалтерськими документами підтверджується факт здійснення господарської операції з придбання позивачем послуг на вказану вище суму.

Поряд з цим, з наявних в матеріалах справи доказів та додатково поданих в суді апеляційної інстанції документів вбачається, що у встановленні чинним податковим законодавством порядку та строки ТОВ "Теса Групп" не виконало свого обов`язку з реєстрації податкових накладних за договором про надання послуг.

Посилання відповідача на те, що податкові накладні були ним зареєстровані вчасно, однак не були прийняті податковим органом, відхиляються судовою колегією, оскільки відповідачем належними і допустимими засобами доказування в порядку ст. ст. 13, 74 ГПК України не було доведено вчинення таких дій, зокрема, як вказував апелянт, здійснення ним заходів направлених на поновлення можливості реєстрації податкових накладних в реєстрі. Отже, відсутність вини, на чому наполягав скаржник у своїй апеляційній скарзі, належним чином відповідачем не доведено.

Беручи до уваги те, що відповідач з порушенням вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України не зареєстрував податкові накладні, що в силу приписів п. 198.6 ст. 198 ПК України позбавляє позивача права включення суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 59799,20 грн, судова колегія приходить до висновку про наявність причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку та неможливість отримання позивачем податкового кредиту на означену суму. Відтак, має місце наявність усіх елементів складу господарського правопорушення, як необхідної передумови для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді стягнення збитків. Судова колегія погоджується з вірним висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо аргументів апеляційної скарги про необхідність закриття провадження у даній справі у зв`язку з наявністю судового рішення, яким вирішено спір з аналогічним предметом та підставами позову, між тими самими сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Передумовою для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України є наявність двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами. Отже, для закриття провадження у справі необхідна наявність одночасно трьох однакових складових - сторін, предмету, підстав звернення до суду з позовною заявою.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.

Підставою позову є обставини, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. Такими обставинами є юридичні факти, тобто такі, які зумовлюють правові наслідки і з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення прав чи обов`язків.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Так, зі змісту рішення Господарського суду Сумської області від 25.02.2020 у справі № 920/1209/19 вбачається, що предметом названої справи були вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки у вигляді стягнення штрафу згідно п. 9.9 договору, тоді як, предметом доказування у даній справі є доведення наявності складу цивільного правопорушення задля встановлення підстав для стягнення збитків.

Отже, посилання апелянта на незастосування місцевим господарським судом приписів п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України визнаються судовою колегією необґрунтованими.

Водночас, розглядаючи аргумент скаржника про те, що місцевий господарський суд прийняв оскаржуване рішення без з`ясування позиції та аргументів відповідача, чим позбавив його можливості реалізувати свої процесуальні права сторони та порушив принципи рівності та змагальності сторін, судова колегія звертає увагу на таке.

За змістом ст. ст. 2, 13 ГПК України основними засадами господарського судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін; суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ГПК України учасники справи, зокрема, мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Згідно з ч.ч. 2-4 ст. 120 ГПК України: суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 242 ГПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, у відповідності до п. 17.14 Перехідних положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи суд вручає судові рішення в паперовій формі.

Матеріалами справи підтверджується, що ухвалою Господарського суду Сумської області від 17.04.2020 у справі № 920/347/20 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Запропоновано відповідачу надати суду, в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, відзив на позовну заяву.

Розгляд даної справи здійснено судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін.

Вказана ухвала суду не була надіслана сторонам у зв`язку з відсутністю коштів для здійснення поштових відправлень, про що складено відповідний акт від 21.04.2020.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 18.05.2020 у зв`язку з відсутністю доказів належного повідомлення відповідача про відкриття провадження з розгляду даного спору, розгляд справи відкладено на 18.06.2020; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 15.06.2020.

Дана ухвала суду згідно списку розсилки поштової кореспонденції № 456 надіслана сторонам на електронні адреси товариств 19.05.2020. Докази її надіслання рекомендованою поштовою відправкою в матеріалах справи відсутні.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 18.06.2020 розгляд справи відкладено до 16.07.2020; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 14.07.2020.

18.06.2020 копію ухвали суду надіслано сторонам на їх електронні адреси. Згідно списку розсилки поштової кореспонденції № 456 вказану ухвалу суду надіслано засобами поштового зв`язку 03.07.2020.

Згідно виписки з пошукової системи відстеження поштових відправлень рекомендовану кореспонденцію суду з ухвалою суду від 18.06.2020 отримано відповідачем 15.07.2020, тобто після встановленого судом строку на подання відзиву на позовну заяву, що може безумовно свідчити про неможливість подання стороною вказаної заяви по суті спору з дотриманням процесуальних строків.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що надіслання на електрону адресу відповідача копій ухвал суду до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи не може вважатися належним виконанням обов`язку щодо повідомлення сторони про судовий розгляд справи.

Таким чином, на час прийняття оскаржуваного рішення - 16.07.2020 - відповідач хоч і був належним чином повідомленим про розгляд справи, але у зв`язку з отримання рекомендованої кореспонденції суду лише 15.07.2020 був позбавлений можливості скористатися наданим йому процесуальним законом правом на подання своїх заперечень та обґрунтувань щодо пред`явленого позову, що зумовило прийняття оскаржуваного рішення з порушенням основних принципів господарського судочинства.

На переконання колегії суддів наявність ускладнень з пересилання засобами поштового зв`язку рекомендованої кореспонденції суду виключало можливість встановлення судом в ухвалі від 18.06.2020 строку для подання відзиву до визначеної дати, оскільки наведене призводить до порушення унормованого ст. 114 ГПК України встановлення судом розумного строку для вчинення процесуальних дій.

Отже суд першої інстанції здійснив розгляд спору без повідомлення учасників справи, тобто без можливості для скаржника взяти участь у судовому засіданні і викласти свої заперечення проти задоволення позовних вимог, що могло бути реалізовано в рамках спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, зокрема, шляхом подання відзиву, з урахуванням доводів якого, господарський суд мав ухвалювати рішення. Позбавлення такої можливості у цій справі має ті ж наслідки, що й неповідомлення про дату, час та місце розгляду справи судом.

Північний апеляційний господарський суд також звертається до практики Європейського суду з прав людини з цього приводу. Так, у справі «Боргерс проти Бельгії» (Borgers v. Belgium) (§27 рішення від 30.10.1991, заява № 12005/86) ЄСПЛ визнав невиправданим порушення права на захист, яке полягало у тому, що заявник був позбавлений можливості надати свої міркування стосовно зробленої у справі заяви, яка була несприятливою для заявника, і на цій підставі визнав порушеним право, передбачене пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, Верховний Суд неодноразово зазначав, що розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Схожі правові висновки викладені в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.09.2019 у справі № 915/1471/19; від 23.10.2019 у справі № 910/6041/19.

Відповідно до ч. 3 ст. 277 ГПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом під час вирішення ним спору принципів змагальності та рівності сторін знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Теса Групп" підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення Господарського міста Києва від 16.07.2020 - скасуванню на підставі ч. 3 ст. 277 ГПК України. Суд апеляційної інстанції ухвалює рішення про задоволення позовних вимог.

Оскільки спір у даній справі виник у зв`язку з неправомірними діями сторони відповідача, судові витрати в порядку ч. 9 ст. 129 ГПК України, покладаються на ТОВ «Теса Групп».

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Теса Групп» на рішення Господарського суду Сумської області від 16.07.2020 у справі №920/347/20 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 16.07.2020 у справі №920/347/20 скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрцентраль» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теса Групп» про стягнення 59799 грн 20 коп. - задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Теса Групп» (вул. Привокзальна, буд. 25, каб. 4, м. Суми, 40022, ідентифікаційний код 39383446) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрцентраль» (вул. Троїцька, буд. 43, м. Маріуполь, Донецька область, 87547, ) 59799 (п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот дев`яносто дев`ять) грн 20 коп. збитків, 2102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Доручити Господарському суду Сумської області видати накази на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.

4. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Теса Групп».

5. Справу №920/347/20 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді С.В. Владимиренко

А.І. Мартюк