ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"01" грудня 2020 р. м. Київ Справа № 911/3432/20

Суддя Бабкіна В.М., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про забезпечення позову у справі

за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 32)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВР Компані» (07300, Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, вул. Набережна, буд. 7/1)

та до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про солідарне стягнення 422474,96 грн. заборгованості за кредитним договором (за заявою про встановлення ліміту овердрафту № 1132961-ОП від 08.08.2019 р.), у тому числі 372924,80 грн. основного боргу, 30512,88 грн. відсотків, 14159,42 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 338,98 грн. пені за несвоєчасне погашення відсотків, 3261,82 грн. 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту, 84,73 грн. 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків, 1146,37 грн. інфляційних втрат за простроченим кредитом, 45,96 грн. інфляційних втрат за простроченими відсотками,

Без виклику представників учасників процесу

встановив:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява № 17-8715 від 24.11.2020 р. (вх. № 3478/20 від 30.11.2020 р.) Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВР Компані» (далі відповідач 1) та ОСОБА_1 (далі відповідач 2) про солідарне стягнення 422474,96 грн. заборгованості за кредитним договором (за заявою про встановлення ліміту овердрафту № 1132961-ОП від 08.08.2019 р.), у тому числі 372924,80 грн. основного боргу, 30512,88 грн. відсотків, 14159,42 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 338,98 грн. пені за несвоєчасне погашення відсотків, 3261,82 грн. 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту, 84,73 грн. 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків, 1146,37 грн. інфляційних втрат за простроченим кредитом, 45,96 грн. інфляційних втрат за простроченими відсотками.

Разом із позовною заявою до господарського суду Київської області Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» було подано заяву № 17-8717 від 24.11.2020 р. (вх. № 261/20 від 30.11.2020 р.) про забезпечення позову, відповідно до якої АТ «Банк Кредит Дніпро» просило суд в якості забезпечення його позову до Товариства з обмеженою відповідальність «ВР Компані», ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), а саме: садовий будинок 292,9 кв.м, житловою площею 138 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, банк просив суд при постановленні ухвали врахувати, що АТ «Банк Кредит Дніпро» просить суд не застосовувати зустрічне забезпечення.

Розглянувши заяву АТ «Банк Кредит Дніпро» № 17-8717 від 24.11.2020 р. (вх. № 261/20 від 30.11.2020 р.) про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд зазначає наступне.

У вказаній заяві АТ «Банк Кредит Дніпро» стверджує про необхідність застосування заходів забезпечення поданого ним позову. В обґрунтування підстав для застосування таких заходів банк посилається на таке. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором (відповідач 1), між AT «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 (поручитель/відповідач 2) було укладено договір поруки № 080819-П від 08.08.2019 р., відповідно до умов якого поручитель солідарно відповідає за виконання боржником зобов`язань у повному обсязі за кредитним договором (договором про встановлення ліміту овердрафту) № 1132961-ОП від 08.08.2019 р. та додатковими договорами до нього, які укладені та/або можуть бути укладені в майбутньому, згідно з яким боржнику надано кредит у сумі 1000000,00 грн. зі сплатою процентів за ставкою 25,0% процентів річних, з можливістю збільшення розміру процентної ставки до 44% процентів річних у випадку порушення/неналежного використання умов кредитного договору, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових виплат, передбачених в кредитному договорі, строком повернення по 06.08.2020 р., в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором та/або цим договором. Однак клієнт, користуючись грошовими коштами, наданими йому за договором про встановлення ліміту овердрафту, свої зобов`язання щодо повернення наданих кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами не виконав.

Виходячи з вищевикладеного, АТ «Банк Кредит Дніпро» вважає за можливе та необхідне просити суд накласти арешт, у межах суми заборгованості за договором про встановлення ліміту овердрафту, на нерухоме майно, що належить поручителю ОСОБА_1 . Так, згідно інформації, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником нерухомого майна, а саме: садового будинку площею 292,9 кв.м, житловою площею 138 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Необхідність забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно відповідача 2 зумовлена наступними обставинами: у відповідача 1 відсутнє нерухоме майно, за рахунок якого могли б бути задоволені вимоги банку; відповідач 1 та відповідач 2 не виконують належним чином свої зобов`язання за договором про встановлення ліміту овердрафту, не сплачуючи заборгованість за кредитним договором, проценти за користування кредитом, тому є обгрунтовані підстави вважати, що відповідач 2 може вчинити дії, спрямовані на ухилення від виконання рішення суду, і наявне у відповідача 2 нерухоме майно може бути відчужено на користь третіх осіб, в результаті чого виконання рішення суду стане значно утрудненим або неможливим; заборгованість боржника зростає з кожним днем за рахунок нарахування процентів та пені; у разі прийняття судом рішення про задоволення заявлених позивачем вимог відбудеться відновлення становища позивача, як кредитора, з повним обсягом прав. Виходячи з вищевикладеного, АТ «Банк Кредит Дніпро» вважає за можливе та необхідне просити суд накласти арешт, у межах суми заборгованості за договором про встановлення ліміту овердрафту, на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 .

Разом з тим, на переконання АТ «Банк Кредит Дніпро», у даному випадку застосування обраних заявником заходів забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів суб`єкта господарювання. Заявник переконаний, що з наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що заявлений позивачем захід забезпечення позову у виді накладення арешту нерухоме майно взаємопов`язаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому, АТ «Банк Кредит Дніпро» зазначило, що вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав заявника на час вирішення спору в суді, а в разі задоволення позову - забезпечить можливість виконання рішення суду, та навпаки, невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду, оскільки майно може бути відчужене на момент винесення рішення.

Слід зазначити, що згідно з частинами 1 та 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться (буде знаходитись) справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі - задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, умовою застосування заходів забезпечення позову за майновими вимогами є достатньо обґрунтоване припущення, зокрема, що майно, яке існує у відповідача на момент пред`явлення позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент прийняття та/чи виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим припущенням для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Поряд з цим, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 03.04.2019 р. у справі № 918/702/18, від 17.04.2019 р. у справі № 914/1257/18, від 02.07.2019 р. № 910/16944/18.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір щодо відповідного, зазначеного в заяві предмета та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, обов`язок доказування наведеного покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до вимог ст.ст. 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини та наданих доказів, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Слід відзначити також, що питання задоволення заяви про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання майбутнього рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між невжиттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Суд відзначає, що предметом позову у даній справі є солідарне стягнення з відповідачів 422474,96 грн. грошових коштів, у той час як заявник просить накласти арешт на належне відповідачу 2 нерухоме майно садовий будинок площею 292,9 кв.м, житловою площею 138 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, «Вікторія» садовий кооператив (Дарницький р-н), вул. Вишнева, буд. 12.

Проте, позивачем у заяві про забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову саме у вигляді накладення арешту на садовий будинок відповідача 2 може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист інтересів позивача, за яким він звернувся до суду. Водночас, не надано і доказів неспроможності відповідачів виконати судове рішення взагалі.

Стосовно вимог заявника про забезпечення позову суд зазначає, що при зверненні з вказаною вимогою заявником не доведено необхідності застосування даного виду забезпечення позову та не надано доказів на підтвердження наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, зокрема обставин вчинення відповідачем 2 дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). При цьому, як зазначалося раніше, саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість ухилення відповідача 2 від виконання судового рішення не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Водночас, слід зазначити, що позивачем до заяви про забезпечення позову не надано будь-яких доказів неспроможності відповідача 2 виконати рішення суду за рахунок грошових коштів.

Відтак, оцінивши доведеність та обґрунтованість доводів АТ «Банк Кредит Дніпро» щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і співмірності вимог заявника стосовно забезпечення позову, наявності зв`язку між заявленими заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви АТ «Банк Кредит Дніпро» № 17-8717 від 24.11.2020 р. (вх. № 261/20 від 30.11.2020 р.) про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 136, 137, 140, 232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» № 17-8717 від 24.11.2020 р. (вх. № 261/20 від 30.11.2020 р.) про забезпечення позову № 17-8715 від 24.11.2020 р. (вх. № 3478/20 від 30.11.2020 р.) Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВР Компані» та ОСОБА_1 про солідарне стягнення 422474,96 грн. заборгованості за кредитним договором (за заявою про встановлення ліміту овердрафту № 1132961-ОП від 08.08.2019 р.), у тому числі 372924,80 грн. основного боргу, 30512,88 грн. відсотків, 14159,42 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 338,98 грн. пені за несвоєчасне погашення відсотків, 3261,82 грн. 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту, 84,73 грн. 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків, 1146,37 грн. інфляційних втрат за простроченим кредитом, 45,96 грн. інфляційних втрат за простроченими відсотками.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 01.12.2020 р.

Суддя В.М. Бабкіна