ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року

м. Київ

Справа № 910/9537/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Пєскова В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Ксензової Г.Є.

за участю представника арбітражного керуючого Савченка В.А. - адвоката Гамана О.М.(ордер серія АЕ № 1008354 від 17.11.2020),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління державної податкової служби у місті Києві

на ухвалу Господарського суду м. Києва від 18.03.2020 (в частині відмови у визнанні грошових вимог ГУ ДПС у м. Києві у розмірі 341 451,59 грн)

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2020

у справі № 910/9537/19

за заявою Дочірнього підприємства "Управління спеціальних машин № 2"

Товариства з обмеженою відповідальністю "УБК Будмеханізація"

до Публічного акціонерного товариства "Спеціалізоване будівельно-монтажне управління"

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2019, серед іншого, відкрито провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Спеціалізоване будівельно-монтажне управління" (далі - ПАТ "Спеціалізоване будівельно-монтажне управління", боржник), визнано безспірні грошові вимоги Дочірнього підприємства "Управління Спеціальних Машин № 2" Товариства з обмеженою відповідальністю "УБК Будмеханізація" у розмірі 1 782 706,18 грн, уведено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, уведено процедуру розпорядження майном ПАТ "Спеціалізоване будівельно-монтажне управління", призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Савченка В`ячеслава Анатолійовича.

Головне управління державної податкової служби у місті Києві (далі - Головне управління ДПС у м. Києві) звернулося до господарського суду із уточненою заявою про визнання його кредитором боржника на суму 358 783,31 грн.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції

Із поданої кредитором заяви судами попередніх інстанцій встановлено, що у боржника обліковується заборгованість у розмірі 358 783, 31 грн, а саме:

1) земельний податок з юридичних осіб у загальному розмірі 246 724,32 грн, що складається з основного податкового зобов`язання, пені й інших штрафних санкцій;

2) податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у загальному розмірі 46 215,14 грн, що складається з основного податкового зобов`язання, пені й інших штрафних санкцій;

3) податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у розмірі 20 69,09 грн, який утворився на основі штрафних санкцій за актами перевірки та пені ІКП;

4) земельний податок з юридичних осіб у розмірі 7 541,24 грн, що складається з основного податкового зобов`язання та пені ІКП;

5) єдиного внеску нарахованих роботодавцем на суми заробітної плати, винагороди за договорами ЦПХ у розмірі 16 575,44 грн

6) земельний податок з юридичних осіб у розмірі 39 658,08 грн, що складається з основного податкового зобов`язання та пені ІКП.

У зв`язку з несплатою боржником наявної заборгованості, кредитор звернувся до суду із заявою про визнання його кредитором та включення до реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до приписів статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) (чинного на час відкриття провадження у справі про банкрутство) зупинився перебіг позовної давності на період дії мораторію, тобто у даній справі з 14.08.2019.

На підставі поданих доказів та враховуючи норми податкового законодавства, судами попередніх інстанцій встановлено наступне:

1) Головне Управління ДПС у м. Києві звернулось до Боржника з вимогою про стягнення земельного податку після спливу 1095-денного строку з дня виникнення у боржника податкового боргу щодо сплати земельного податку, що свідчить про безнадійність податкового боргу;

2) податкові зобов`язання щодо плати за землю за 2015 рік повинні були бути сплаченими до 30.01.2016. Таким чином, початок 1095-денного строку для списання боргу почався з 31.01.2016. Тобто, з 31.01.2016 у ПАТ "Спеціалізоване будівельно-монтажне управління" виник податковий борг у розмірі 24 450,48 грн щодо сплати земельного податку (Оболонський район). Проте, Головне Управління ДПС у м. Києві звернулось до Боржника зі своїми грошовими вимогами 08.11.2019, тобто більше ніж через 3 роки та 3 місяці (за розрахунком апеляційного суду) з дня виникнення у ПАТ "Спеціалізоване будівельно-монтажне управління" податкового боргу щодо сплати земельного податку (Оболонський район) та до відкриття провадження у справі про його банкрутство, що безумовно свідчить про безнадійність податкового боргу.

Обов`язок сплати пені пов`язаний з обов`язком погашення податкового боргу. Оскільки сам борг набуває статусу безнадійного, нарахування пені на безнадійний борг не здійснюється. З огляду на це, грошові вимоги у розмірі 15 207,60 грн (пеня; п. п. 129.1.1. ст. 129 Податкового кодексу України), які нараховані на основний платіж у розмірі 24 450,48 грн, є безнадійними.

3) плата за землю за 2014 рік повинна бути сплачена боржником до 30.01.2015. Тобто, з 31.01.2015 у ПАТ "Спеціалізоване будівельно-монтажне управління" виник податковий борг у розмірі 83 241,98 грн щодо сплати земельного податку (Голосіївський район), цей строк також зупинився 14.04.2019. Однак, Головне Управління ДПС у м. Києві звернулось до боржника зі своїми грошовими вимогами 08.11.2019, тобто більше ніж через 4 роки та 3 місяці (за розрахунком апеляційного суду) з дня виникнення у ПАТ "Спеціалізоване будівельно-монтажне управління" податкового боргу щодо сплати земельного податку (Голосіївський район) та до відкриття провадження у справі про його банкрутство, що безумовно свідчить про безнадійність податкового боргу.

Крім того, грошові вимоги у розмірі 37 764,18 грн (штраф, стаття 126 Податкового кодексу України) є такими, що документально не підтверджені, оскільки Головним Управлінням ДПС у м. Києві не було долучено до своєї заяви з грошовими вимогами податкове повідомлення-рішення № від 30.04.2015.

4) грошові вимоги податкового органу у розмірі 18 057,01 грн обґрунтовуються детальним розрахунком заборгованості з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) та податковим повідомленням-рішенням № від 16.01.2015. При цьому, зазначене податкове повідомлення-рішення не було долучено до заяви з грошовими вимогами кредитора. Крім того, податкові зобов`язання щодо сплати грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням № від 16.01.2015 є безнадійним, оскільки кредитор звернувся до боржника з грошовими вимогами 08.11.2019, а саме через чотири роки та 9-ть місяців після виникнення у ПАТ "Спеціалізоване будівельно-монтажне управління" податкового боргу.

Зі змісту заяви з грошовими вимогами Головного Управління ДПС у м. Києві судами попередніх інстанцій встановлено, що на суму податкового боргу у розмірі 18 057,01 грн контролюючим органом нараховано пеню у розмірі 22 790,17 грн та штраф у розмірі 5000,00 грн, однак у разі спливу 1095-денного строку з дня виникнення податкового боргу такий борг визнається безнадійним і підлягає списанню разом з нарахованими на такий податковий борг пенею та штрафними санкціями. З цього часу в податкового органу відсутнє право вживати будь-яких заходів щодо стягнення суми боргу. Крім того, грошові вимоги у розмірі 5000,00 грн є необґрунтованими та такими що не підтверджені документально, оскільки податкового повідомлення-рішення № від 16.01.2015, яким вони обґрунтовуються, не було долучено до заяви з грошовими вимогами кредитора.

5) кредитором заявлено заборгованість боржника перед державним бюджетом у розмірі 203, 00 грн з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг). Так, податкові зобов`язання повинні бути сплаченими за декларацією № від 19.01.2015 до 30.01.2015; № від 17.03.2015 до 30.03.2015; № від 16.04.2015 до 30.04.2015; № від 15.05.2015 до 30.05.2015; № від 17.06.2015 до 30.06.2015; № від 16.07.2015 до 30.07.2015; № від 18.08.2015 до 30.08.2015; № від 17.09.2015 до 30.09.2015; № від 16.10.2015 до 30.10.2015; № від 18.11.2015 до 30.11.2015 (стаття 203 Податкового кодексу України в редакції на дату подання боржником декларацій з податку на додану вартість). Отже, у ПАТ "Спеціалізоване будівельно-монтажне управління" виник податковий борг за декларацією: № від 19.01.2015 - з 31.01.2015; № від 17.03.2015 - з 31.03.2015; № від 16.04.2015 - з 01.05.2015; № від 15.05.2015 - з 31.05.2015; № від 17.06.2015 - з 01.07.2015; № від 16.07.2015 - з 31.07.2015 року; № від 18.08.2015 - з 31.08.2015; № від 17.09.2015 - з 01.10.2015; № від 16.10.2015 - з 31.10.2015; № від 18.11.2015 - з 01.12.2015. Головне Управління ДПС у м. Києві звернулось до боржника з грошовими вимогами 08.11.2019, тобто через три роки та 11-ть місяців від останньої декларації (№ від 18.11.2015), після виникнення у ПАТ "Спеціалізоване будівельно-монтажне управління" податкового боргу за деклараціями з податку на додану вартість, що свідчить про безнадійність податкового боргу.

При цьому, грошові вимоги у розмірі 151,1 грн (пеня; п. п. 129.1.1. ст. 129 Податкового кодексу України), які нараховані на основний платіж у розмірі 203,00 грн, є безнадійними;

6) із доказів, які були долучені Головним Управлінням ДПС у м. Києві в обґрунтування грошових вимог у розмірі 10,00 грн (штраф, згідно податкового повідомлення-рішення № від 30.08.2017) та вимог у розмірі 3,86 грн (пеня; п.п. 129.1.1. ст. 129 Податкового кодексу України), які нараховані на вказане податкове повідомлення-рішення, неможливо встановити грошове зобов`язання, на яке саме здійснювалось нарахування заявленої пені у розмірі 3,86 грн, та стягувався штраф у розмірі 10,00 грн, а відтак зазначені вимоги є необґрунтованими та такими, що не підтверджені відповідними доказами.

7) щодо податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п у розмірі 2 069,09 грн судами попередніх інстанцій встановлено наступне. Грошові вимоги у розмірі 510,00 грн (штраф) та пеня у розмірі 802,81 грн обґрунтовуються детальним розрахунком та податковим повідомленням-рішенням № від 13.03.2015, проте зазначене податкове повідомлення - рішення не було долучено до заяви з грошовими вимогами до боржника, тому такі вимоги є необґрунтованими та такими, що не підтверджуються наявними доказами. Крім того, грошові вимоги Головного Управління ДПС у м. Києві у розмірі 510,00 грн та пеня у розмірі 802,81 грн є безнадійними.

Грошові вимоги у розмірі 510,00 грн (штраф) та пеня у розмірі 246,28 грн обґрунтовуються детальним розрахунком та податковим повідомленням-рішенням № від 13.03.2017, які наявні в матеріалах справи, а отже підтверджені належними доказами.

8) в обґрунтування грошових вимог щодо земельного податку з юридичних осіб у розмірі 7 541,24 грн (Святошинський район) Головним Управлінням ДПС у м. Києві було долучено податкову декларацію ПАТ "Спеціалізоване будівельно-монтажне управління" з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 10.02.2015 та детальний розрахунок заборгованості ДПІ у Святошинському районні. Податкові зобов`язання щодо плати за землю за 2015 рік повинні були бути сплаченими до 30.01.2016 (п. 287.3 Податкового кодексу України (в редакції на дату подання Податкової декларації від 11.02.2014). Отже, з 31.01.2016 у ПАТ "Спеціалізоване будівельно-монтажне управління" виник податковий борг у розмірі 4933,02 грн щодо сплати земельного податку (Святошинський район).

Головне Управління ДПС у м. Києві звернулось до боржника з грошовими вимогами у розмірі 4 933,02 грн щодо сплати земельного податку (Святошинський район) 08.11.2019, тобто через три роки та 10-ть місяців після виникнення у ПАТ "Спеціалізоване будівельно-монтажне управління" податкового боргу щодо сплати цього податку, що свідчить про безнадійність податкового боргу.

Обов`язок сплати пені пов`язаний з обов`язком погашення податкового боргу. Оскільки сам борг набуває статусу безнадійного, нарахування пені на безнадійний борг не здійснюється. Грошові вимоги у розмірі 2 608,22 грн (пеня; п. п. 129.1.1. ст. 129 Податкового кодексу України), які нараховані на основний платіж у розмірі 4933,02 грн також є безнадійними.

9) грошові вимоги щодо єдиного внеску, нарахованого роботодавцем на суми заробітної плати, винагороди за договорами ЦПХ /71010000 у розмірі 16 575,44 грн документально підтвердженні на вказану суму 16 575,44 грн. При цьому, заборгованість зі сплати Єдиного соціального внеску обліковується за боржником починаючи з 2014 року, однак у відповідності до частини шістнадцятої статті 25 Закону України "Про збір на облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2020 (суддя Омельченко Л.В.), серед іншого, визнано конкурсним кредитором ПАТ "Спеціалізоване будівельно-монтажне управління" Головне управління Державної податкової служби України у м. Києві (ідентифікаційний код: 43141267) на загальну суму 21 173,72 грн, а саме: 3 842,00 грн (судовий збір за подачу заяви з грошовими вимогами) - перша черга; 16 575, 44 грн (заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску) - друга черга; 756,28 грн (510,00 грн штраф згідно податкового повідомлення-рішення № від 13.03.2017 та 246,28 грн пеня на податкове повідомлення-рішення № від 13.03.2017) - шоста черга. У решті вимог у сумі 341 451,59 грн - відмовлено.

Підставами відмови судом у визнанні кредиторських вимог Головного управління ДПС у м. Києві стало те, що вказані вимоги були заявлені з пропуском позовної давності та не були підтверджені доказами.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2020 (колегія суддів: Поляков Б.М. - головуючий, Шаптала Є.Ю., Верховець А.А.) апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.03.2020 в частині відмови у визнанні грошових вимог Головного управління ДПС у м. Києві у розмірі 341 451,59 грн у справі № 910/9537/19 залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого господарського суду в частині відхилення грошових вимог податкового органу з підстав їх безнадійності (заявлені після спливу 1095-денного строку з дня виникнення у боржника податкового боргу щодо сплати цих податків) та необґрунтованості (відсутності в матеріалах справи доказів їх документального підтвердження). Також, колегія суддів підтримала правову позицію щодо того, що звернення з пропуском строку по основному зобов`язанню щодо сплати податку, унеможливлює нарахування на основі цих платежів штрафних санкцій.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Головне управління ДПС у м. Києві звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить, зокрема, скасувати оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині відмови у визнанні грошових вимог скаржника у розмірі 341 451,59 грн, ухвалити нове рішення у справі, яким визнати вимоги Головного управління ДПС у м.Києві до боржника у повному обсязі.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а саме статті 4, 42, 119, 174 ГПК України та статті 39, 45 Кодексу України з процедур банкрутства. Також, як на підставу касаційного оскарження судових рішень згідно вимог процесуального закону, скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Доводи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу розпорядник майна ПАТ "Спеціалізоване будівельно-монтажне управління" арбітражний керуючий Савченко В.А. просить Суд залишити оскаржувані судові рішення без змін, а касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.

РОЗГЛЯД КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Касаційне провадження

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/9537/19 визначено склад колегії суддів: Огороднік К.М. - (головуючий), Пєсков В.Г., Жуков С.В., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 04.09.2020.

Ухвалою Верховного Суду від 21.09.2020 касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишено без руху; надано скаржнику строк для усунення недоліків.

У зв`язку з відпусткою судді Пєскова В.Г.,автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено склад колегії суддів: Огороднік К.М. - (головуючий), Ткаченко Н.Г., Жуков С.В., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 19.10.2020.

Ухвалою Верховного Суду від 20.10.2020, серед іншого, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.03.2020 (в частині відмови у визнанні грошових вимог ГУ ДПС у м. Києві у розмірі 341451,59 грн) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2020 у справі № 910/9537/19; призначено до розгляду на 18.11.2020.

У зв`язку з відпусткою судді Ткаченко Н.Г., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду даної справи визначено склад колегії суддів: Огороднік К.М. - (головуючий), Пєсков В.Г., Жуков С.В., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 13.11.2020.

У судове засідання 18.11.2020 з`явився представник розпорядника майна боржника, - арбітражного керуючого Савченка В.А., - адвокат Гаман О.М., який надав пояснення у справі. Інші учасники справи явку повноважних представників не забезпечили, про час та дату судового засідання були сповіщені належним чином.

Оскільки, явка представників сторін не була визнана обов`язковою, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю повноважних представників учасників справи.

При цьому, Суд враховує приписи статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України за якими своєчасний розгляд справи є одним із завдань судочинства, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожного на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частин першої, другої статті 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Колегія суддів звертає увагу, що ухвала суду першої інстанції була предметом апеляційного перегляду лише в частині відхилення грошових вимог Головного управління ДПС у м. Києві, у зв`язку з чим, враховуючи вимоги статті 300 ГПК України, рішення судів попередніх інстанцій переглядаються в касаційному порядку лише у цій частині.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права

Переглянувши у касаційному порядку оскаржувані судові рішення на предмет повноти встановлених обставин справи та правильності їх юридичної оцінки, оцінивши доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанції норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення учасника справи та доповідь судді-доповідача, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Провадження у даній справі про банкрутство ПАТ "Спеціалізоване будівельно-монтажне управління" було порушено ухвалою місцевого господарського суду від 14.08.2019 відповідно до положень Закону про банкрутство.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, Головне управління ДПС у м. Києві звернулося до господарського суду 11.11.2020 із заявою про визнання його кредитором боржника.

З огляду на те, що 21.10.2019 вступив в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) від 18.10.2018 № 2597-VIII, подальший розгляд справи здійснювався господарським судом із застосуванням норм цього Кодексу.

Отже, на дату звернення Головним управлінням ДПС у м. Києві із заявою з грошовими вимогами до боржника (11.11.2019) Закон про банкрутство втратив чинність, у зв`язку з введенням в дію з 21.10.2019 КУзПБ (пункт 2 Прикінцевих та перехідних положень названого Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Аналіз приписів статті 45 КУзПБ, дає підстави стверджувати, що кредитор, подаючи до господарського суду відповідну заяву з вимогами до боржника, самостійно визначає розмір таких вимог та підтверджує їх відповідними документами, при цьому, до обов`язків суду при розгляді відповідних заяв входить саме перевірка їх обґрунтованості та наявності документів, що підтверджують відповідні вимоги.

У постановах Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № 910/21939/15 та від 11.07.2019 у справі №904/2394/18 зроблено правовий висновок, відповідно до якого на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них.

Частиною першою статті 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд касаційної інстанції звертається до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.03.2018 у справі №916/4644/15, відповідно до якого обов`язок доведення кредиторських вимог одночасно з поданням відповідних документів, що їх підтверджують, покладено саме на кредитора. Також, у постанові від 23.04.2019 у справі 910/21939/15 Верховний Суд звернув увагу на те, що тягар доведення наявності вимог до боржника належними, достатніми та допустимими доказами покладається саме на кредитора.

Як зазначалося вище, однією із основних підстав відмови у визнанні грошових вимог Головного управління ДПС у м. Києві до боржника стало те, що частина вимог обґрунтовувалась детальним розрахунком на підставі конкретних податкових повідомлень-рішень, однак таких податкових повідомлень - рішень не було долучено до заяви з грошовими вимогами, тому такі вимоги визнані судами попередніх інстанцій необґрунтованими та такими, що не підтверджуються наявними доказами.

За вказаних обставин щодо відсутності належних доказів обґрунтування заявлених грошових вимог, що встановлено судами попередніх інстанцій, аргументи скаржника про порушення норм процесуального права (в контексті оцінки наданих скаржником доказів) Судом до уваги не приймаються, оскільки зводяться до необхідності іншої оцінки судом касаційної інстанції доказів, ніж та, що була зроблена судами попередніх інстанцій та встановлення інших обставин справи, що відповідно до статті 300 ГПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Іншим ключовим мотивом відмови у визнанні грошових вимог податкового органу стало врахування місцевим господарським судом, з яким погодився суд апеляційної інстанції, вимог частини 102.4. статті 102 Податкового кодексу України щодо спеціального строку давності заявлення до стягнення з боржника податкового боргу.

Колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду у постанові від 02.05.2018 у справі № 923/1092/16, відповідно до якого при розгляді грошових вимог податкової інспекції до боржника, як платника податків, заявлених на підставі податкових повідомлень-рішень, прийнятих за наслідками проведення податкових перевірок боржника, господарському суду належить перевірити дотримання контролюючим органом спеціального строку давності заявлення до стягнення з боржника податкового боргу, який частиною 102.4. статті 102 Податкового кодексу України встановлено у 1095 календарних днів з дня його виникнення та застосування якого є імперативним (пункт 32 постанови).

Положеннями пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України визначено, зокрема, якщо протягом 1095 днів контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У постанові від 06.02.2018 у справі № 807/2097/16, № К/9901/99/17 Верховний Суд зазначив, що в разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, а відтак з того часу в контролюючого органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу.

Вищенаведена правова позиція щодо застосування зазначених положень законодавства при розгляді грошових вимог податкового органу викладена також у постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного господарського суду від 31.10.2019 у справі № 925/1242/15, від 19.09.2019 у справі № 910/11620/18, від 17.04.2019 у справі № 43/75-15/7-6.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій у вказаній частині про відмову у визнанні кредиторських вимог податкового органу, які ґрунтуються на сталій практиці Верховного Суду щодо застосування спеціальних норм податкового законодавства щодо строків давності за вимогами контролюючого органу про стягнення податкового боргу.

Звідси, доводи скаржника про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах є помилковими.

Інші доводи касаційної скарги щодо невірного застосування судами попередніх інстанцій норм статей 39 та 45 КУзПБ не спростовують правомірності розгляду грошових вимог податкової інспекції до боржника із врахуванням дотримання контролюючим органом спеціального строку давності заявлення до стягнення з боржника податкового боргу.

Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних ухвали та постанови та про відсутність підстав для зміни чи скасування законних і обґрунтованих судових актів, у зв`язку з чим Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

На підставі викладеного та беручи до уваги межі перегляду справи судом касаційної інстанції, в порядку статті 300 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи, перевірив правильність застосування норм матеріального та процесуального права та прийшов до висновку, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, а тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 ГПК України, касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а прийняті у справі ухвала Господарського суду м. Києва від 18.03.2020 (в оскаржуваній частині) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2020 - залишенню без змін.

Судові витрати

Оскільки Суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржувані судові рішення, судові витрати відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Головного управління державної податкової служби у місті Києві залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 18.03.2020 (в частині відмови у визнанні грошових вимог ГУ ДПС у м. Києві у розмірі 341 451,59 грн) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2020 у справі №910/9537/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К.М. Огороднік

Судді С.В. Жуков

В.Г. Пєсков