ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"20" листопада 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2127/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.

за участю секретаря судового засідання Потребенко О.М.,

за участю представників:

від позивача: Мединська І.В. довіреність (самопредставництво),

від відповідача: Лещенко Г.В. довіреність (самопредставництво).,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/2127/20

за позовом: Виконавчого комітету Южненської міської ради (буд. 18, пр-т Григорівського десанту, м. Южне, Одеська обл., 65481)

до відповідача: Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (буд.83, вул. Канатна, м. Одеса, 65107)

про визнання протиправним та скасування рішення.

ВСТАНОВИВ:

1. Суть спору.

22.07.2020р. за вх.№2197/20 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Виконавчого комітету Южненської міської ради (надаліВК ЮМР) до Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (надалі Одеського відділення АМКУ) про визнання протиправним та скасування рішення Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 19.05.2020 №65/6-р/к "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" у справі №01-01/2019.

2. Короткий зміст аргументів учасників справи

2.1. Аргументи Позивача.

2.1.1. Позивач в обґрунтування заявленого позову зазначив, що він не згоден з рішенням № 65/6-р/к від 19.05.2020, прийнятим адміністративною колегією Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України та вважає його не законним та необґрунтованим, з наступних підстав:

По перше, з посиланням на Конституцію України, Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про відходи" Позивач зазначає, що виконавця послуг з вивезення побутових відходів на своїх пленарних засіданнях повинен визначати орган місцевого самоврядування, яким відповідно є Южненська міська рада, а не її виконавчий орган яким є Позивач.

Що відповідно до "Порядку проведення конкурсу на надання послуг з вивезення побутових відходів", який затверджено Постановою КМУ від 16.11.2011 №1173 Позивач лише забезпечує підготовку та проведення конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів на певній території населеного пункту.

Позивач вказує, що Южненська міська рада як організатор конкурсу, відповідно до п. 30 Порядку №1173 повинна протягом не більш як п`яти робочих днів з дня проведення конкурсу ввести у дію, відповідним актом, рішення конкурсної комісії щодо визначення переможця конкурсу на певній території населеного пункту, межі якої були визначені умовами конкурсу, та зазначає строк, протягом якого виконавець має право надавати такі послуги, але не менш як п`ять років.

Крім того, Позивач стверджує, що на виконання оспорюваного рішення адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення АМК України Управлінням архітектури та містобудування Южненської міської ради було підготовлено проект рішення виконавчого комітету Южненської міської ради "Про порядок проведення конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення твердих побутових відходів на території м. Южного Одеської області".

У процесі підготовки проведення конкурсу Южненська міськрада зверталась до Відповідача з листом, в яком просила надати роз`яснення, який саме орган повинен приймати рішення про проведення конкурсу з вивезення побутових відходів та вводити у дію відповідним актом рішення конкурсної комісії щодо визначення переможця конкурсу - Южненська міська рада чи її інший орган.

Проте, як стверджує Позивач, відповідач відмовився надавати роз`яснення пославшись на те, що чинним законодавством не передбачений його обов`язок надавати такі роз`яснення.

По друге, Позивач звертає увагу на те, що в оскаржуваному рішенні зазначено, що в межах Лиманського району Одеської області та Суворівського району м. Одеси є суб`єкти господарювання. які здійснюють свою діяльність на ринку надання послуг з вивезення твердих побутових відходів, які в 2018-2019 роках в межах Лиманського району Одеської області та Суворовському районі м. Одеси здійснювали/здійснюють діяльність у сфері поводження з побутовими відходами. мають відповідну матеріально-технічну базу тау разі проведення конкурсу виконавчим комітетом приймали б участь у конкурсі на надання послугу даній сфері.

Проте, Позивач вказує, що Відповідачем не було наданого жодного доказу що суб`єкти господарювання, які здійснюють свою діяльність на ринку надання послуг з вивезення твердих побутових відходів в межах Лиманського району Одеської області та Суворівського району м. Одеси намагалися надавати послуги з вивезення твердих побутових відходів споживачам на території м. Южне, але не змогли надавати ці послуги у зв`язку з не проведенням Южненською міською радою конкурсу на визначення виконавця послуг з вивезення твердих побутових відходів на території міста Южного Одеської області або Южненська міська рада та її виконавчі органи перешкоджали цим суб`єктам господарювання у їх діяльності.

При цьому Позивач стверджує, що саме Відповідач має довести безпідставність посилання заінтересованої особи на інші чинники, що можуть позначатися на поведінці суб`єкта господарювання (зокрема, на специфіку відповідного товарного ринку; тривалість та вартість зберігання товару; час та вартість доставки; витрати на реалізацію товару тощо). На відповідний орган покладається обов`язок не лише доведення однотипної і одночасної (синхронної) поведінки суб`єктів господарювання на ринку, а й установлення шляхом економічного аналізу ринку (в тому числі, за необхідності, шляхом залучення спеціалістів та експертів) відсутності інших, крім попередньої змови, чинників (пояснень) паралельної поведінки таких суб`єктів господарювання. Отже, доказування порушення суб`єктом господарювання конкурентного законодавства покладено саме на Антимонопольний комітет України.

Також Позивач вказує на те, що у процесі підготовки проведення конкурсу виникла низка питань щодо погіршення конкурентного становища у місті в наслідок проведення конкурсу, так як рішенням органу місцевого самоврядування буде легалізовано монополіста, якому протягом не менш п`яти років буде належати виключно право надавати послуги з вивезення побутових відходів на території міста.

2.1.2. У відповіді на відзив (вх. № 25897/20 від 30.09.2020) Позивач не погоджуючись із відзивом на позов відповідача зазначив наступне.

По-перше, Позивач зазначив, що висновок Відповідача, що Южненський міськвиконком в силу норм ст.35-1 Закону України "Про відходи" має бути організатором конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів у територіальних межах м. Южне Одеської області суперечить чинному законодавству з наступних підстав:

З посиланням на норми Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про відходи" Позивач стверджує, що до виключної компетенції саме сільських, селищних, міських рад відноситься прийняття рішення про проведення конкурсу, з визначення виконавця послуг з вивезення твердих побутових відходів, а після цього виконавця послуг з вивезення побутових відходів визначає орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Лише Порядком № 1173 встановлено, що підготовка та проведення конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів на певній території населеного пункту забезпечується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради.

З урахуванням наведеного, Позивач зазначає, що положення Порядку № 1173 суперечить нормам Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Закону України "Про відходи", а саме: 1) в Порядку № 1173 відсутня норма про те що підставою проведення конкурсу є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради; 2) положення п.30 Порядку № 1173, яким передбачено, що організатор конкурсу протягом не більш як п`яти робочих днів з дня проведення конкурсу вводить у дію відповідним актом рішення конкурсної комісії щодо визначення переможця конкурсу на певній території населеного пункту суперечить вимогам ч.3 ст. 35-1 Закону України "Про відходи", якою встановлено, що виконавця послуг з вивезення побутових відходів визначає орган місцевого самоврядування.

Крім того, Позивач звертає увагу, що закон - це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, що регулює найважливіші суспільні відносини шляхом встановлення загальнообов`язкових правил, прийнятий в особливому порядку (законодавчим органом влади), або безпосередньо народом.

Частиною третьою статті 85 Конституції України встановлено що саме до повноважень Верховної Ради України належить прийняття законів.

Оскільки Закон приймається вищим представницьким органом державної влади, а саме Верховною Радою України, то Закон має вищу юридичну силу, як основне джерело права.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 жовтня 2002 року № 17-рп (v017р710-02) (щодо повноважності Верховної Ради України) визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати Закони.

Вища юридична сила Закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі Законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам Закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Враховуючи вище наведене, Позивач вважає, що рішення від 19.05.2020 прийняте адміністративною колегією Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 65/6-р/к не відповідає чинному законодавству, оскільки приймаючи зазначене рішення адміністративна колегія Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України керувалась "Порядком проведення конкурсу на надання послуг з вивезення побутових відходів", який затверджено Постановою КМУ від 16.11.2011 № 1173, який суперечить нормам Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Закону України "Про відходи".

По друге, Позивач стверджує, що приймаючи оспорюване рішення Відповідач в якості обґрунтування підстав його прийняття зазначив інформацію, щодо суб`єктів господарювання які здійснюють свою діяльність на ринку надання послуг з вивезення твердих побутових відходів в межах Лиманського району Одеської області та Суворівського району м. Одеси та намагалися надавати послуги з вивезення твердих побутових відходів споживачам на території м. Южне, але не змогли надавати ці послуги у зв`язку з не проведенням Южненською міською радою конкурсу на визначення виконавця послуг з вивезення твердих побутових відходів на території міста Южного Одеської області або Южненська міська рада та її виконавчі органи перешкоджали цим суб`єктам господарювання у їх діяльності, яка не підтверджена жодним доказом.

При цьому, як стверджує Позивач, саме орган Антимонопольного комітету України має довести безпідставність посилання заінтересованої особи на інші чинники, що можуть позначатися на поведінці суб`єкта господарювання.

Як вказує Позивач, на відповідний орган покладається обов`язок не лише доведення однотипної і одночасної (синхронної) поведінки суб`єктів господарювання на ринку, а й установлення шляхом економічного аналізу ринку (в тому числі, за необхідності, шляхом залучення спеціалістів та експертів) відсутності інших, крім попередньої змови, чинників (пояснень) паралельної поведінки таких суб`єктів господарювання.

Отже, Позивач зазначає, що доказування порушення суб`єктом господарювання конкурентного законодавства покладено саме на Антимонопольний комітет України.

2.2. Аргументи Відповідача

У відзиві на позов (вх. № 22804/20 від 31.08.2020р.) Відповідач зазначає, що позовна заява, на його думку, не підлягає задоволенню, оскільки її доводи безпідставні та не гуртуються на нормах чинного законодавства про захист економічної конкуренції, яке підлягає обов`язковому застосуванню у даних спірних правовідносинах, і правових позиціях Верховного Суду, а рішення адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 19.05.2020 № 65/6-р/к (далі по тексту - Рішення № 65/6-р/к) ухвалено у відповідності до вимог діючого законодавства про захист економічної конкуренції, в повному обсязі з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи № 15-02/2019, які доведено та всебічно обґрунтовано в рішенні адміністративною колегією Одеського обласного територіального відділення антимонопольного комітету України.

Наведені у позовній заяві пояснення та міркування не спростовують доводів Відділення, викладених у Рішенні № 65/6-р/к.

Щодо повноважень Відділення Відповідач вказує, що відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, в тому числі: правові засади і гарантії підприємництва: правила конкуренції та норми антимонопольного регулювання: організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено, що законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України «Про Антимонопольний комітет України», «Про захист від недобросовісної конкуренції», інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Також Відповідач вказує, що згідно з Законом України «Про Антимонопольний комітет України» до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Приписами статті 4 Закону України Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності: захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів. Також визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти га переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно- господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом тощо.

Отже, як стверджує Відповідач, одним із завдань Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики, в частині контролю за прийняттям органами місцевого самоврядування рішень, які мають вплив на конкуренцію.

Застосування принципів конкуренції, як вирішального фактора розвитку ринкової економіки для органів виконавчої влади і місцевого самоврядування полягає у встановлені прозорих процедур проведення конкурсів, тендерів із залученням якомога більшого кола учасників.

При цьому органи місцевого самоврядування повинні здійснюватися заходи щодо створення та розвитку конкурентного середовища на ринку житлово-комунальних послуг, визначаючи у порядку, встановленому законодавством на конкурсних засадах, виконавців житлово-комунальних послуг.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

На підставі вказаного, 19.05.2020 адміністративною колегією Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 65/6-р/к у справі № 01-01/2020, яким визнано бездіяльність виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області у вигляді непроведення конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення твердих побутових відходів на території м. Южне Одеської області, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 3 статті 50 та частиною першою статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування, які призводять до недопущення конкуренції на ринку надання послуг у сфері поводження з побутовими відходами та зобов`язано виконавчий комітет Южненської міської ради Одеської області у тримісячний строк з дня одержання рішення, припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене у пункті 1 цього рішення.

Додатково, щодо віддання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад Відповідач, посилаючись на Конституцію України, Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» зазначив, що до віддання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2011 №1173 «Питання надання послуг з вивезення побутових відходів» (із змінами внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27.03.2019 №318) затверджено «Порядок проведення конкурсу з надання послуг з вивезення побутових відходів» (надалі - Порядок).

Порядок визначає процедуру підготовки та проведення конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів на певній території населеного пункту, зокрема, підготовка та проведення конкурсу забезпечується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради; організатор конкурсу вводить у дію відповідним актом рішення конкурсної комісії щодо визначення переможця конкурсу на певній території населеного пункту, межі якої були визначені умовами конкурсу, та зазначає строк, протягом якого виконавець має право надавати такі послуги; з переможцем конкурсу укладається договір на надання послуг з вивезення побутових відходів на певній території населеного пункту відповідно до типового договору, наведеного у додатку 2 до цього Порядку; у разі, якщо у конкурсі приймав участь лише один учасник, договір на надання послуг з вивезення побутових відходів на певній території населеного пункту, укладається строком на 12 місяців, після цього проводиться новий конкурс.

Таким чином, згідно з діючим законодавством, на думку Відповідача, саме Южненський міськвиконком має бути організатором конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів у територіальних межах м. Южне Одеської області.

Щодо законності та обґрунтованості рішення №65/6-р/к, Відповідач стверджує, що вчинення антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Відділенням розглядалося звернення Управління Служби безпеки України в Одеській області стосовно правомірності дій органів місцевого самоврядування м. Южне Одеської області при організації надання послуг з вивезення твердих побутових відходів.

Отже, для з`ясування питань, викладених у зверненні, на адресу ЮМКП «Южтранс» та Южненської міської ради були направлені вимоги про надання інформації та за результатами дослідження отриманої інформації та документів встановлено, що Виконавчий комітет має бути організатором конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів у територіальних межах м. Южне Одеської області, при цьому конкурс щодо визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів у територіальних межах м. Южне Одеської області, виконавчим комітетом не проводився.

Так, за твердженням Відповідача, на території м. Южне Одеської області послугу зі збору та вивезення твердих побутових відходів надає ЮМКП «Южтранс». Виконавця послуги із збирання та вивезення твердих побутових відходів визначено за рішенням Южненського міськвиконкому від 10.12.2009 № 2021 без проведення конкурсу.

Споживачами (покупцями) послуг у сфері поводження з побутовими відходами є фізичні та юридичні особи, які отримують або мають намір отримувати послуги з вивезення побутових відходів. Отже, за звичайних умов, споживачі (покупці) послуг у сфері поводження з побутовими відходами самостійно не обирають надавача послуг, а відповідно до Закону України «Про відходи» укладають договори на надання послуг з переможцем конкурсу.

У ході дослідження виявлено, що потенційними конкурентами ЮМКП «Южтранс» є, зокрема виконавці послуг з міст та районів розташованих поруч один з одним. За інформацією, отриманою у ході проведення дослідження у справі № 01-01/2020 від суб`єктів господарювання, які надають аналогічні послуги на території інших районів Одеської області Відповідачем встановлено наступне.

В межах Лиманського району Одеської області та Суворівського району м. Одеси є суб`єкти господарювання, які здійснюють свою діяльність на ринку надання послуг з вивезення твердих побутових відходів, які у 2018-2019 роках в межах Лиманського району Одеської області та Суворівському районі м. Одеси здійснювали/здійснюють діяльність у сфері поводження з побутовими відходами, мають відповідну матеріально-технічну базу та у разі проведення конкурсу Южненським міськвиконкомом приймали б участь у конкурсі на надання послуг у даній сфері, у тому числі: Комунальне підприємство «Одескомунтранс» розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 07.03.2019 № 97/01-06 визначено виконавцем послуг з вивезення побутових відходів на території Малиновського району м. Одеси; Комунальне підприємство "Визирське джерело Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області; Товариство з обмеженою відповідальністю Еко-Ренесанс здійснює діяльність на ринку послуг в межах Суворівського району м. Одеси та прилеглих до Суворівського району м. Одеси сіл.

Проте, як зазначає Відповідач, Южненський міськвиконком, рішенням віл 15.11.2005 № 1896 (із змінами) визначив виконавця послуг з вивезення твердих побутових відходів без проведення конкурсу на надання цих послуг, і як наслідок в межах м. Южне Одеської області обмежено доступ на ринок інших суб`єктів господарювання - потенційних конкурентів, зокрема суб`єктів господарювання, які працюють на даному ринку в Лиманському районі та Суворівському районі м. Одеса, що може впливати на можливості вибору споживачами продавців і може призвести до обмеження конкуренції.

Завдяки такій бездіяльності органу місцевого самоврядування щодо непроведення конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення твердих побутових відходів на території м. Южне Одеської області, окремий суб`єкт господарювання здобуває переваги над іншими не завдяки власним досягненням, а в наслідок дії зовнішніх факторів одним з яких є вплив органів, наділеними владними повноваженнями.

Тому Відповідач, відповідно до Закону України «Про захист економічної конкуренції», у зв`язку з наявністю в діях виконавчого комітету ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування, які можуть призвести до спотворення конкуренції на ринку надання послуг з вивезення твердих побутових відходів в місті Южне Одеської області, листом від 31.03.2017 вих. № 01-05/703 надало Южненському міськвиконкому обов`язкові до розгляду рекомендації адміністративної колегії Одеського обласного територіального Відділення від 30.03.2017 № 35-рк/к впродовж двох місяців з дня одержання рекомендацій здійснити заходи щодо усунення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначених у рекомендаціях шляхом проведення конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів у територіальних межах м. Южне Одеської області.

Водночас, листом від 09.06.2017 вх. № 05-01/1115 (вих. № 618/19-20 від 02.06.2017) Южненський міськвиконком повідомив Відділення, про те, що виконавчий комітет Южненської міської ради Одеської області розпочав підготовку до конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів на території м. Южне Одеської області, але виконавчий комітет зіштовхнувся з проблемою неможливості коректного складання конкурсної документації через невизначеність кількості споживачів. Враховуючи викладене, виконавчий комітет Южненської міської ради проведе конкурс після закінчення переходу жилого Фонду від комунальної власності до об`єднань співвласників багатоквартирного будинку або керуючих компаній

Проте, Відповідач стверджує, що конкурс з визначення виконавця послуг з вивезення твердих побутових відходів на території м. Южне Одеської області Южненським міськвиконкомом не було проведено.

На підставі вищенаведеного, розпорядженням адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 09.01.2020 № 65/01-рп/к розпочато розгляд справи № 01-01/2020 за ознаками вчинення виконавчим комітетом Южненської міської ради Одеської області порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 3 статті 50 та частиною першою статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування, які можуть призвести до недопущення конкуренції на ринку надання послуг у сфері поводження з побутовими відходами та лише 19.05.2020 адміністративною колегією Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету прийнято Рішення № 65/6-р/к.

Таким чином, за висновком Відділення, Виконавчим комітетом Южненської міської ради Одеської області визначено ЮМКП «Южтранс» виконавцем послуг із збирання та вивезення твердих побутових відходів без проведення конкурсу, саме такі дії є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції та такі дії Виконавчому комітету Южненської міської ради Одеської області необхідно припинити, та діяти у спосіб та у межах передбачених Конституцією України та законодавством України.

Отже, на думку Відповідача, позовні вимоги виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області безпідставні та суперечать раніше викладеним позиціям які надавались Позивачем під час розгляду справи №01-01-2020, а Позивачем не надано доказів наявності підстав для скасування рішення адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 19.05.2020 № 65/6-р/к у справі №01-01/2020.

3. Процесуальні питання вирішені судом

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2020 позовна заява вх.№2197/20 була передана на розгляд судді Цісельському О.В.

27.07.2020 ухвалою Господарського суду Одеської області позовну заяву Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області (вх. №2197/20 від 22.07.2020р.) залишено без руху у зв`язку з відсутністю належних доказів направлення позовної заяви відповідачу та доказів сплати судового збору, встановлено позивачеві строк для усунення недоліків.

05.08.2020 від позивача надійшла заява про усунення недоліків (вх.№20687/20), із змісту якої вбачається усунення недоліків встановлених ухвалою суду від 27.07.2020р.

10.08.2020 ухвалою Господарського суду Одеської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/2127/20, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання суду на 03.09.2020.

03.09.2020 в підготовчому засіданні, судом протокольною ухвалою змінив найменування Відповідача Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з реорганізацією.

03.03.2020 в судовому засіданні оголошено протокольно перерву до 17.09.2020 об 11:40 год., про місце, дату та час проведення підготовчого засідання повідомлено позивача ухвалою суду від 03.09.2020 в порядку ст. 120 ГПК України.

17.09.2020 в судовому засіданні проголошено протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадженні на 30 днів за ініціативою суду та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 13.10.2020 о 14:20 год.

13.10.2020 в підготовчому засіданні судом була проголошена протокольна ухвала про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті в судовому засіданні, призначеному на 20.10.2020 із повідомленням Позивача в порядку, передбаченому ст.120 ГПК України.

15.10.2020 ухвалою Господарського суду Позивач в порядку ст.120 ГПК України був повідомлений про день, час та місце розгляду справи по суті.

20.10.2020 у зв`язку із неявкою Позивача в судове засідання і відсутністю у матеріалах справи належних доказів повідомлення останнього про час, день та місце судового засідання, в судовому засіданні з розгляду справи по суті було оголошено перерву на 19.11.2020.

19.11.2020 в судовому засіданні по суті було оголошено перерву до 20.11.2020 о 14:00 год.

В судовому засіданні 20.11.2020р. представник Позивача Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області позов підтримав у повному обсязі, просив суд його задовольнити.

Представник Відповідача - Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, просив суд відмовити в їх задоволенні, з підстав, викладених у відзиві на позов.

Відповідно до ст.ст.209, 210 ГПК України судом були з`ясовані всі обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, а також безпосередньо досліджені всі докази, наявні в матеріалах справи.

Також в судовому засіданні, 20.11.2020 Господарським судом був закінчений розгляд справи по суті та відповідно до ч.1 ст.240 ГПК України після виходу з нарадчої кімнаті проголошена вступна та резолютивна частини рішення.

4. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

На виконання звернення Управління Служби безпеки України в Одеській області від 10.02.2017 № 65/3/2-729 стосовно правомірності дій органів місцевого самоврядування м. Южне Одеської області при організації надання послуг з вивезення твердих побутових відходів, Відділенням були направлені вимоги про надання відповідної інформації та встановлено, що Виконавчий комітет має бути організатором конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів у територіальних межах м. Южне Одеської області.

Виконавця послуги із збирання та вивезення твердих побутових відходів визначено ЮМКП «Южтранс» за рішенням Южненського міськвиконкому від 10.12.2009 № 2021 без проведення конкурсу.

Відділення листом від 31.03.2017 № 01-05/703 надало Южненському міськвиконкому обов`язкові до розгляду рекомендації адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення від 30.03.2017 № 35-рк/к впродовж двох місяців з дня отримання рекомендацій здійснити заходи щодо усунення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом проведення конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів у територіальних межах м. Южне Одеської області.

Листами Виконавчий комітет Южненської міської ради Одеської області неодноразово повідомляв Відділення, що найближчим часом буде проведено конкурс з визначення виконавця послуг з вивезення твердих побутових відходів на території м. Южне Одеської області.

Розпорядженням адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 09.01.2020 №65/01-рп/к розпочато розгляд справи № 01-01/2020 за ознаками вчинення виконавчим комітетом Южненської міської ради Одеської області порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування, які можуть призвести до недопущення конкуренції на ринку надання послуг у сфері поводження з побутовими відходами.

За інформацією, що міститься у справі № 01-01/20, встановлено, що у разі проведення конкурсу Южненським міськвиконкомом приймали б участь у конкурсі на надання послуг у даній сфері, зокрема, КП «Одескомунтранс», КП «Визирське джерело» та ТОВ «Еко-Ренесанс».

Листом № 65-02/623 від 19.03.2020 Відділенням направлено попередні висновки адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 19.03.2020 № 65/5-пв/к у справі № 01-01/2020.

Листом від 03.04.2020 № 236/19-20 Виконавчий комітет Южненської міської ради Одеської області повідомив, що попередні висновки адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийняті до уваги та найближчим часом буде проведено конкурс з визначення виконавця послуг з вивезення твердих побутових відходів на території м. Южне Одеської області.

19.05.2020 адміністративна колегія Одеського обласного територіального відділення АМКУ постановила рішення № 65/6-р/к по справі № 01-01/20 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції".

Згідно з резолютивною частиною рішення № 65/6-р/к вирішено:

1) Визнати бездіяльність виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області у вигляді не проведення конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення твердих побутових відходів на території м. Южне Одеської області, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 3 статті 50 та частиною першої статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування, які призводять до недопущення конкуренції на ринку надання послуг у сфері поводження з побутовими відходами.

2) Зобов`язати виконавчий комітет Южненської міської ради Одеської області у тримісячний строк з дня одержання рішення, припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене у пункті 1 цього рішення.

Та зазначено, що згідно з частиною першою статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення може бути оскаржено до господарського суду у двомісячний строк з дня його одержання.

22.07.2020 Позивач звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом про визнання недійсним рішення № 65/6-р/к від 19.05.2020, про що свідчить відтиск штампу відділу документального забезпечення та контролю Господарського суду Одеської області на першому аркуші позовної заяви.

Позивач вважає, що оскаржуване рішення Відповідача є незаконним, прийнятим протиріч приписам законодавства України, порушує його права та охоронювані законом інтереси, що й стало підставою для звернення до Господарського суду Одеської області з відповідною позовною заявою.

5. Норми права застосовані Господарським судом при прийнятті рішення.

Конституція України

Стаття 19

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 55

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частина перша статті 64

Конституції конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Стаття 140

Місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.

Питання організації управління районами в містах належить до компетенції міських рад.

Сільські, селищні, міські ради можуть дозволяти за ініціативою жителів створювати будинкові, вуличні, квартальні та інші органи самоорганізації населення і наділяти їх частиною власної компетенції, фінансів, майна.

Стаття 143

Територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Обласні та районні ради затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку відповідних областей і районів та контролюють їх виконання; затверджують районні і обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних і культурних програм, та контролюють їх виконання; вирішують інші питання, віднесені законом до їхньої компетенції.

Органам місцевого самоврядування можуть надаватися законом окремі повноваження органів виконавчої влади. Держава фінансує здійснення цих повноважень у повному обсязі за рахунок коштів Державного бюджету України або шляхом віднесення до місцевого бюджету у встановленому законом порядку окремих загальнодержавних податків, передає органам місцевого самоврядування відповідні об`єкти державної власності.

Органи місцевого самоврядування з питань здійснення ними повноважень органів виконавчої влади підконтрольні відповідним органам виконавчої влади.

Стаття 144. Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод

Стаття 13

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"

Стаття 10

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пункт 55 ч.1 статті 26

До виключної компетенції міських рад віднесено вирішення питання визначення на конкурсних засадах юридичних осіб, які здійснюють у межах певної території збирання та перевезення побутових відходів спеціально обладнаними для цього транспортними засобами.

Стаття 30

До відання виконавчих органів місцевих рад належить, зокрема, управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню; вирішення питань збирання, транспортування, утилізації та знешкодження побутових відходів, знешкодження та захоронення трупів тварин; затвердження норм надання послуг з вивезення побутових відходів.

Частина 1 статті 51

Виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.

Стаття 52

Повноваження виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради:

Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.

Виконавчий комітет ради:

1) попередньо розглядає та схвалює проекти місцевих програм соціально-економічного і культурного розвитку, цільових програм з інших питань, прогноз місцевого бюджету, проект місцевого бюджету, проекти рішень з інших питань, що вносяться на розгляд відповідної ради;

2) координує діяльність відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідної територіальної громади, заслуховує звіти про роботу їх керівників;

3) має право змінювати або скасовувати акти підпорядкованих йому відділів, управлінь, інших виконавчих органів ради, а також їх посадових осіб.

Сільська, селищна, міська рада може прийняти рішення про розмежування повноважень між її виконавчим комітетом, відділами, управліннями, іншими виконавчими органами ради та сільським, селищним, міським головою (у тому числі з метою забезпечення надання адміністративних послуг у строк, визначений законом) в межах повноважень, наданих цим Законом виконавчим органам сільських, селищних, міських рад.

Закон України "Про судоустрій та статус суддів"

Стаття 2

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 22

Місцевий суд є судом першої інстанції і здійснює правосуддя у порядку, встановленому процесуальним законом (частина перша).

Місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції (частина третя).

Юрисдикція місцевих судів щодо окремих категорій справ, а також порядок їх розгляду визначаються законом (частина п`ята).

Цивільний кодекс України

Частина 1 статті 13

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Частина 5 статті 13

Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

Стаття 15

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття16

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша).

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п. 10 частини другої).

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу (частина третя).

Частина перша статті 21

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Стаття 251

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Стаття 252

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Стаття 253

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Стаття 254

Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Строк, що визначений у півмісяця, дорівнює п`ятнадцяти дням. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця (частина третя).

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (частина п`ята).

Господарський кодекс України

Стаття 5

Правовий господарський порядок в Україні формується на основі оптимального поєднання ринкового саморегулювання економічних відносин суб`єктів господарювання та державного регулювання макроекономічних процесів, виходячи з конституційної вимоги відповідальності держави перед людиною за свою діяльність та визначення України як суверенної і незалежної, демократичної, соціальної, правової держави. Конституційні основи правового господарського порядку в Україні становлять, зокрема: забезпечення державою захисту прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальної спрямованості економіки, недопущення використання власності на шкоду людині і суспільству; визнання усіх суб`єктів права власності рівними перед законом, непорушності права приватної власності, недопущення протиправного позбавлення власності; економічна багатоманітність, право кожного на підприємницьку діяльність, не заборонену законом, визначення виключно законом правових засад і гарантій підприємництва; забезпечення державою захисту конкуренції у підприємницькій діяльності, недопущення зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірного обмеження конкуренції та недобросовісної конкуренції, визначення правил конкуренції та норм антимонопольного регулювання виключно законом; взаємовигідне співробітництво з іншими країнами; визнання і дія в Україні принципу верховенства права.

Суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Стаття 6

Загальними принципами господарювання в Україні є: забезпечення економічної багатоманітності та рівний захист державою усіх суб`єктів господарювання; свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом; обмеження державного регулювання економічних процесів у зв`язку з необхідністю забезпечення соціальної спрямованості економіки, добросовісної конкуренції у підприємництві, екологічного захисту населення, захисту прав споживачів та безпеки суспільства і держави; заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини, тощо.

Стаття 19

Суб`єкти господарювання мають право без обмежень самостійно здійснювати господарську діяльність, що не суперечить законодавству. Держава здійснює контроль і нагляд за господарською діяльністю суб`єктів господарювання у таких сферах, в тому числі: цін і ціноутворення - з питань додержання суб`єктами господарювання державних цін на продукцію і послуги; монополізму та конкуренції - з питань додержання антимонопольно-конкурентного законодавства тощо.

Органи державної влади і посадові особи, уповноважені здійснювати державний контроль і державний нагляд за господарською діяльністю, їх статус та загальні умови і порядок здійснення контролю і нагляду визначаються законами.

Незаконне втручання та перешкоджання господарській діяльності суб`єктів господарювання з боку органів державної влади, їх посадових осіб при здійсненні ними державного контролю та нагляду забороняються.

Стаття 20

Держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Частина перша статті 25

Держава підтримує конкуренцію як змагання між суб`єктами господарювання, що забезпечує завдяки їх власним досягненням здобуття ними певних економічних переваг, внаслідок чого споживачі та суб`єкти господарювання отримують можливість вибору необхідного товару і при цьому окремі суб`єкти господарювання не визначають умов реалізації товару на ринку

Стаття 31

Дискримінацією суб`єктів господарювання органами влади у цьому Кодексі визнається, зокрема: обмеження прав суб`єктів господарювання щодо придбання та реалізації товарів; встановлення заборон чи обмежень стосовно окремих суб`єктів господарювання або груп підприємців. Дискримінація суб`єктів господарювання не допускається. Законом можуть бути встановлені винятки з положень цієї статті з метою забезпечення національної безпеки, оборони, загальносуспільних інтересів.

Закон України "Про Антимонопольний комітет України"

Стаття 1

Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства тощо.

Стаття 3

Основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: 1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; 2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; 3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції; 4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; 5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель; 6) проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.

Стаття 4

Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Стаття 5

Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Стаття 7

У сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження, зокрема: 1) розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; 2) приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; 3) розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість; 4) перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; 5) при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом; 10) залучати до проведення перевірок спеціалістів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій за погодженням з їх керівниками, депутатів місцевих рад за їх згодою; 11) проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб`єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження); 14) надавати обов`язкові для розгляду рекомендації органам влади, органам місцевого самоврядування, органам адміністративно-господарського управління та контролю, суб`єктам господарювання, об`єднанням щодо припинення дій або бездіяльності, які містять ознаки порушень законодавства про захист економічної конкуренції, та усунення причин виникнення цих порушень і умов, що їм сприяють; 15) звертатися до суду з позовами, заявами і скаргами у зв`язку із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції, а також із запитами щодо надання інформації про судові справи, що розглядаються цими судами відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; 16) звертатись та одержувати від компетентних органів інших держав необхідну інформацію для здійснення своїх повноважень;

У сфері формування та реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції, нормативного і методичного забезпечення діяльності Антимонопольного комітету України та застосування законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження, зокрема: 1) вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики; 3) здійснювати повноваження, передбачені пунктами 6, 11, 12 і 15 частини першої цієї статті; 4) надавати обов`язкові для розгляду рекомендації та вносити до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, установ, організацій, суб`єктів господарювання, об`єднань пропозиції щодо здійснення заходів, спрямованих на обмеження монополізму, розвиток підприємництва і конкуренції, запобігання порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, а також щодо припинення дій або бездіяльності, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію; 5) взаємодіяти з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, органами адміністративно-господарського управління та контролю, підприємствами, установами та організаціями з питань розвитку, підтримки, захисту економічної конкуренції та демонополізації економіки, тощо.

Закон України "Про захист економічної конкуренції"

Частина перша статті 3

Законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Стаття 4

Державна політика у сфері розвитку економічної конкуренції та обмеження монополізму в господарській діяльності, здійснення заходів щодо демонополізації економіки, фінансової, матеріально-технічної, інформаційної, консультативної та іншої підтримки суб`єктів господарювання, які сприяють розвитку конкуренції, здійснюється органами державної влади, органами місцевого самоврядування та органами адміністративно-господарського управління та контролю. Суб`єкти господарювання, органи влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію. Державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб`єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України. Органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані сприяти Антимонопольному комітету України у здійсненні його повноважень у сфері підтримки й захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму та контролю за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції.

Стаття 15

Антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю є прийняття будь-яких актів (рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо), надання письмових чи усних вказівок, укладення угод або будь-які інші дії чи бездіяльність органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю (колегіального органу чи посадової особи), які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції.

Антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, зокрема, визнаються: заборона або перешкоджання створенню нових підприємств чи здійснення підприємництва в інших організаційних формах у будь-якій сфері діяльності, а також встановлення обмежень на здійснення окремих видів діяльності, на виробництво, придбання чи реалізацію певних видів товарів; пряме або опосередковане примушення суб`єктів господарювання до вступу в асоціації, концерни, міжгалузеві, регіональні чи інші форми об`єднань або здійснення узгоджених дій концентрації суб`єктів господарювання в інших формах; пряме або опосередковане примушення суб`єктів господарювання до пріоритетного укладення договорів, першочергової поставки товарів певному колу споживачів чи першочергового їх придбання у певних продавців; будь-яка дія, спрямована на централізований розподіл товарів, а також розподіл ринків між суб`єктами господарювання за територіальним принципом, асортиментом товарів, обсягом їх реалізації чи закупівель або за колом споживачів чи продавців; встановлення заборони на реалізацію певних товарів з одного регіону країни в іншому або надання дозволу на реалізацію товарів з одного регіону в іншому в певному обсязі чи за виконання певних умов; надання окремим суб`єктам господарювання або групам суб`єктів господарювання пільг чи інших переваг, які ставлять їх у привілейоване становище стосовно конкурентів, що призводить або може призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції; дія, внаслідок якої окремим суб`єктам господарювання або групам суб`єктів господарювання створюються несприятливі чи дискримінаційні умови діяльності порівняно з конкурентами; дія, якою встановлюються не передбачені законами України заборони та обмеження самостійності підприємств, у тому числі щодо придбання чи реалізації товарів, ціноутворення, формування програм діяльності та розвитку, розпорядження прибутком.

Вчинення антиконкурентних дій органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Стаття 17

Забороняються дії чи бездіяльність органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю (колегіального органу чи посадової особи), що полягають у схиленні суб`єктів господарювання, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю до порушень законодавства про захист економічної конкуренції, створенні умов для вчинення таких порушень чи їх легітимації.

Стаття 35

Розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі. При розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України: збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень; отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи.

Стаття 39

Особами, які беруть участь у справі, визнаються: сторони, треті особи, їх представники.

Сторонами у справі є відповідач і заявник (у разі якщо справу розпочато за відповідною заявою). Заявником є особа, яка подала заяву, подання про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Відповідачем є особа, щодо якої здійснюється розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Третьою особою є особа, залучена до участі у справі у зв`язку з тим, що рішення може суттєво зачепити її права та інтереси, охоронювані цим Законом. Про визнання третьою особою органами Антимонопольного комітету України приймається розпорядження, про що повідомляються особи, які беруть участь у справі.

Встановивши, що як відповідач до участі у справі повинна бути залучена інша особа, органами Антимонопольного комітету України приймається розпорядження про заміну відповідача або про залучення до участі у справі співвідповідачів, про що повідомляються особи, які беруть участь у справі.

Стаття 41

Доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі. Збір доказів здійснюється Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями незалежно від місцезнаходження доказів. Особи, які беруть участь у справі, мають право надавати докази та доводити їх достовірність (об`єктивність).

Статтею 48

За результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; зобов`язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним рішення чи розірвати угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю; визнання суб`єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; примусовий поділ суб`єкта господарювання, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; накладення штрафу; блокування цінних паперів; усунення наслідків порушень законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема усунення чи пом`якшення негативного впливу узгоджених дій, концентрації суб`єктів господарювання на конкуренцію; скасування дозволу на узгоджені дії у разі вчинення дій, заборонених згідно із статтею 19 цього Закону; закриття провадження у справі.

Органи Антимонопольного комітету України оприлюднюють рішення за результатом розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції на офіційному веб-сайті Антимонопольного комітету України протягом 10 робочих днів з дня його прийняття. Рішення підлягає оприлюдненню в повному обсязі, крім інформації, яка визначена інформацією з обмеженим доступом. Інформація з обмеженим доступом має бути виключена або зачорнена чи змінена в інший спосіб, який забезпечує достатній її захист та достатню прозорість щодо обґрунтування органом Антимонопольного комітету України прийнятого рішення.

Органи Антимонопольного комітету України, які прийняли рішення, не мають права його скасувати або змінити, крім випадків, передбачених статтею 58 цього Закону. Вони можуть виправити допущені в рішенні описки чи явні арифметичні помилки, роз`яснити своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту, а також прийняти додаткове рішення, якщо з якогось питання, що досліджувалося під час розгляду справи, не прийнято рішення.

З метою захисту суспільних інтересів чи відвернення негативних або непоправних наслідків для суб`єктів господарювання органи Антимонопольного комітету України приймають рішення про визнання рішення, прийнятого відповідно до частини першої цієї статті, частини першої статті 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", таким, дія якого не зупиняється у зв`язку з: порушенням господарським судом провадження у справі про визнання його недійсним; переглядом відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Рішення органу Антимонопольного комітету України, передбачене цією частиною, може бути прийняте за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи органів Антимонопольного комітету України. Таке рішення може прийматись як перед поданням відповідної заяви до господарського суду, так і після подання такої заяви, якщо господарським судом не зупинено дію рішення органу Антимонопольного комітету України, що оскаржується.

Стаття 50

Порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є: 1) антиконкурентні узгоджені дії; 2) зловживання монопольним (домінуючим) становищем; 3) антиконкурентні дії органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю; 4) невиконання рішення, попереднього рішення органів Антимонопольного комітету України або їх виконання не в повному обсязі; 5) здійснення учасниками узгоджених дій - суб`єктами господарювання дій, заборонених згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону; 6) делегування повноважень органів влади чи органів місцевого самоврядування у випадках, заборонених згідно із статтею 16 цього Закону; 7) вчинення дій, заборонених згідно із статтею 17 цього Закону; 8) обмежувальна та дискримінаційна діяльність, заборонена згідно із частиною другою статті 18, статтями 19 і 20 цього Закону; 9) обмежувальна діяльність, заборонена згідно із частиною першою статті 18 цього Закону; 10) недотримання умов, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 22 цього Закону; 11) порушення положень погоджених з органами Антимонопольного комітету України установчих документів суб`єкта господарювання, створеного в результаті концентрації, якщо це призводить до обмеження конкуренції; 12) концентрація без отримання відповідного дозволу органів Антимонопольного комітету України, у разі якщо наявність такого дозволу необхідна; 13) неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки; 14) подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки; 15) подання недостовірної інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню; 16) створення перешкод працівникам Антимонопольного комітету України, його територіального відділення у проведенні перевірок, огляду, вилученні чи накладенні арешту на майно, документи, предмети чи інші носії інформації; 17) надання рекомендацій суб`єктами господарювання, об`єднаннями, органами влади, органами місцевого самоврядування, органами адміністративно-господарського управління та контролю, що схиляють до вчинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції чи сприяють вчиненню таких порушень; 18) обмеження в господарській діяльності суб`єкта господарювання у відповідь на те, що він звернувся до Антимонопольного комітету України, його територіального відділення із заявою про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; 19) невиконання учасниками узгоджених дій, концентрації вимог і зобов`язань, якими було обумовлене рішення про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію; 20) обмежувальна діяльність об`єднань, заборонена згідно зі статтею 21 цього Закону.

Стаття 59

Підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Частина перша статті 60

Заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Стаття 62

Строки, в межах яких вчиняються відповідні дії, зокрема при розгляді заяв про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію суб`єктів господарювання, при розгляді справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції тощо, встановлюються законодавством про захист економічної конкуренції, а також органами Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України. Зазначені строки визначаються календарною датою, зазначенням події, що повинна неминуче настати, чи періодом часу (частина перша);

Перебіг строку, який обчислюється роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок.

Строк, який обчислюється роками, закінчується у відповідний місяць і число останнього року строку.

Строк, який обчислюється місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо кінець строку, який обчислюється місяцями, припадає на такий місяць, що не має відповідного числа, строк закінчується в останній день цього місяця.

У разі, коли останній день припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день.

Останній день строку триває до 24 години, але, коли в цей строк необхідно було вчинити дію в Антимонопольному комітеті України чи його територіальному відділенні, строк закінчується в момент закінчення робочого дня (частина друга);

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення необхідні документи здано на пошту. У разі неотримання документів Антимонопольним комітетом України чи його територіальним відділенням відповідна особа надає належні докази на підтвердження факту направлення таких документів поштою (частина третя).

Закон України "Про захист від недобросовісної конкуренції"

Стаття 3

Відносини, пов`язані захистом від недобросовісної конкуренції, регулюються цим Законом, Законом України "Про захист економічної конкуренції", Законом України "Про Антимонопольний комітет України", Паризькою конвенцією про охорону промислової власності від 20.03.1883, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, іншими актами законодавства, виданими на підставі законів чи постанов Верховної Ради України.

Стаття 27

Процесуальні засади діяльності органів Антимонопольного комітету України щодо захисту від недобросовісної конкуренції, зокрема розгляд справ про недобросовісну конкуренцію, порядок виконання рішень та розпоряджень органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень, їх перевірка, перегляд, оскарження та гарантії учасників процесу, інші питання щодо захисту від недобросовісної конкуренції регулюються законодавством про захист економічної конкуренції з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Частина перша статті 15-1

Поширенням інформації, що вводить в оману, є повідомлення суб`єктом господарювання, безпосередньо або через іншу особу, одній, кільком особам або невизначеному колу осіб, у тому числі в рекламі, неповних, неточних, неправдивих відомостей, зокрема внаслідок обраного способу їх викладення, замовчування окремих фактів чи нечіткості формулювань, що вплинули або можуть вплинути на наміри цих осіб щодо придбання (замовлення) чи реалізації (продажу, поставки, виконання, надання) товарів, робіт, послуг цього суб`єкта господарювання.

Стаття 30

Органи Антимонопольного комітету України у справах про недобросовісну конкуренцію приймають обов`язкові для виконання рішення про: визнання факту недобросовісної конкуренції; припинення недобросовісної конкуренції; офіційне спростування за рахунок порушника поширених ним неправдивих, неточних або неповних відомостей; накладання штрафів; закриття провадження у справі (частина перша).

Органи Антимонопольного комітету України оприлюднюють рішення за результатом розгляду справ про недобросовісну конкуренцію на офіційному веб-сайті Антимонопольного комітету України протягом 10 робочих днів з дня їх прийняття. Рішення підлягає оприлюдненню в повному обсязі, крім інформації, яка визначена інформацією з обмеженим доступом. Інформація з обмеженим доступом має бути виключена або зачорнена чи змінена в інший спосіб, який забезпечує достатній її захист та достатню прозорість щодо обґрунтування органом Антимонопольного комітету України прийнятого рішення (частина друга).

Закон України «Про відходи»

Стаття 35-1

Збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, спеціально обладнаними для цього транспортними засобами.

Господарський процесуальний кодекс України (ГПК)

Частина 2 статті 4

Юридичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Стаття 13

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Стаття 14

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частина перша статті 74

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стаття 76

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Стаття 79

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

6. Оцінка аргументів учасників справи та мотиви й висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Одним із завдань Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики, в частині контролю за прийняттям органами місцевого самоврядування рішень, які мають вплив на конкуренцію.

Правові відносини щодо діяльності у сфері поводження з відходами, визначення основних умов, вимог і правил щодо екологічно безпечного поводження з відходами регулюються, зокрема, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про відходи», «Про житлово-комунальні послуги», Порядком проведення конкурсу на надання послуг з вивезення побутових відходів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2011 року №1173 «Питання надання послуг з вивезення побутових відходів».

Пунктом першим Порядку визначено, що цей Порядок визначає процедуру підготовки та проведення конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів на певній території населеного пункту.

Пунктом четвертим Порядку визначено, що підготовка та проведення конкурсу забезпечується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради або місцевою державною адміністрацією у разі делегування їй повноважень відповідними радами (далі - організатор конкурсу) у порядку, встановленому законом.

Абзацом першим пункту тридцятого Порядку визначено, що організатор конкурсу протягом не більше п`яти робочих днів з дня проведення конкурсу вводить у дію відповідним актом рішення конкурсної комісії щодо визначення переможця конкурсу на певній території населеного пункту, межі якої були визначені умовами конкурсу, та зазначає строк, протягом якого виконавець має право надавати такі послуги, але не менш як п`ять років.

Отже, підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про визначення виконавців послуг з вивезення, зокрема із збирання та перевезення побутових відходів є рішення конкурсної комісії щодо визначення переможця конкурсу на певній території населеного пункту.

Таким чином, на переконання суду, відповідно до діючого законодавства саме Виконавчий комітет Южненської міської ради Одеської області має розглядати і вирішувати питання, віднесені Законом до відання виконавчих органів ради, вносити проекти рішень на розгляд відповідної ради та бути організатором конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів у територіальних межах м. Южне Одеської області.

Не проведення, всупереч вимогам чинного законодавства, конкурсу з надання послуг із вивезення ТПВ обмежує право певних осіб, які мали (мають) намір взяти участь у такому конкурсі, змагатися за право здійснення відповідної господарської діяльності на ринку надання послуг із вивезення ТПВ.

Крім того, надання права здійснювати вивезення побутових відходів без участі у конкурсі звільняє суб`єктів господарювання від потреби пропонувати для здобуття права на надання такої послуги, кращі умови її надання, тобто використовувати власні досягнення для отримання переваг порівняно з іншими суб`єктами господарювання.

Отже, ЮМКП «Южтранс», отримавши право здійснювати вивезення побутових відходів без участі у конкурсі, здобув переваги над іншими суб`єктами господарювання не завдяки власним досягненням, а внаслідок зовнішніх факторів - впливу державних органів.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції», органи місцевого самоврядування зобов`язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію.

Таким чином, непроведення Виконавчим комітетом Южненської міської ради з 2017 року і по теперешній час конкурсу на визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів може призвести до обмеження конкуренції на ринку послуг з вивезення побутових відходів на підпорядкованій території.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, Виконавчий комітет Южненської міської ради Одеської області неодноразовов своїх листах стверджував, що найближчим часом буде проведено конкурс з визначення виконавця послуг з вивезення твердих побутових відходів на території м. Южне Одеської області,чим фактично підтвердив свою бездіяльність щодо непроведення відповідного конкурсу.

Вчинення антиконкурентних дій органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Відповідно до пункту 3 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні дії органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю.

Підставами для скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, зокрема є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (частина перша статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Отже, суд у розгляді даної справи, повно і всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами, яким надав необхідну оцінку, з дотриманням приписів зазначених норм матеріального і процесуального права, з урахуванням повноважень органів Антимонопольного комітету України щодо оцінки та кваліфікації наявних дій як відповідного порушення, та враховуючи те, що доводи Відділення, які викладені у відзиві на позов не спростовано позивачем, - дійшов висновку про прийняття відповідачем оспорюваного рішення у межах наданих йому повноважень та відсутність передбачених статтею 59 названого Закону підстав для визнання Рішення АМК недійсним.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність.

Хоча ГПК України і не містить визначення вказаних понять, їх зміст розкривається у відповідних статтях Кодексу через встановлення певних прав та обов`язків, а також меж поведінки учасників справи та суду, який, відповідно до ч.5 ст.13 ГПК України, повинен зберігати об`єктивність та неупередженість.

Відповідно до ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням викладеного Суд вважає, що обґрунтування позову певними правовими нормами, як і посилання на фактичні обставини справи та визначення предмету спору, є саме правом позивача, від фактичної реалізації якого у прямому причинно-наслідковому зв`язку знаходиться і реалізація відповідних прав відповідача на захист проти позову.

При цьому сам принцип правової визначеності, який означає не тільки якість та чіткість закону і сталість судової практики, гарантує учаснику справи можливість прогнозувати дії суду, виходячи з закріплених у ГПК України положень, оцінюючи правильність обраного способу захисту позивачем, правильного визначення норм права, яким позов обґрунтовується, предмета та підстав позову, і, відповідно, обирати певну тактику та стратегію захисту від заявлених позовних вимог.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Господарський суд також враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №65/6-р/к від 19.05.2020 винесене у відповідності до приписів ст.19 Конституції України, Закону України «Про Антимонопольний комітет України», Закону України «Про захист економічної конкуренції», є повністю обґрунтованим і таким, що відповідає обставинам правовідносин з приводу непроведення конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення твердих побутових відходів на території м. Южне Одеської області, а позовні вимоги Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області, задоволенню не підлягають як такі, що не відповідають приписам законодавства України.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витраті щодо сплати судового збору у сумі 2102,00 грн. покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 13, 76, 86, 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.У позові відмовити повністю.

2. Судові витрати по справі покласти на Виконавчий комітет Южненської міської ради Одеської області (пр-т Григорівського десанту, № 18, м. Южне, Одеська обл., 65481, )

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України.

Повний текст рішення складено 30 листопада 2020 р.

Суддя О.В. Цісельський