ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

01.12.2020 м.Дніпро Справа № 876/72/20

Суддя Центрального апеляційного господарського суду Іванов О.Г.,

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Сеннов О.А., довіреність № 905-К-О від 13.03.2019 р., представник;

представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз" від 09.07.2020 (суддя Борисевич М.О.) у справі №51/2020

за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛПГ", м. Красилів, Хмельницької області

про стягнення 153 317,00 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі позивач, або заявник) звернулося до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз" (далі Третейський суд) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛПГ", м. Красилів, Хмельницької області (далі відповідач, або боржник) про стягнення 153 317,00 грн.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз" від 09.07.2020 у справі № 51/2020 позов Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛПГ", м. Красилів, Хмельницької області про стягнення 153 317,00 грн, задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛПГ", м. Красилів, Хмельницької області на користь Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ заборгованість за договором б/н від 28.03.2016 в розмірі 153 317,00 грн, з яких 110 000 грн. заборгованість за кредитом, 8045,12 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором, 33 246,11 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 2025,77 грн заборгованість по комісії за користування кредитом.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛПГ" на користь Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" 4000,00 грн третейського збору за подання позовної заяви.

Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛПГ" тридцятиденний строк для добровільного виконання рішення третейського суду.

Вказане рішення отримано заявником 10.08.2020.

27.10.2020 Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду із заявою про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду.

Заява мотивована тим, що станом на 27.10.2020 відповідачем не виконано в добровільному порядку рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський союз" у складі третейського судді Борисевича М.О., від 09.07.2020 у справі №51/2020 та не оскаржено у встановленому законом порядку.

Таким чином, заяву про видачу наказу подано у строки, визначені ч.2 ст.352 Господарського процесуального кодексу України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2020 для розгляду справи № 876/72/20 визначено головуючого суддю Іванова О.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.11.2020 заяву Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ залишено без руху у зв`язку з невиконанням заявником п.1 ч.4 ст.353 ГПК України. Апелянту наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Вказану ухвалу суду отримано заявником 10.11.2020, отже, недоліки заяви він мав усунути у строк до 20.11.2020 (включно).

18.11.2020 на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої заявником додано засвідчену копію Регламенту постійно діючого третейського суду та копію рішення засвідченого головою третейського суду.

Відповідно до ч.2 ст.354 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді заяви про видачу наказу про примусове виконання рішення третейського суду за клопотанням однієї із сторін господарський суд витребовує справу з постійно діючого третейського суду, в якому вона зберігається.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.11.2020 розгляд заяви призначений на 01.12.2020; витребувано у Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський союз" справу №51/2020 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛПГ", м. Красилів, Хмельницької області про стягнення 153 317,00 грн.

23.11.2020 заявником подано клопотання про призначення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, яке ухвалою суду від 24.11.2020 задоволено судом.

24.11.2020 до Центрального апеляційного господарського суду надійшли матеріали третейської справи №51/2020.

В судове засідання 01.12.2020 представник відповідача не з`явився; про причини неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце проведення судового засідання у справі відповідач повідомлений телефонограмою Центрального апеляційного господарського суду від 24.11.2020 №478.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно з Порядком ведення державного реєстру судових рішень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2006 за № 740, кожна фізична або юридична особа має загальний доступ до судових рішень, внесених до Реєстру. Відкритий доступ користувачів до електронних копій судових рішень здійснюється цілодобово та безоплатно через офіційний веб-портал ДСА. Таким чином, представники сторін мають можливість ознайомитись з текстами процесуальних документів по вказаній справі в державному реєстрі судових рішень.

Беручи до уваги обмежений строк розгляду заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду і той факт, що ухвалою суду апеляційної інстанції від 20.11.2020 сторони попереджені про можливість розгляду справи без участі представників сторін у випадку їх неявки в судове засідання, явка представників сторін обов"язковою не визнавалась, достатність матеріалів справи для її розгляду у судовому засіданні, справу розглянуто без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 01.12.2020 представник позивача АТ КБ "Приватбанк" підтримав доводи заяви та просив задовольнити останню, надав свої пояснення про те, що третейська угода, не визнавалася недійсною, рішення Третейського суду не скасоване, відомостей щодо наявності в провадженні інших судів заяви про оскарження чи скасування рішення Третейського суду не має.

01.12.2020 оголошено вступну та резолютивну частину ухвали Центрального апеляційного господарського суду.

Оцінивши матеріали заяви та додані до неї документи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що заява АТ КБ "Приватбанк" не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 55 Закону України "Про третейські суди" визначено, що рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Якщо в рішенні строк його виконання не встановлений, рішення підлягає негайному виконанню.

Відповідно до статті 56 названого Закону заява про видачу виконавчого документа може бути подана до компетентного суду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом. Компетентним є місцевий загальний суд чи місцевий господарський суд за місцем розгляду справи третейським судом (частина перша статті 2 цього Закону).

За правилами пункту 11 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України до юрисдикції господарських судів відносяться справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті.

Частиною другою статті 24 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що справи щодо оскарження рішень третейських судів, про видачу наказів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними господарськими судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом.

Провадження у таких справах здійснюється у порядку, передбаченому розділом VІІ Господарського процесуального кодексу України.

У разі, коли рішення третейського суду не виконується добровільно зобов`язаною цим рішенням стороною, інша сторона може подати до компетентного суду заяву про видачу виконавчого документа, яким у господарському судочинстві згідно зі статтею 327 Господарського процесуального кодексу України та пункту 1-1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" є наказ.

Так, відповідно до частини другої статті 352 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного господарського суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня ухвалення рішення третейським судом.

Згідно з частиною третьою статті 354 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених ст. 355 цього Кодексу.

Отже, у відповідності до норм чинного законодавства при розгляді заяви про видачу виконавчого документа господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених у статті 56 Закону України "Про третейські суди" та у статті 355 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №910/8665/17, від 04.06.2019 у справі №873/8/19, від 27.06.2019 у справі №873/19/19, від 11.07.2019 у справі №910/8692/17, від 13.11.2019 у справі №873/51/19, від 24.12.2019 у справі №870/45/19.

Згідно з частиною першою статті 355 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, якщо:

1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу наказу рішення третейського суду скасовано судом;

2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

3) пропущений встановлений строк для звернення за видачею наказу, а причини його пропуску не визнані господарським судом поважними;

4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

5) третейська угода визнана недійсною;

6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом;

8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу господарського суду відповідну справу;

9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Аналогічні приписи містяться у частині шостій статті 56 Закону України "Про третейські суди".

Перевіривши вищезазначені обставини, судом встановлено наступне.

В матеріалах справи наявний витяг з "Умов та правил надання банківських послуг" (а.с. 23-51).

Пунктом 1.1.7.29 "Умов та правил надання банківських послуг" передбачено, що сторони домовилися, що всі спори, розбіжності або вимоги, які виникають з даного договору та інших договорів між Банком та Клієнтом або у зв`язку з ними, в тому числі такі, що стосуються їх виконання, порушення, припинення або визнання дійсними, підлягають вирішенню в одному із зазначених судів (за вибором сторони, яка ініціює звернення до суду):

- Постійно діючий Третейський суд при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз" (адреса суду: 49000, м. Дніпропетровськ, пр.. К.Маркса, 60; спір розглядається одноособово призначеним Головою Третейського суду суддею);

- Постійно діючий третейський суд при Асоціації "Юридичні компанії України" (адреса суду: 49000, м. Дніпропетровськ, пр.. ім.. Газети "Правда", буд.29, оф.413; спір розглядається одноособово призначеним Головою Третейського суду суддею);

- суд загальної юрисдикції.

Сторони домовились, що усі спори стосовно визнання даного договору та інших договорів між Банком та Клієнтом недійсними підлягають вирішенню в одному із зазначених судів (за вибором сторони, яка ініціює звернення до суду):

- Постійно діючий Третейський суд при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз" (адреса суду: 49000, м. Дніпропетровськ, пр.. К.Маркса, 60; спір розглядається одноособово призначеним Головою Третейського суду суддею);

- Постійно діючий третейський суд При Асоціації "Юридичні компанії України" (адреса суду: 49000, м. Дніпропетровськ, пр. ім. Газети "Правда", буд. 29, оф.413; спір розглядається одноособово призначеним Головою Третейського суду суддею);

- суд загальної юрисдикції.

Посилаючись саме на цей пункт "Умов та Правил надання банківських послуг" щодо наявності третейського застереження, заявник і звернувся з відповідним позовом до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз".

Водночас, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку (а.с. 22), а також те, що вказаний документ взагалі містив умови, зокрема, й щодо третейського застереження.

Крім того, роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила надання банківських послуг, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 у справі №6-16цс15 та постановах Верховного Суду від 25.09.2019 у справі №704/1023/16-ц, від 02.10.2019 у справі №322/1220/16 та постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

Також у даному випадку неможливо застосувати до спірних правовідносин правила частини першої статті 634 Цивільного кодексу України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово ним змінювалися, тобто, позивач міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у будь-якій редакції, яка найбільш сприятлива для задоволення позову.

У такий спосіб та за відсутності підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг (наявність), останні не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до правовідносин між сторонами, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, слід наголосити, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який міститься у матеріалах даної справи не містить підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину договору про відкриття поточного рахунку, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-приєднання, а відтак відсутні підстави стверджувати, що сторони погодили у письмовому вигляді третейське застереження в порядку передбаченому Законом України "Про третейські суди", що, за змістом частини першої статті 5 цього Закону, є обов`язковою умовою для передачі на розгляд третейського суду спору, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин.

Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та постановах Верховного Суду від 16.10.2019 у справі №591/4633/16-ц та від 18.12.2019 у справі №205/2825/18.

Вищевикладене надає можливість зробити висновок, що дана справа не підвідомча третейському суду.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.08.2020 у справі №876/68/19, від 18.11.2020 у справі №876/51/20 у подібних правовідносинах.

Згідно положень п.2 ч.1 ст. 355 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз" від 09.07.2020 у справі №51/2020.

За результатами розгляду заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду господарський суд постановляє ухвалу про видачу наказу або про відмову у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду за правилами, передбаченими цим Кодексом для ухвалення рішення (ч.1 ст. 356 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвала господарського суду про видачу або відмову у видачі наказу може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку, встановленому для оскарження рішення суду першої інстанції (ч.3 ст. 356 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 253, 354, 355, 356 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз" від 09.07.2020 (у складі судді Борисевича М.О.) у справі №51/2020 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛПГ", м. Красилів, Хмельницької області про стягнення 153 317,00 грн, - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ за подачу заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз" від 09.07.2020 (у складі судді Борисевича М.О.) у справі №51/2020 покласти на заявника.

Ухвала Центрального апеляційного господарського суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Ухвала на підставі ч. 3 ст. 356 та ч. 2 ст. 253 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 02.12.2020

Суддя О.Г. Іванов