РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.10.2020Справа № 910/2052/20
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Зінчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків "Садовий -25"

до 1. Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги"

про зобов`язання вчинити дії

Представники учасників справи:

Від позивача: Звольський Ю.А.;

Від відповідача-1: Цалованська Я.Л.;

Від відповідача-2:Ткач І.М.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків "Садовий -25" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" (далі - відповідач-1) та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (далі - відповідач-2) про зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості позивачу без врахування боргу за лічильниками №№0288498, 0288508, 0781877, 0288504, 0268693, 0268688, 0268692, 0268695, 0268696, 0271705, 0269760, 0271632, 0271721, 0271724.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає про те, що обставини, які мали місце під час укладення між позивачем та відповідачем-1 договору про постачання електроенергії №82308 від 26.04.2018 істотно змінились, оскільки в момент укладення даного правочину позивач не міг передбачити факт укладення прямих договорів між постачальником і споживачами (мешканцями квартир) та наявність значної різниці між об`ємом електроенергії, що постачається на межу балансової належності електроустановок споживача (до лічильників, що перебувають на комерційному обліку позивача) та об`ємом, що фактично споживається безпосередніми споживачами (мешканцями), яку повинен оплачувати позивач згідно умов означеного правочину.

На думку позивача, необхідність постачання електроенергії на електроустановки, що в подальшому перерозподіляють електроенергію споживачам (мешканцям) відповідно до умов договору порушує майнові інтереси Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків "Садовий -25", створює для нього додаткові та необґрунтовані витрати, у зв`язку з чим останній просить зобов`язати відповідачів здійснити перерахунок заборгованості Об`єднанню співвласників багатоквартирних будинків "Садовий -25" без врахування боргу за лічильниками №№0288498, 0288508, 0781877, 0288504, 0268693, 0268688, 0268692, 0268695, 0268696, 0271705, 0269760, 0271632, 0271721, 0271724.

Серед іншого позивач зауважує, що перелічені лічильники є проміжними ланками руху електричної енергії від постачальника до безпосередніх споживачів (власників квартир), а сам позивач не споживає електроенергію за такими установками, а отже не зобов`язаний її оплачувати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків "Садовий -25" залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб для усунення недоліків.

26.02.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2020 відкрито провадження у справі №910/2052/20; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 01.04.2020; встановлено відповідачу строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу строк - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов (якщо такий буде подано) для подання відповіді на відзив на позов.

02.04.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти заявлених позовних вимог заперечив, вказуючи, зокрема на те, що договір про постачання електроенергії №82308 від 26.04.2018 було укладено на об`єкт архітектури, який є неподільним, цілісним об`єктом із існуючою схемою електропостачання та з передбаченими проектом засобами обліку і власними мережами електропостачання. При укладенні означеного договору, а пізніше при приєднанні споживача до умов договору про надання послуг розподілу (передачі) електричної енергії та договору про постачання електричної енергії останній розраховував, що ліцензований постачальник електричної енергії буде здійснювати постачання електроенергії на потреби об`єкту, а за договором про розподіл електричної енергії - ліцензований оператор системи розподілу здійснюватиме розподіл електричної енергії на об`єкт споживача, внаслідок чого інтереси жодної із сторін не порушені.

Також за твердженнями відповідача-1, позивачем не наведено будь-яких обґрунтувань щодо підстав здійснення перерахунків та не зазначено період, за який на думку позивача необхідно здійснити такий перерахунок.

Підготовче засідання, призначене на 01.04.2020, не відбулося у зв`язку з необхідністю попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений постановою КМУ "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 №211, з урахуванням рішення Уряду про заборону пасажирських перевезень та обмеження кількості учасників масових заходів, а також листа Ради суддів України від 16.03.2020 9/рс-186/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2020 підготовче засідання у справі №910/2052/20 призначено на 27.05.2020.

22.04.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача-2 надійшов відзив на позов, в якому останній проти заявлених позовних вимог заперечив, стверджуючи про те, що відповідно до вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків "Садовий -25" з 01.01.2019 приєднано до умов публічних договорів про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальної послуги на умовах договору про постачання електричної енергії з постачальником електричної енергії за регульованим тарифом.

Факт приєднання споживача до умов зазначених договорів підтверджує вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної заяви, оплата рахунків, споживання електричної енергії, а оскільки споживач з 01.01.2019 не відмовився від постачання електричної енергії та продовжує її споживати, то на думку відповідача-2, позивач своїми діями підтвердив факт приєднання, зокрема, до умов публічного договору про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальної послуги.

Відповідач-2 стверджує, що проводить нарахування за спожиту позивачем електроенергію відповідно до вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312, з урахуванням усіх даних про обсяги спожитої електроенергії, переданої оператором системи розподілу як адміністратором комерційного обліку.

25.05.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача-1 надійшло клопотання про залучення спеціаліста.

27.05.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2020, яку занесено до протоколу судового засідання, задоволено клопотання позивача про відкладення підготовчого засідання, відкладено підготовче засідання по справі №910/2052/20 на 24.06.2020 та продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. Позивачу та відповідачу-2 направлено повідомлення про судове засідання 24.06.2020 в порядку ст.ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

24.06.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представників позивача та відповідача-2 надійшли клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2020, яку занесено до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання по справі №910/2052/20 на 13.07.2020. Позивачу та відповідачу-2 направлено повідомлення про судове засідання 13.07.2020 в порядку ст.ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

Також ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 викликано у підготовче судове засідання Скріпнікова Г.В.

13.07.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про долучення додаткових документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2020, яку занесено до протоколу судового засідання відкладено підготовче засідання по справі №910/2052/20 на 05.08.2020. Відповідачу-2 направлено повідомлення про судове засідання 05.08.2020 в порядку ст.ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

03.08.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла відповідь на відзиви, в якій останній проти доводів відповідачів, викладених ними у відзивах на позов, заперечив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2020, яку занесено до протоколу судового засідання відкладено підготовче засідання по справі №910/2052/20 на 12.08.2020. Представникам учасників справи направлено повідомлення про судове засідання 12.08.2020 в порядку ст.ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

У підготовчому засіданні 12.08.2020 представник відповідача-1 надав заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/2052/20 до судового розгляду по суті на 09.09.2020.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 09.09.2020 оголошено перерву до 23.09.2020. Представникам учасників справи направлено повідомлення про судове засідання 23.09.2020 в порядку ст.ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 23.09.2020 оголошено перерву до 12.10.2020. Представникам учасників справи направлено повідомлення про судове засідання 12.10.2020 в порядку ст.ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 12.10.2020 оголошено перерву до 26.10.2020. Представникам учасників справи направлено повідомлення про судове засідання 26.10.2020 в порядку ст.ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні 26.10.2020 позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідачів в судовому засіданні 26.10.2020 проти заявлених позовних вимог заперечили з підстав, наведених у відзивах на позов.

В судовому засіданні 26.10.2020 на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

26.04.2018 між Об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків "Садовий -25" (споживач) та Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Київські електромережі" (постачальник) було укладено договір про постачання електричної енергії №82308 (договір) відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача за об`єктами споживача згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід`ємною частиною, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід`ємною частиною. Точка продажу електричної енергії на межі балансової належності електроустановок споживача. Приєднана та дозволена потужності у точці підключення визначені в додатку "Перелік об`єктів споживача" (п.1).

Постачальник зобов`язується, зокрема, постачати споживачу до точки продажу електроенергію як різновид товару, а споживач зобов`язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатка до договору "Порядок розрахунків та графік зняття показників засобів обліку електричної енергії" (п.п.2.2.2, 2.3.5).

У відповідності до п.7.1 договору облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) субспоживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ. У разі порушення споживачем вимог нормативно-технічних документів щодо встановлення та експлуатації засобів обліку, їх покази не використовуються при розрахунках за спожиту електроенергію, а обсяги спожитої електроенергії визначаються постачальником розрахунковим шляхом згідно із вимогами додатку "Порядок розрахунків та графік зняття показів засобів обліку електричної енергії". Для розрахункового обліку електричної енергії мають використовуватися засоби обліку, які пройшли повірку або державну метрологічну атестацію та погоджені постачальником.

За змістом п.7.2 договору у разі встановлення розрахункових засобів обліку не на межі балансової належності електричних мереж постачальника/електропередавальної організації та споживача обсяг спожитої електроенергії визначається шляхом збільшення (зменшення) обсягів електричної енергії, визначених відповідно до показників розрахункових засобів обліку, на величину обсягу розрахункових втрат електроенергії у ділянці електричної мережі (з урахуванням трансформаторів) від межі балансової належності до місця встановлення розрахункових засобів обліку. Розрахунки втрат виконуються на підставі галузевих нормативно-технічних документів та згідно з додатком "Розрахунок втрат електричної енергії в мережах споживача".

На підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов додатка "Порядок розрахунків та графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" оформлюються такі документи: акт про використану електричну енергію, акт про прийняття-передавання товарної продукції; акт надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії; акт результатів замірів електричної потужності; акт звірки фактичних обсягів споживання електроенергії за тарифами, диференційованими за періодами часу; рахунки (п.7.5 договору).

Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається в строк до 31.12.2018. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.9.4 договору).

Також між контрагентами були підписані додатки та додаткові угоди до вказаного договору.

Так у додатку №2 до договору сторонами погоджено порядок розрахунків та графік зняття показів обліку електричної енергії.

Згідно із п.1 додатку №2 сторони погодили, що показання розрахункових засобів обліку, зазначених у додатку "Перелік об`єктів споживача", фіксуються 06 числа кожного місяця та оформляються "Актом про використану електричну енергію" у двох примірниках, по одному для кожної сторони. Для складення зазначеного акту споживач фіксує показання розрахункових засобів обліку вручну та/або за допомогою автоматизованих систем збору та обробки інформації.

Обсяги електричної енергії, що підлягають сплаті споживачем за звітний розрахунковий період визначаються з урахуваннями вимог пунктів 7.1.1 - 7.1.2 цього додатка та підтверджуються "Актом про використану електричну енергію" за формою, що відображена у додатку 3 до цього договору, який споживач надає постачальнику протягом доби після закінчення розрахункового періоду (п.3 додатку №2).

Пунктом 5 додатку №2 між контрагентами погоджено, що споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії за розрахунковий період за фактичними показаннями засобів обліку електричної енергії згідно з виписаним рахунком. За наявності фінансової можливості споживач здійснює попередню оплату вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії.

У додатку 4А до договору між позивачем та відповідачем-1 погоджено перелік об`єктів споживача серед яких наявні спірні лічильники №№0288498, 0288508, 0781877, 0288504, 0268693, 0268688, 0268692, 0268695, 0268696, 0271705, 0269760, 0271632, 0271721, 0271724.

Відповідно до додатку 6 до договору між контрагентами підписано акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

Згідно додатку 8 між сторонами погоджено обсяги очікуваного споживання електричної енергії споживача.

У додатковій угоді від 26.04.2018 до договору визначено, що відповідно до ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України умови цього договору в частині електропостачання застосовуються до відносин, що виникли між сторонами до моменту укладання цього договору з 15.02.2018.

Як зазначив позивач у позовній заяві, з 01.01.2019 договір про постачання електроенергії №82308 від 26.04.2018 втратив свою юридичну силу, а набули чинності публічні договори згідно положень Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312, які збоку позивача підписані не були.

Листом на адресу споживача №25/4/7/20/1791 від 17.01.2020 відповідач-2 вимагав сплатити заборгованість за спожиту електричну енергію станом на 16.01.2020 на суму 123251,54 грн.

Як вказує позивач у позовній заяві, обставини, які мали місце під час укладення між позивачем та відповідачем-1 договору про постачання електроенергії №82308 від 26.04.2018 істотно змінились, оскільки в момент укладення даного правочину позивач не міг передбачити факт укладення прямих договорів між постачальником і споживачами (мешканцями квартир) та наявність значної різниці між об`ємом електроенергії, що постачається на межу балансової належності електроустановок споживача (до лічильників, що перебувають на комерційному обліку позивача) та об`ємом, що фактично споживається безпосередніми споживачами (мешканцями), яку повинен оплачувати позивач згідно умов означеного правочину.

На думку позивача, необхідність постачання електроенергії на електроустановки, що в подальшому перерозподіляють електроенергію споживачам (мешканцям) відповідно до умов договору порушує майнові інтереси Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків "Садовий -25", створює для нього додаткові та необґрунтовані витрати, у зв`язку з чим останній просить зобов`язати відповідачів здійснити перерахунок заборгованості Об`єднанню співвласників багатоквартирних будинків "Садовий -25" без врахування боргу за лічильниками №№0288498, 0288508, 0781877, 0288504, 0268693, 0268688, 0268692, 0268695, 0268696, 0271705, 0269760, 0271632, 0271721, 0271724.

Серед іншого позивач зауважує, що перелічені лічильники є проміжними ланками руху електричної енергії від постачальника до безпосередніх споживачів (власників квартир), а сам позивач не споживає електроенергію за такими установками, а отже не зобов`язаний її оплачувати.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Як вбачається з матеріалів справи між Об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків "Садовий-25" як споживачем та Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Київські електромережі" як постачальником було укладено договір про постачання електричної енергії №82308 від 26.04.2018 відповідно до умов постачальник зобов`язується, зокрема, постачати споживачу до точки продажу електроенергію як різновид товару, а споживач зобов`язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатка до договору "Порядок розрахунків та графік зняття показників засобів обліку електричної енергії". Строк дії означеного правочину погоджено сторонами з дня його підписання і до 31.12.2018. При цьому договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

У додатку 4А до договору між позивачем та відповідачем-1 погоджено перелік об`єктів споживача серед яких наявні спірні лічильники №№0288498, 0288508, 0781877, 0288504, 0268693, 0268688, 0268692, 0268695, 0268696, 0271705, 0269760, 0271632, 0271721, 0271724.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимими докази припинення даного договору з 01.01.2019.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 (далі-Постанова) затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила).

Згідно п.2 даної Постанови укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Відповідно до п.4 Постанови операторам систем розподілу (далі - ОСР) укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР. Договір розробляється ОСР на основі істотних умов, визначених Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 310, та типової форми, встановленої Правилами, і розміщується на сайті ОСР, у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ОСР. ОСР шляхом безпосереднього вручення персоналом ОСР або з рахунком, або поштовим відправленням надає споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Надання такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо). Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.

Непобутовим споживачам, приєднаним до мереж ОСР/ОСП, разом із заявою-приєднанням до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії надаються паспорти точок розподілу (передачі), оформлені відповідно до Правил.

Пунктом 5 Постанови визначено, що протягом двох років з дати набрання чинності Правилами ОСР (ОСП) оформити за всіма об`єктами побутових споживачів паспорт точки розподілу (передачі) за формою, встановленою Правилами. Оформлені паспорти точок розподілу (передачі) є невід`ємною частиною договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та згодою споживача на надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії на умовах, визначених у паспорті точки розподілу (передачі). З дати набрання чинності договором споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії ОСР (ОСП) надає послуги комерційного обліку споживачам, точки комерційного обліку яких улаштовані на території його ліцензованої діяльності, відповідно до Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 311.

Пунктом 6 Постанови унормовано, що до укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається зі споживачем, договірні відносини між споживачем та суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу електричної енергії на підставі ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами (або ОСР як правонаступником за договорами про користування електричною енергією та договорами про постачання електричної енергії), урегульовуються окремими положеннями діючих договорів про користування електричною енергією або договорів про постачання електричної енергії (у частині взаємовідносин споживача і електророзподільної організації), які не суперечать вимогам чинного законодавства у сфері електроенергетики. Зокрема сторони керуються вимогами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) з питань потужності, якості електроенергії, окремих процедурних питань тощо. У разі виникнення суперечності між нормами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) та нормами законодавства про електроенергетику сторони керуються вимогами чинного законодавства. Після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цими договорами з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо. До укладення договору про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії відповідно до Правил відносини між ОСР/ОСП та споживачем щодо розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії регулюються договорами про постачання електричної енергії та договорами про технічне забезпечення електропостачання споживача між основним споживачем та субспоживачем. В іншій частині договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії припиняють свою дію.

Пунктом 7 Постанови визначено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Частинами 1, 2 ст.633 Цивільного кодексу України встановлено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України).

Положеннями ч.1 ст.641 Цивільного кодексу України унормовано, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч.1 ст.642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, з урахуванням наведених вище приписів чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідно до вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків "Садовий -25" з 01.01.2019 приєдналось до умов публічних договорів про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (оператор системи - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі") та про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальної послуги на умовах договору про постачання електричної енергії з постачальником електричної енергії за регульованим тарифом (постачальник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги") шляхом фактичного споживання електричної енергії.

При цьому згідно положень постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312, якою затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії додаток 4А до договору про постачання електроенергії №82308 від 26.04.2018 продовжує свою дію.

Як вбачається з додатку 4А до договору спірні лічильники №№0288498, 0288508, 0781877, 0288504, 0268693, 0268688, 0268692, 0268695, 0268696, 0271705, 0269760, 0271632, 0271721, 0271724 здійснюють загальнобудинковий облік електроенергії, яка використовується вбудованими приміщеннями та квартирами.

В матеріалах справи відсутні, а позивачем не надано суду доказів внесення будь-яких змін у додаток 4А до договору у встановленому чинним законодавством України порядку.

Доводи позивача, викладені останнім у позовній заяві про те, що обставини, які мали місце під час укладення між позивачем та відповідачем-1 договору про постачання електроенергії №82308 від 26.04.2018 істотно змінились, оскільки в момент укладення даного правочину позивач не міг передбачити факт укладення прямих договорів між постачальником і споживачами (мешканцями квартир) та наявність значної різниці між об`ємом електроенергії, що постачається на межу балансової належності електроустановок споживача (до лічильників, що перебувають на комерційному обліку позивача) та об`ємом, що фактично споживається безпосередніми споживачами (мешканцями), яку повинен оплачувати позивач згідно умов означеного правочину, не підтверджуються наявними в матеріалах справи документами, оскільки належні та допустимі докази на підтвердження цих фактів позивачем суду не надано.

Крім того суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Так, згідно із ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу положень ст.2 Закону України "Про судоустрій України" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією та законами України, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями ст.20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Наведеними положеннями визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Тобто, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

В той же час, надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту слід зважати і на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Тобто, оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відтак, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту, що і унормовано в положеннях ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

В даному випадку, Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків "Садовий-25" просить суд зобов`язати Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" здійснити перерахунок заборгованості позивачу без врахування боргу за лічильниками №№0288498, 0288508, 0781877, 0288504, 0268693, 0268688, 0268692, 0268695, 0268696, 0271705, 0269760, 0271632, 0271721, 0271724.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, суд виходить із його ефективності. Це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Проте при зверненні до суду з вимогами про зобов`язання відповідачів здійснити перерахунок заборгованості позивачу без врахування боргу за лічильниками №№0288498, 0288508, 0781877, 0288504, 0268693, 0268688, 0268692, 0268695, 0268696, 0271705, 0269760, 0271632, 0271721, 0271724, позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами обставин порушення певних прав та законних інтересів Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків "Садовий-25", які могло б бути відновлені саме із застосуванням обраного способу захисту.

Суд зазначає, що захист майнового чи немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення.

Заявлена позивачем у позові вимога про зобов`язання відповідачів здійснити перерахунок заборгованості без врахування боргу за лічильниками №№0288498, 0288508, 0781877, 0288504, 0268693, 0268688, 0268692, 0268695, 0268696, 0271705, 0269760, 0271632, 0271721, 0271724 не призводить до поновлення прав позивача та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

Тобто, зазначена вимога Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків "Садовий-25" не відповідає способам захисту прав, встановленим чинним законодавством, і, як наслідок, не призводить до поновлення прав позивача, в той час як встановлення факту відсутності/наявності заборгованості за договором/ами має місце виключно в рамках розгляду спору про стягнення такої заборгованості.

За таких обставин, враховуючи всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків "Садовий -25" до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" про зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості позивачу без врахування боргу за лічильниками №№0288498, 0288508, 0781877, 0288504, 0268693, 0268688, 0268692, 0268695, 0268696, 0271705, 0269760, 0271632, 0271721, 0271724.

Згідно положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір залишається за позивачем.

З огляду на наведене всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду стосовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Суд зазначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Керуючись ст.ст.74, 129, 238 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків "Садовий -25" відмовити повністю.

2. Відповідно до ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Відповідно до ч.1 ст.256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Згідно з п.п.17.5 п.17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 27.11.2020.

Суддя М.Є.Літвінова