РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.12.2020Справа № 910/5284/20
За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний комфорт"

про стягнення 17617,57 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін: без виклику.

Обставини справи:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» (далі - ТОВ «Столичний комфорт», відповідач) про стягнення 17 617,57 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ним та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» був укладений договір про відступлення права вимоги (цесії) № 601-18 від 11.10.2018, предметом якого є відступлення ПАТ «Київенерго» на користь позивача права вимоги, у тому числі, до відповідача щодо виконання останнім грошового зобов`язання з оплати спожитої до 01.05.2018 теплової енергії за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 8242197 від 14.02.2014.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача грошові кошти в загальному розмірі 17 617,57 грн., з яких: 15 980,80 грн. - основний борг, 998,41 грн. - інфляційна складова боргу, 638,36 грн. - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2020 відкрито провадження у справі №910/5284/20. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк, який становить 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, для подання до суду: відзиву на позовну заяву у порядку, передбаченому ст. 178 Господарського процесуального кодексу України; доказів направлення відзиву позивачу. Позивачу встановлено строк, який становить 5 днів з дня отримання відзиву на позов, для подання до суду відповіді на відзив на позов, а також доказів направлення відповіді на відзив відповідачу.

Сторони у справі були належним чином повідомлені про розгляд даної справи судом, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 01 0 (позивачу), 01 2 (відповідачу). Сторони правом для подання до суду заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, у встановлений судом строк, не скористались.

Через відділ діловодства суду 21.05.2020 відповідачем, в установлений судом строк подано відзив на позовну заяву та докази направлення відзиву на адресу позивача. У відзиві відповідач проти позову заперечив, з тих підстав, що Позивач не надав до суду доказів того, що позивач на законних підставах, у відповідності до приписів ст. 512 ЦК України, набув права вимоги до ТОВ «Столичний комфорт» по Договору №8242197 від 14.02.2014 на постачання теплової енергії у гарячій воді, сторонами якого є ТОВ «Столичний комфорт» та ПАТ «Київенерго».

Також, 06.08.2020 через відділ діловодства суду відповідачем подано пояснення № 36.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов до висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.10.2018 між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (далі - кредитор) та Позивачем укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 601-18, згідно з умовами якого кредитор відступає позивачу права вимоги, у тому числі, до відповідача щодо виконання останнім грошового зобов`язання з оплати спожитої до 01.05.2018 теплової енергії за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 8242197 від 14.02.2014.

Згідно умов п. 1.2 договору перелік договорів, споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається в додатку № 1 до цього договору. Всі права вимоги переходять від кредитора до нового кредитора в момент підписання сторонами додатку № 1 до цього договору.

Вищевказаним додатком № 1 визначено, що відповідач має заборгованість за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 8242197 від 14.02.2014 у розмірі 15 980,80 грн.

Відповідно до п. 9.4 договору зміни та доповнення, додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємними частинами і мають юридичну силу у разі, якщо викладені у письмовій формі та підписані уповноваженими на те представниками сторін.

Додаток № 1 до договору підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками, тому є невід`ємною частиною договору і вважається підписаним в день укладення договору про відступлення права вимоги (цесії) № 601-18.

Тому заперечення відповідача про відсутність дати на додатку № 1 до договору, у зв`язку з чим вказаний правочин вважається не укладеним є безпідставними та суперечать вищевстановленим обставинам.

Щодо посилання відповідача на те, що його не було письмово повідомлено про зміну кредитора у зобов`язанні, суд зазначає наступне.

Згідно вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Вимогою № 30/вих.-8242197 від 02.03.2020 позивач повідомив відповідача про зміну кредитора у спірному зобов`язанні та просив в термін до 20.03.2020 оплатити наявну заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 15 980,80 грн. Факт одержання відповідачем 05.03.2020 вказаної вимоги підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 03 1.

Тому, посилання відповідача на неотримання вказаного повідомлення суперечать наявним у матеріалах справи доказам.

Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також встановлено, що 14 лютого 2014 р. між ПАТ "Київенерго" та відповідачем був укладений договір № 8242197 на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води.

Відповідно до п. 1.1 договору предметом цього договору є постачання користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до довідки (додаток № 8 до договору) ПАТ "Київенерго" зобов`язувалось здійснювати постачання теплової енергії за адресою: вул. Шамрила, 4-в у м. Києві.

Крім того, згідно з додатком № 3 до договору «Тарифи на теплову енергію» та Додатку №4 порядок розрахунків за теплову енергію споживач самостійно щомісячно з 12 по 15 число отримує в РТМ «Нивки» за адресою: вул. Бакинська, буд. 2-а:

- Облікову картку фактичного споживання теплової енергії за звітний період;

- Акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки «Абонент» повертає в РТМ);

- Акт виконаних робіт;

- Податкову накладу.

Пунктом 3 вищевказаного додатку до договору встановлено, що при перевищені фактичного використання теплової енергії понад заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду, ця кількість перевищення самостійно сплачується абонентом не пізніше 28 числа поточного місяця. У випадку, якщо фактичне використання теплової енергії нижче від заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду, сальдо розрахунків визначається за фактичними показниками приладів обліку.

Згідно з п.п. 8.1, 8.4 договору цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2014. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією зі сторін про його припинення.

Доказів припинення договору в установленому порядку суду не надано.

Відповідно до п. 2 Додатку № 4 до договору, Абонент до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує Енергопостачальній організації вартість, заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця.

Кількість фактично спожитої теплової енергії в розрахунковому періоді визначалась відповідно до п. 4 Додатку № 4 Договору та сплачується Відповідачем на рахунок Позивача самостійно не пізніше 15 числа наступного за розрахунковим.

Відповідно до п. 1 Додатку 3 до Договору розрахунки з Відповідачем за відпущену теплову енергію проводяться згідно з тарифами, затвердженими органом виконавчої влади і складає для опалення 665,09 грн./Гкал.

Проте, згідно зі статтею 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб`єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Отже, за період постачання теплової енергії у гарячій воді (з січня по березень 2017) при оформленні щомісячно рахунку-фактури останнім застосовувався затверджений тариф на теплову енергію, що підтверджується актами приймання-передавання товарної продукції та щомісячним обліковим записом до Договору.

Відповідно до п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 №1198 (далі - Правила) споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Частиною 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" (далі - Закон) передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній, організації за фактично отриману теплову енергію.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором в частині здійснення розрахунків за спожиту теплову енергію по договору у будинку за адресою: вул. Шамрила, 4-в у м. Києві, за період з січня по березень 2017 року не виконав належним чином, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість за договором, яка станом на час звернення до суду становила 15 980,80 грн.

Це підтверджується наявними у матеріалах справи корінцями нарядів на включення опалення, довідками про нарахування за теплову енергію, обліковими картками за період з січня по березень 2017 року фактичного споживання теплової енергії та її вартості (розрахованої відповідно до затверджених тарифів на постачання теплової енергії) складених на підставі наданих Відповідачем даних відомостей лічильника теплової енергії.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у сумі 15 980,80 нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 998,41 грн. інфляційних втрат, 638,36 грн. 3% річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, інфляційних втрат, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, тому вимоги позивача щодо стягнення 998,41 грн. інфляційних втрат, 638,36 грн. 3% річних підлягають задоволенню.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність у нього обов`язку нести відповідальність за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 231, 236 - 240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний комфорт" (03115, м. Київ, вул. Верховинна, 37; ідентифікаційний номер 33833708) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5, ідентифікаційний код 40538421) 15 980 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят) грн. 80 коп. основного боргу, 998 (дев`ятсот дев`яносто вісім) грн. 41 коп. інфляційних втрат, 638 (шістсот тридцять вісім) грн. 36 коп. 3% річних та судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 03.12.2020

Суддя І.І. Борисенко