РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.11.2020Справа № 910/12009/20

за позовом доПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна"
про стягнення 31 602, 07 грн
Суддя Підченко Ю.О. Секретар судового засідання Лемішко Д.А.

Представники сторін:
від позивача:не з`явився;
від відповідача:Грушко Є.В. - представник за довіреністю.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" (надалі - відповідач) про стягнення суми страхового відшкодування в сумі 31 602, 07 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги в порядку суброгації (регресу) до відповідача, як страховика особи, що є винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої було пошкоджено застрахований позивачем автомобіль.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 18.08.2020 відкрито провадження у справі № 910/12009/20, вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику учасників справи.

07.09.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву та заява про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, оскільки справа є досить складною та через наявність суперечливої судової практики зі спірного питання та потребує безпосередньої участі представників для захисту їх позицій. При цьому, у відзиві відповідач зазначив, що він сплатив позивачеві страхове відшкодування в повному обсязі - на суму 29 896, 62 грн, а заявлена позивачем до стягнення різниця в сумі 31 602, 07 грн між фактичним розміром шкоди (62 498, 69 грн) і зазначеною вище страховою виплатою утворилась через те, що з метою визначення розміру шкоди відповідно до вимог законодавства, відповідачем було замовлено проведення відповідного дослідження та отримано висновок експертного автотоварознавчого дослідження №63-D/51/9 від 22.02.2019, згідно з яким вартість матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту автомобіля, що був застрахований позивачем) склала 30 896,62 грн та зазначена сума грошових коштів (за вирахуванням франшизи в сумі 1 000,00 грн) була, як зазначалося вище, сплачена відповідачем.

Відповідач також зауважує, що за умовами договору добровільного страхування наземного транспорту №6-01 від 17.09.2019 (за якими здійснював виплату страхового відшкодування позивач) визначення розміру страхового відшкодування здійснюється на підставі розрахунку з СТО офіційного дилера "Mazda", а позивач порушив дану умову, звернувшись до СТО, яке не є таким офіційним дилером.

Також, 07.09.2020 від Моторного (транспортного) страхового бюро України до суду надійшла інформація про страхове покриття згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1063191.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 23.09.2020 вирішено розглядати справу № 910/12009/20 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та призначено підготовче засідання на 23.10.2020.

24.09.2020 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначив, що звіт, на який посилається відповідач у своєму відзиві є лише попереднім оціночним документом, а розмір страхового відшкодування має розраховуватися виходячи із фактичних витрат на ремонт пошкодженого в результаті ДТП авто та, при цьому, позивач зазначив, що СТО, на якій здійснювався такий ремонт є офіційним дилером "Mazda", а тому позивачем було дотримано вимоги договору добровільного страхування наземного транспорту №6-01 від 17.09.2019.

05.10.2020 позивач звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи без участі його уповноваженого представника.

Поряд із тим, 05.10.2020 від відповідача до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, у яких він наголосив на тому, що не оспорює правомірність виконання робіт на обраній позивачем СТО, а вказує саме на неправомірність визначення страхового відшкодування особою, що не є офіційним дилером "Mazda". Також, відповідач зазначив, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження №63-D/51/9 від 22.02.2019 ним був складений на виконання вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а також зауважив, що спору щодо необхідності застосування коефіцієнту фізичного зносу у даному разі немає, а, натомість, позивачем не надано документів, які підтверджують розмір страхового відшкодування і тому єдиним документом, що підтверджує розмір страхового відшкодування є наданий відповідачем висновок.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 23.10.2020 вирішено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 25.11.2020.

У судове засідання, що відбулось 25.11.2020, представник позивача не з`явився.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що якщо представник сторони не з`явився в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні

Таким чином, оскільки позивача було належним чином повідомлено про судові засідання та при цьому - на засадах відкритості та гласності судового процесу сторонам створено всі необхідні умови для можливості захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а також враховуючи надане позивачем клопотання про розгляд даної справи за відсутності його представника, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача.

У судовому засіданні, що відбулось 25.11.2020 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

17.09.2018 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" (за договором - Страховик) та ОСОБА_1 (за договором - Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №6-01, за яким Страховик застрахував майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме - автомобіля "Mazda 6", державний номерний знак (надалі - д.н.з.) НОМЕР_1 .

Як вбачається із постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.10.2018 у справі № 639/5557/18, 24.09.2018 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участі автомобіля "Mazda 6" д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля "Renault Magnum" д.н.з. НОМЕР_2 під управлінням ОСОБА_2 , внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до вказаної постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.10.2018 у справі № 639/5557/18, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В матеріалах справи міститься копія повідомлення про настання події з наземним транспортним засобом (заяви про виплату страхового відшкодування) від 25.09.2018 згідно якої ОСОБА_1 (водій пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля "Mazda 6" д.н.з. НОМЕР_1 ) звернулася до позивача та просила на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №6-01 від 17.09.2018 здійснити страхове відшкодування на рахунок "СТО АККО-МОРОРС".

При цьому, суд приймає до уваги, що відповідно до п. 5.2. договору добровільного страхування наземного транспорту №6-01 від 17.09.2018, збиток визначається на СТО офіційного дилера, що виконує гарантійне обслуговування ТЗ та обране страховиком.

Як вбачається з наданої позивачем роздруківки із веб-сайту https://mazda.ua/, за адресою: м. Харків, вул. Гольдбергівська, 44 знаходиться відділ сервісу "АККО МОТОРС", який значиться як офіційний дилер "Mazda". Дана інформація є загальнодоступною та знаходиться у вільному доступі в мережі Інтернет та не заперечується відповідачем.

Так, на підтвердження розміру збитку, що був спричинений автомобілю "Mazda 6" д.н.з. НОМЕР_1 , позивач надав рахунок-фактуру ТОВ "АККО МОТОРС" № ДЧ5- від 26.09.2018 у якому вказано вартість запчастин, необхідних для ремонту пошкодженого авто на загальну суму 32 157, 31 грн, а також рахунок-фактура ФОП Дяченка Ігоря Володимировича № КА5- від 25.09.2018, відповідно до якого вартість робіт з ремонту авто склала 36 539, 57 грн.

Відповідно до страхового акту № 09719-02 від 09.10.2018 позивачем визначено розмір страхового відшкодування в сумі 62 498, 69 грн та сплачено зазначені грошові кошти на рахунок ТОВ "АККО МОТОРС" в сумі 32 157, 31 грн на підставі платіжного доручення № 22759 від 09.10.2018, а також на рахунок ФОП Дяченка Ігоря Володимировича в сумі 30 341, 38 грн на підставі платіжного доручення № 22758 від 09.10.2018.

Водночас, зі змісту доводів відповідача вбачається, що оскільки ФОП Дяченко Ігор Володимирович не є офіційним дилером "Mazda", тоді й розмір визначеної ним суми збитків не є належним та суперечить умовам п. 5.2. договору добровільного страхування наземного транспорту №6-01 від 17.09.2018.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача з огляду на наступні обставини.

Так, в матеріалах справи міститься договір суборенди № 01/11/2018 від 01.11.2018, який був укладений між ТОВ "АККО МОТОРС" (за договором - Орендодавець) та ФОП Дяченком Ігорем Володимировичем (за договором - Орендар), відповідно до умов якого (п. п. 1.1, 1.2. договору) Орендодавець зобов`язується надати Суборендареві частину нежитлового приміщення, у тимчасове користування, а Суборендар зобов`язується сплачувати орендну плату в розмірі та строки, зазначені в п. 3 цього Договору, при цьому Орендодавець зобов`язується передати Суборендареві у тимчасове користування частину нежитлового приміщення загальною площею 17,5 кв.м., що знаходиться за адресою: 61010, м. Харків, вул. Гольдбергівська, будинок 44. При цьому в п. 1.5. зазначеного договору суборенди № 01/11/2018 від 01.11.2018 вказано, що мета суборенди - станція технічного обслуговування.

Тобто виходячи із змісту вищезазначеного договору суборенди № 01/11/2018 від 01.11.2018, а також рахунків-фактур № ДЧ5- від 26.09.2018 та № КА5- від 25.09.2018 вбачається, що ТОВ "АККО МОТОРС" та ФОП Дяченко Ігор Володимирович, які спільно здійснюють свою діяльність за адресою: м. Харків, вул. Гольдбергівська, 44 (за якою згідно веб-сайту https://mazda.ua/ АККО МОТОРС значиться як офіційний дилер "Mazda") і, при цьому, ФОП Дяченко Ігор Володимирович виконує ремонтні роботи із обслуговування авто, запчастини до яких надає ТОВ "АККО МОТОРС".

Водночас суд зауважує, що умови п. 5.2. договору добровільного страхування наземного транспорту №6-01 від 17.09.2018 не визначають чітких критеріїв щодо того, яким чином має бути визначене СТО офіційного дилера, що виконує гарантійне обслуговування ТЗ, а також те, яку саме особу слід вважати таким дилером та натомість вказано, що таке СТО має бути обрано страховиком (позивачем).

З урахуванням вищевикладеного, з огляду на відомості, що містяться на веб-сайті https://mazda.ua/, а також той факт, що ТОВ "АККО МОТОРС" та ФОП Дяченко Ігор Володимирович здійснюють діяльність з технічного обслуговування авто за однією адресою, яка міститься на вказаному сайті та за якою значиться офіційний дилер "Mazda", слід дійти висновку, що як ТОВ "АККО МОТОРС" так і ФОП Дяченка Ігоря Володимировича можна вважати офіційними дилерами "Mazda" у розумінні умов договору добровільного страхування наземного транспорту №6-01 від 17.09.2018, при тому що вказаних осіб було обрано позивачем, як страховиком.

Також, суд вважає за необхідне зауважити, що пункт 5.2. договору добровільного страхування наземного транспорту №6-01 від 17.09.2018, як і даний договір вцілому, направлений на урегулювання двосторонніх відносин позивача, як страховика, та Бондаренко А.П., як страхувальника.

Так, за змістом приписів ст. ст. 626, 627 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. При цьому відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відтак, умова договору добровільного страхування наземного транспорту №6-01 від 17.09.2018 щодо визначення збитку (вартості відновлювального ремонту авто) на СТО офіційного дилера, що виконує гарантійне обслуговування ТЗ - направлена на встановлення правовідношення між сторонами договору та захист їх прав і не стосується третіх осіб. Тобто дана умова встановлює правову визначеність саме між сторонами договору, яка полягає в тому, що у разі настання страхового випадку (ДТП), в результаті якого позивач, як страховик, зобов`язується здійснити відновлювальний ремонт авто страхувальника, то він має його здійснити на відповідній СТО, виходячи із марки авто, при чому на свій вибір.

Наявності заперечень від страхувальника за договором (Бондаренко А.П.) з приводу обрання ТОВ "АККО МОТОРС" та ФОП Дяченка Ігоря Володимировича в якості осіб, що здійснюватимуть технічне обслуговування автомобіля "Mazda 6" д.н.з. НОМЕР_1 , матеріали справи не містять. Доказів на спростування зазначених доводів, щодо того, що вказаних осіб слід вважати СТО-офіційними дилерами "Mazda" у розумінні п. 5.2. договору страхування, матеріали справи не містять.

За таких обставин, можна дійти висновку, що вартість відновлювального ремонту, визначена ТОВ "АККО МОТОРС" та ФОП Дяченком Ігорем Володимировичем на підставі рахунків-фактур № ДЧ5- від 26.09.2018 та № КА5- від 25.09.2018 слід вважати такою, що є належною в розрізі оцінювання розміру фактичних витрат, які були спричинені внаслідок пошкодження автомобіля "Mazda 6" д.н.з. НОМЕР_1 в результаті ДТП.

Так, відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) виплата страхового відшкодування страхувальнику є юридичним фактом, з яким закон пов`язує виникнення у страховика у межах фактичних витрат права вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні норми містить стаття 27 Закону України "Про страхування", за приписами якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таке право позивач може реалізувати, звернувшись за виплатою і до страхової компанії (відповідача), яка застрахувала цивільну відповідальність особи, яка завдала шкоди, на підставі Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", адже за змістом статті 3 цього Закону одним із принципів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є гарантоване забезпечення відшкодування шкоди потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Так, на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 - водія транспортного засобу "Renault Magnum" д.н.з. НОМЕР_2 , який є винною особою у скоєнні ДТП, була застрахована Акціонерним товариством "Страхова компанія "Країна" на підставі полісу № АК/1963191 зі строком дії з 10.10.2017 по 09.10.2018, при цьому цим полісом встановлено ліміт по майну у розмірі 100 000,00 грн та франшизу в розмірі 1000,00 грн.

Отже, в даному випадку відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності водія автомобіля "Renault Magnum" д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_2 , тобто особи, яка визнана винною у ДТП, має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП в межах ліміту відповідальності, а позивач, як особа, яка виплатила страхове відшкодування на користь особи, якій завдано збитків внаслідок ДТП, набув право вимоги, яке ця особа має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Відтак, розмір шкоди (як оціненої так і фактично завданої) та коефіцієнт фізичного зносу застрахованого автомобіля підлягають доведенню перед судом сторонами спору належними засобами доказування відповідно до статей 74, 76 ГПК України.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Водночас, суд враховує, що Закони України "Про страхування" та Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачають зобов`язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, на що також вказує Верховний Суд України у постанові від 15.04.2015 р. у справі № 3-50гс15, проте, відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при здійсненні відшкодування обов`язковим є врахування зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Стаття 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" надає визначення поняття "шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого". Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана:

- з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

- з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

- з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

- з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

- з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

- з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відтак, оскільки страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність, на умовах спеціального нормативно-правого акта, а саме Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", то в даному випадку застосовуються норми цього Закону, а саме статті 29.

Згідно з п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395) (надалі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до п. п. 7.38, 7.39 Методики, коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ тощо. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Доказів наявності підстав для застосування коефіцієнту фізичного зносу при визначенні вартості відновлювального ремонту автомобіля "Mazda 6" д.н.з. НОМЕР_1 відповідно до приписів Методики матеріали справи не містять.

Поряд із тим, суд також зауважує, що системне тлумачення згадуваних вище положень чинного законодавства дає підстави вважати, що в разі пошкодження транспортного засобу розмір шкоди, завданої транспортному засобу, що підлягає відшкодуванню страховиком, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.

Водночас, як зазначено в прийнятих за результатами перегляду справ даної категорії постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17, від 20.03.2018 у справі № 911/482/17, від 03.07.2019 у справі № 910/12722/18, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Відтак, посилання відповідача на висновок експертного автотоварознавчого дослідження №63-D/51/9 від 22.02.2019 не приймаються судом, оскільки у даному разі страхове відшкодування встановлюється виходячи із фактичних витрат з відновлювального ремонту автомобіля "Mazda 6" д.н.з. НОМЕР_1 і при цьому, як зазначалося вище, належне визначення позивачем розміру таких витрат в сумі 62 498, 69 грн відповідачем не спростовано.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням вищевикладених обставин, оскільки відповідачем не спростовано розмір визначеного позивачем страхового відшкодування на підставі фактичних витрат з відновлювального ремонту автомобіля "Mazda 6" д.н.з. НОМЕР_1 в сумі 62 498, 69 грн, слід дійти висновку, що до позивача перейшло право вимоги в порядку суброгації (регресу) до відповідача, як страховика особи, що є винною у вчиненні ДТП на вказану суму страхового відшкодування в сумі 62 498, 69 грн, що була сплачена позивачем на користь потерпілої особи.

При цьому суд враховує положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідно до якого підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Закріплене зазначеним положенням право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою, тобто підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.

Так, в матеріалах справи міститься копія заяви позивача про виплату страхового відшкодування на суму 62 498, 69 грн (вих. № 9023 від 12.11.2018), у відповідь на яку відповідач надав відповідь листом № 5266 від 03.05.2019 з посиланням на висновок експертного авто товарознавчого дослідження №63-D/51/9 від 22.02.2019, згідно до якого вартість матеріального збитку склала 30 896,62 грн та зазначена сума грошових коштів (за вирахуванням франшизи в сумі 1 000,00 грн), як на те вказує позивач, була сплачена відповідачем в сумі 29 896, 62 грн (за вирахуванням франшизи згідно полісу № АК/1963191 в сумі 1 000, 00 грн).

А відтак, слід дійти висновку, що звернення позивача до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування виплаченого ним у із настанням описаної вище дорожньо-транспортної пригоди, було здійснено протягом однорічного терміну, тобто з дотриманням терміну, що визначений приписами статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування".

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 31 602, 07 грн є обґрунтованими та позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 126, 129, ч. 3 ст. 130, ст. ст. 165, 178, 202, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст. ст. 232, 233, 237, п. 2. ч. 5. ст. 238, 240, 241, 247, ч. 1. ст. 256, ст. 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" (04176, м. Київ, вул. Електриків, 29-А; ідентифікаційний код ЄДОПОУ: 20842474) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31; ідентифікаційний код ЄДОПОУ: 31650052) страхове відшкодування в сумі 31 602, 07 грн та судовий збір в сумі 2 102, 00 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 02.12.2020 року.

Суддя Ю.О. Підченко