ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" листопада 2020 р. Справа № 924/181/20

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Яроцького А.М., при секретарі судового засідання Адамчук І.П., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Дністер"

до 1. товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке"

2. товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек"

про визнання припиненою поруки за договором поруки №2П/8АФ-15 від 30.03.2018р.

Представники сторін:

від позивача - Савчук Ю.М;

від відповідача 1 - не з`явився;

від відповідача 2 - Перепилиця О.С. - у режимі відеоконференції.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

27.02.2020 року на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Дністер" до товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" та товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек" про визнання припиненою поруки за договором поруки №2П/8АФ-15 від 30.03.2018р.

Ухвалою суду від 15.07.2020р. у справі №924/181/20 позов залишено без розгляду.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.09.2020р. ухвалу суду від 15.07.2020р. у справі №924/181/20 скасовано, матеріали справи №924/181/20 передано до господарського суду Хмельницької області для продовження розгляду.

30.09.2020р. справу №924/181/20 повернуто до господарського суду Хмельницької області.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.09.2020р. справу передано на розгляд судді Яроцькому А.М.

У зв`язку з тимчасовою втратою працездатності суддею Яроцьким А.М. з 29.09.2020р. по 13.10.2020р. питання про прийняття до розгляду матеріалів справи №924/181/20 не вирішувалось.

Оскільки обставини, які спричинили неможливість вирішення питання про прийняття до розгляду справи відпали, ухвалою суду від 16.10.2020р. розгляд справи по суті у судовому засіданні призначено на 29 жовтня 2020р.

23.10.2020р. представником ТОВ "Агротек" подано клопотання про участь в усіх судових засіданнях по цій справі в режимі відеоконференції, забезпечення проведення яких доручати Господарському суду Дніпропетовської області або Центральному апеляційному господарському суду, а у разі виникнення технічних проблем з підключенням у програмному забезпечення TrueConf - проводити відеоконференцію з обраним судом у м. Дніпро з застосуванням програмного забезпечення "EasyCon".

Ухвалою суду від 26.10.2020р. судове засідання призначене на 29.10.2020р. вирішено провести в режимі відеоконференції, Господарському суду Дніпропетровської області доручено забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області.

Судом у судовому засіданні 29.10.2020р. постановлено ухвалу з занесенням до протоколу судового засідання, якою в судовому засіданні оголошено перерву до 16.11.2020р.

Ухвалою суду від 29.10.2020р. повідомлено відповідача 1 - товариство з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" про оголошення перерви в судовому засіданні до 16.11.2020р.

Ухвалою суду від 05.11.2020р. судове засідання призначене на 16.11.2020р. визначено провести в режимі відеоконференції.

Судом у судовому засіданні 16.11.2020р., відповідно до ст. 216 та п. 3 ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, постановлено ухвалу, з занесенням до протоколу судового засідання, якою відкладено судове засідання на 24.11.2020р.

Ухвалою суду від 16.11.2020р. повідомлено відповідачів 1, 2 про відкладення судового засідання на 24.11.2020р., клопотання представника ТОВ "Агротек" про участь у судових засіданнях по справі №924/181/20 в режимі відеоконференції задоволено та доручено Господарському суду Дніпропетровської області забезпечити проведення судового засідання у справі №924/181/20, призначеного на 15:30 год. 24 листопада 2020 року в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач звернувся до суду з вимогою про визнання припиненою поруки за договором поруки №2П/8АФ-15 від 30.03.2018р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що внаслідок внесених відповідачами змін та доповнень до договору фінансового лізингу №8АФ-15 від 11.03.2015р. збільшено обсяг відповідальності позивача як поручителя за договором поруки №2П/8АФ-15 від 30.03.2018р., якого не повідомлено відповідачами щодо існування додаткових угод №2 від 13.07.2016р. та №3 від 30.03.2018р. Зокрема угодами змінено графік внесення платежів, змінено вартість майна, ціну договору, визначено графік погашення для прострочених платежів, збільшено відповідальність до 365% річних за несвоєчасну сплату лізингових платежів. При цьому, позивач стверджує, що ні лізингодавець, ні лізингоодержувач не повідомили його як поручителя про зміну основних умов основного договору. З посиланням на ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, позиції Верховного Суду викладені у постанові від 17.02.2020р. у справі №924/502/19 та Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018р. у справі №641/9926/15-ц, та від 13.06.2018р. у справі №408/8040/12 позивач стверджує про наявність підстав для припинення дії поруки оскільки минув трирічний термін для пред`явлення вимоги до поручителя з дня настання строку виконання основного зобов`язання.

28.02.2020р. та 02.03.2020р. представником відповідача 2 подано клопотання, в якому останній просить суд визнати подання позовної заяви ТОВ "Сварог-Дністер" зловживанням процесуальними правами та залишити позов без розгляду або повернути ТОВ "Сварог-Дністер" позовну заяву по справі №924/181/20.

19.03.2020р. та 28.10.2020р. від представника ТОВ "Агротек" надійшло клопотання про закриття провадження у справі №924/181/20 на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України, в обґрунтування поданої заяви відповідач 2 зазначає, що оскільки Постановою Верховного суду від 28.01.2019р. у справі №924/490/19 встановлено факт неприпинення поруки за основним договором поруки №2П/8АФ-15 від 30.03.2018р., предмет спору у даній справі відсутній, а тому просить закрити провадження у справі №924/181/20.

19.03.2020р. подано відзив ТОВ "Агротек" на позовну заяву, у якому зазначено, що з огляду на положення п. п. 1.1, 1.3 договору поруки, підписуючи останній, позивач прийняв та підтвердив обізнаність про існування та чинність фактів та умов, встановлених договором поруки. Звертає увагу, що обсяг відповідальності за основним договором було збільшено додатковою угодою №2 від 13.07.2016р. - майже за два роки до укладення договору поруки; додаткову угоду №3 від 30.03.2018 р. до основного договору, якою, зокрема встановлено строк для оплати останніх платежів - до 20.06.2019р., укладено одночасно з договором поруки, що не порушує ч. 1 ст. 559 ЦК України та п. 6.3 договору поруки. Таким чином, вважає, що забезпечене порукою зобов`язання (основний договір) не є припиненим, не було змінене без згоди поручителя та на сьогоднішній день залишається таким самим за розміром, характером та порядком виконання, яким воно було на момент укладення договору поруки. З огляду на положення ч. 4 ст. 559 ЦК України строк поруки встановлений у договорі (п. 6.2) не закінчився, оскільки строк виконання останнього лізингового платежу ще не настав.

Окрім цього, відповідач 2 зазначає, що у постанові Верховного суду від 28.01.2019р. у справі №924/490/19, предметом якої був розгляд справи між тими ж сторонами і з тих же підстав, встановлено таке: "Виходячи з дат укладення додаткових угод до основного договору (13.07.2016, 30.03.2018) та дати укладення Договору поруки (30.03.2018р.), а також враховуючи наведені умови Договору поруки, судом першої інстанції відхилено посилання ТОВ "Сварог-Дністер" на його неповідомлення про внесення змін до основного договору."

Враховуючи викладене, відповідач 2 просить у задоволенні позову відмовити та стягнути з позивача 60 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

01.06.2020р. на електронну адресу суду позивачем подано відповідь на відзив, де останній зазначає, що умови договору поруки про дію договору до настання певних обставин не означають, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього кодексу. Вказує, що доводи відповідача 2, що порука за Договором поруки №2П8АФ-15 від 30.03.2018р. не припинила свою дію є абсолютно хибним, у зв`язку з тим, що договором поруки не визначено строку дії договору поруки, а визначено лише термін протягом якого Лізингодавець має право звернутися з вимогою. Стверджує, що порука за договором поруки №2П/8АФ-15 від 30.03.2018р. припинила свою дію. Представник позивача, вказує, що хибним є твердження відповідача 2, про те що ТОВ "Сварог-Дністер" станом на 29.03.2018р. дало згоду на укладення поруки в тому числі і за додатковою угодою до договору фінансового лізингу, яка укладена 30.03.2018р. між відповідачами.

У відповіді на відзив від 31.05.2020р. позивач окремо зазначив, що порука за спірним договором поруки припинила свою дію відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 559 ЦК України, а тому твердження відповідача наведені у відзиві є хибними.

Окрім того, в запереченні на клопотання відповідача 2 про закриття провадження у справі, представник ТОВ "Сварог-Дністер" зазначив, що позовними вимогами у справі №924/490/19 є визнання договору поруки №2П/8АФ-15в від 30.03.2018р. припиненим, а у справі №924/181/20 предметом позову є визнання поруки припиненою за договором поруки №2П/8АФ-15в від 30.03.2018р., а тому просить відмовити у задоволенні клопотання ТОВ "Агротек" про закриття провадження у справі.

16.11.2020р. на електронну адресу суду від представника позивача надійшла письмова промова у справі, де останній звертає увагу на доводи наведені у позовній заяві та у запереченнях на відзив, а також зауважує, що у зв`язку з тим, що договір поруки №2П/8АФ-15 від 30.03.2015р. припинився ще 30.03.2018р., то до відносин сторін за таким договором не підлягають застосуванню положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування" №2478-VIII від 03.07.2018р., який було введено в дію 04.02.2019р. Зауважує, що порука ТОВ "Сварог-Дністер" за договором поруки №2П/8АФ-15 від 30.03.2015р. припинена у відповідності до ч. 1 ст. 559 ЦІК України (в редакції на дату укладення договору поруки) 30.03.2018р.

16.11.2020р. представником позивача також направлено на адресу суду заперечення проти закриття провадження у справі №924/181/20, де останній вказує, що право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, оскільки це суперечило б положенням частини першої статті 559 цього Кодексу. Окремо, представник позивача зазначає, що щодо припинення поруки за договором поруки №2П/8АФ-15 від 30.03.2015р. існує дві Постанови ВС КГС, де в Постанові ВС КГС від 28.01.2020р. зазначено, що порука у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України не припинена, а в Постанові ВС КГС від 11.08.2020р. №904/1478/19, що судами не надано належної правової оцінки щодо припинення поруки у відповідності до ч. 1 ст. ч. 4 ст. 559 ЦК України, в редакції, яка діяла на момент укладення договору поруки. З огляду на викладене ТОВ "Сварог-Дністер" вважає, що клопотання про закриття провадження у справі №924/181/20 з посиланням на Постанову Верховного Суду Касаційного господарського суду від 28.01.2020р. у справі №924/490/19 не підлягає задоволенню, а позовні вимоги підлягають розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні 24.11.2020р. проти задоволення клопотань відповідача 2 про залишення позовної заяви без розгляду та закриття провадження у справі заперечив, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні 24.11.2020р. проти задоволення позову заперечив з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та клопотаннях про визнання подання позовної заяви ТОВ "Сварог-Дністер" зловживанням процесуальними правами та про закриття провадження у справі.

Представник відповідача 1 в судове засідання 24.11.2020р. не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, що надісланням ухвали суду від 16.11.2020р. на адресу зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Судом в судовому засіданні 24.11.2020р. постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відмову у задоволенні клопотань відповідача 2 про визнання подання позовної заяви ТОВ "Сварог-Дністер" зловживанням процесуальними правами та залишення позову ТОВ "Сварог-Дністер" без розгляду (вх.№05-22/1695/20 від 28.02.2020р., вх.№05-22/1732/20 від 02.03.2020р.) та клопотань ТОВ "Агротек" про закриття провадження у справі №924/181/20 на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України (вх.№05-22/2351/20 від 19.03.2020р., вх.№05-22/9658/20 від 28.10.2020р.).

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, норми ч. ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника, враховуючи той факт, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, та те, що у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті, спір належить вирішити у відсутності представника відповідача 1 за матеріалами справи.

Обставини, які є предметом доказування у справі, та докази, якими сторони підтверджують або спростовують їх наявність.

11.03.2015 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Агротек" (лізингодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу №8АФ-15 (далі договір лізингу), за умовами п. 1.1 якого відповідно до умов цього договору лізингодавець зобов`язується передати на умовах фінансового лізингу у платне користування предмет лізингу (майно), а лізингоодержувач зобов`язаний прийняти майно та зобов`язується сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. Ціна одиниці, кількість і загальна вартість майна на момент укладення цього договору наведені в додатку №1 "Специфікація".

Пунктом 2.1 договору лізингу передбачено, що вартість майна становить гривневий еквівалент 250000,00 доларів США, що розраховується за курсом продажу долару США, встановленим у міжбанківській інформаційній системі "УкрДілінг" (http://www.udinform.com/), сформованим на 16:00 за київським часом (міжбанківський курс) на дату, що передує даті укладення цього договору (міжбанківський курс договору), та на дату укладання цього договору становить 5425000,00 грн. (вартість майна).

Майно вважається переданим лізингоодержувачу з дати підписання акту приймання-передачі майна (п. 3.2 договору лізингу).

Згідно з п. 4.1 договору всі платежі за договором здійснюються в національній валюті України відповідно до умов цього договору та додатку №2 "Графік внесення лізингових платежів" до договору (графі) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця, вказаний у цьому договорі.

Пунктом 4.4 договору лізингу, зокрема передбачено, що розмір, склад, терміни сплати лізингових платежів встановлюються в графіку.

Відповідно до п. 4.5 договору лізингу лізингові платежі складаються з: суми, яка відшкодовує частину вартості майна, яка є гривневим еквівалентом суми, визначеної в графіку, помноженої на фіксований міжбанківський курс акту приймання-передачі; платежу як винагороди (комісії) лізингодавцю за отримане у лізинг майно, який не може бути меншою за 1 гривню, та розраховується в гривнях як різниця між сумою лізингового платежу та сумою, яка відшкодовує частину вартості майна.

У п. 5.3.1 договору лізингу зазначено, що лізингодавець має право відмовитися від договору та вимагати повернення майна від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або і в повному обсязі та прострочення оплати становить більше 30 календарних днів. Вилучення майна у лізингоодержувача не звільняє останнього від обов`язку сплати всіх несплачених до дати вилучення майна лізингових платежів, передбачених договором, в тому числі несплаченої суми штрафних санкцій.

Право власності на майно переходить до лізингоодержувача за умови сплати ним всіх лізингових платежів в розмірах та у терміни, передбачені графіком, в тому числі сплати лізингодавцю всієї суми вартості майна, що у гривневому еквіваленті не менше вартості майна, зазначеного у акті приймання-передачі майна, сплати штрафних санкцій відповідно до умов договору. На підтвердження переходу права власності до лізингоодержувача сторони підписують договір купівлі-продажу (викупу) майна (п. 6.1 договору лізингу).

Відповідно до п. 7.2 договору лізингу у випадку, якщо лізингоодержувач порушить строк оплати будь-якого лізингового платежу, який встановлений в графіку, лізингоодержувач несе відповідальність перед лізингодавцем у вигляді сплати сімдесяти відсотків річних від суми простроченого лізингового платежу (відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України).

За умовами п. 8.1.1 договору лізингу договір може бути розірваний в однобічному порядку з ініціативи лізингодавця, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або в повному обсязі) та прострочення сплати становить більше 30 днів календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого в цьому договорі (на підставі письмового повідомлення лізингодавця про розірвання договору). В цьому випадку договір вважається розірваним з моменту отримання лізингоодержувачем письмового повідомлення лізингодавця про розірвання договору.

Припинення дії договору з будь-яких підстав не звільняє сторони від виконання зобов`язань за цим договором, що мали місце під час його дії (п. 8.5 договору лізингу).

Згідно з п. 10.1 договору лізингу ціна договору становить гривневий еквівалент 314117,45 доларів США, що за міжбанківським курсом договору на дату його укладання становить 6816348,67 грн.

Строк дії договору з 11.03.2015 р. по 20.12.2017 р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами всіх зобов`язань за цим договором. Зазначений строк може бути змінений відповідно до умов даного договору (п. 11.1 договору лізингу).

У п. 11.2 договору лізингу зазначено, що даний договір набирає чинності з моменту його підписання та втрачає свою чинність після виконання сторонами всіх зобов`язань по ньому.

Розірвання або припинення договору, а так само відмова сторони від договору не звільняє сторони від виконання всіх зобов`язань по ньому (п. 11.3 договору лізингу).

Пунктом 12.1 договору лізингу передбачено, що специфікація, графік та акт приймання-передачі майна є невід`ємними частинами цього договору.

Всі зміни і доповнення до даного договору оформляються додаткової угодою, що підписується сторонами та є невід`ємною частиною даного договору.

У додатку №1 до договору лізингу "Специфікація майна" сторони погодили найменування майна - трактор John Deere 8335R, вартість з урахуванням ПДВ - 250000,00 доларів США.

Додатком №2 до договору лізингу "Графік внесення лізингових платежів" визначено строки платежів (останній - 20.12.2017 р.), суми, які компенсують частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ, платежі як винагорода (комісія) лізингодавцю за отримане у лізинг майно, без ПДВ, та суми чергового лізингового платежу, доларів США.

Згідно з актом приймання-передачі від 19.03.2015р. (додаток №3 до договору лізингу) лізингодавець передав, а лізингоодержувач отримав майно (предмет лізингу): трактор John Deere 8335R, серійний № 1RW8335RODP069093, 2013 р.в., вартість з урахуванням ПДВ - 250000,00 доларів США, 5898712,40 грн. (міжбанківський курс акту приймання-передачі: 1 долар США = 23,6 грн.). У п. 4 акта зазначено, що сторони взаємних претензій не мають.

13.07.2016р. сторони уклали до договору лізингу додаткову угоду №2 (далі - додаткова угода №2), в якій дійшли згоди внести зміни до договору фінансового лізингу №8АФ-15 від 11.03.2015 року, виклавши п. 10.2.1, 10.1. та Графік внесення лізингових платежів (Додаток № 2) у новій редакції. Зокрема, п. 10.2.1 викладено в редакції: "Платежі як винагорода (комісія) Лізингодавцю за отримане у лізинг майно становлять гривневий еквівалент 84412,57 доларів США, що за міжбанківським курсом Договору на дату його укладання становлять 1831752,77 гривень. Платежі як винагорода (комісія) Лізингодавцю за отримане у лізинг майно у гривнях підлягають перерахунку у відповідності до п. 3.5.2 Договору"; п. 10.1 викладено в редакції: "Ціна Договору становить гривневий еквівалент 335662,57 доларів США, що за міжбанківським курсом Договору на дату його укладання становить 7283877,77 гривень (надалі - Ціна Договору)". Також викладено в новій редакції Додаток №2 (графік внесення лізингових платежів) до договору лізингу (останній платіж - 20.12.2017 р.).

Крім того, згідно з п. 2 додаткової угоди №2 сторони погодили сплату простроченої заборгованість по сплаті чергових лізингових платежів згідно Графіку внесення лізингових платежів за вересень 2015-червень 2016 року в розмірі 99745,77 Доларів США.

Також сторони дійшли згоди внести зміни в п. 7.2 договору фінансового лізингу №8АФ-15 від 11.03.2015 року, виклавши його у такій редакції: "7.2. У випадку, якщо Лізингоодержувач порушить строк оплати будь-якого Лізингового платежу, який встановлений в Графіку, Лізингоодержувач несе відповідальність перед Лізингодавцем у вигляді сплати 365 (трьохсот шістдесяти п`яти) процентів річних від суми простроченого Лізингового платежу (відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України)" (п. 4 додаткової угоди №2).

У п. 5 додаткової угоди №2 зазначено, що враховуючи зміну строків платежу за Графіком, сторони дійшли згоди подовжити строк дії договору фінансового лізингу №8АФ-15 від 11.03.2015 року до 20.12.2017 р. включно.

З протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Дністер" (код 35289018), №29/03-2018/СД від 29.03.2018р. вбачається, що загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Дністер", прийнято рішення, про надання згоди на укладення ТОВ "Агротек", ТОВ "Серединецьке" та позивачем трьохсторонніх договорів поруки з метою гарантування виконання ТОВ "Серединецьке" грошових зобов`язань, в тому числі, за договорами фінансового лізингу (зі змінами та доповненнями), що укладений між ТОВ "Агротек" та ТОВ "Серединецьке" - №8АФ-15 від 11.03.2015р.

30.03.2018р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Агротек" (лізингодавець), товариством з обмеженою відповідальністю Сварог-Дністер (поручитель) та товариством з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" (лізингоодержувач) укладено договір поруки №2П/8АФ-15 (далі - договір поруки), відповідно до п. 1.1 якого його предметом є зобов`язання поручителя перед лізингодавцем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання лізингоодержувачем своїх зобов`язань перед лізингодавцем, які випливають з умов договору фінансового лізингу №8АФ-15 від 11.03.2015 р., а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії договору фінансового лізингу №8АФ-15 від 11.03.2015 р. (основний договір).

У п. 1.2 договору поруки сторони встановили, що зобов`язання поручителя перед лізингодавцем є безумовним і ніяких інших умов, крім передбачених цим договором та основним договором, не потребують.

Поручитель свідчить, що він ознайомлений зі змістом основного договору та обсягом зобов`язань лізингоодержувача за основним договором, повністю з ними згоден, ніяких заперечень, а також непорозумінь щодо його положень не має. Для внесення будь-яких змін та доповнень до основного договору лізингодавцю та лізингоодержувачу не потрібно отримувати згоду поручителя на внесення таких змін (п. 1.3 договору поруки).

Пунктами 2.1-2.3 договору поруки передбачено, що у випадках неможливості виконання лізингоодержувачем своїх зобов`язань за основним договором: - лізингодавець має право на свій розсуд пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя чи лізингоодержувача або обом сторонам одночасно, повідомивши поручителя про прострочення лізингоодержувачем своїх зобов`язань за основним договором протягом 2 робочих днів з моменту прострочення лізингоодержувачем забезпеченого порукою зобов`язання; - лізингоодержувач не пізніше ніж за 3 банківських дня до моменту настання строку виконання зобов`язань за основним договором повідомляє лізингодавця та поручителя про неможливість виконання зобов`язань за основним договором. Сторони договору встановлюють, що якщо надійде вимога про погашення суми заборгованості по основному договору і поручитель не буде в змозі виконати таку вимогу лізингодавця, то лізингодавець має право задовольнити свої вимоги за рахунок майна поручителя, згідно норм чинного законодавства. Сторони договору встановлюють, що поручитель, після виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору, у відповідності до ст. 556 Цивільного кодексу України, набуває всіх прав лізингодавця як кредитора по виконаному ним зобов`язанню - основному договору.

Згідно з п. 6.1 договору поруки усі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином у випадку, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом, або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача.

У п. 6.2 договору сторони зазначили, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами. Порука припиняється, якщо лізингодавець протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання за основним договором не пред`явить вимоги до поручителя.

Сторони договору встановлюють, що у тому разі, якщо без згоди поручителя до основного договору вносяться зміни, що тягнуть за собою збільшення відповідальності поручителя, обсяг відповідальності поручителя залишається без змін (попереднім) (п. 6.3 договору поруки).

У п. 6.7 договору поруки зазначено, зокрема, що договір відображає повне розуміння сторонами предмета цього договору та інших питань, зазначених у цьому договорі.

За умовами п. 6.9 договору поруки сторони погодили обов`язковість скріплення договору та всіх пов`язаних з ним документів відповідними печатками сторін.

Договір поруки підписаний представниками сторін, скріплених відтисками їхніх печаток.

Окрім того 30.03.2018 р. ТОВ "Агротек" та ТОВ "Серединецьке" уклали додаткову угоду №3 (далі - додаткова угода №3) до договору лізингу, відповідно до якої станом на 30 березня 2018 року сторони зафіксували, що зобов`язання (в тому числі прострочене) Лізингоодержувача перед Лізингодавцем в еквіваленті до долара США становить 181331,82 доларів США (п. 1 додаткової угоди №3).

Згідно з п. 2 додаткової угоди №3 сторони дійшли згоди внести зміни до договору фінансового лізингу №8АФ-15 від 11.03.2015 року. Зокрема, викладено в новій редакції п. 10.2.1 договору: "Платежі як винагорода (комісія) Лізингодавцю за отримане у лізинг майно становлять гривневий еквівалент 94790,76 доларів США, що за міжбанківським курсом Договору на дату його укладання становлять 2056959,49 гривень. Платежі як винагорода (комісія) Лізингодавцю за отримане у лізинг майно у гривнях підлягають перерахунку у відповідності до п. 3.5.2 Договору".

Також п. 10.1 договору викладено в редакції: "Ціна Договору становить гривневий еквівалент 346040,76 доларів США, що за міжбанківським курсом Договору на дату його укладання становить 7509084,49 гривень (надалі - Ціна Договору)".

Крім того, в новій редакції викладено Графік внесення лізингових платежів (Додаток № 2) (останній платіж - 20.06.2019 р.).

У п. 3 додаткової угоди №3 сторони погодили порядок сплати простроченої заборгованості по сплаті чергових лізингових платежів згідно Графіку внесення лізингових платежів за період лютий 2016 - грудень 2017 року в розмірі 194881,54 Доларів США.

Також, враховуючи зміну строків платежу за Графіком, Сторони дійшли згоди подовжити строк дії договору фінансового лізингу № 8АФ-15 від 11.03.2015 року до 20.06.2019 р. включно (п. 5 додаткової угоди №3).

ТОВ "Агротек" звернувся з позовом, в тому числі до товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Дністер" (поручителя), про стягнення з нього грошових коштів, як поручителя, за договором поруки №2П/8АФ-15. Провадження у справі №904/1478/19 відкрито 14.04.2019 року.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 23.09.2019р. у справі №924/490/19, залишеним в силі постановою Верховного суду від 28.01.2020р., відмовлено у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Дністер" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке", Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек", про визнання договору поруки №2П/8АФ-15 від 30.03.2015р. припиненим. У даній Постанові Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду приходить до висновку, що порука у відповідності до ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України не припинена.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.08.2020р. у справі №904/1478/19 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек" про передачу на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи №904/1478/19 відмовлено, касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Дністер" задоволено частково, Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 05.03.2020 у справі №904/1478/19 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області. У даній Постанові Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки припиненню поруки у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України.

Позивач, вважаючи, що додатковими угодами до договору фінансового лізингу №8АФ-15 від 11.03.2015р. без повідомлення ТОВ "Сварог-Дністер" було внесено зміни, якими збільшено відповідальність останнього, як поручителя за договором поруки №2П/8АФ-15 від 30.03.2018р., а також враховуючи не звернення відповідача 2 з вимогою до поручителя протягом відповідного строку з дня настання строку виконання забезпеченого порукою зобов`язання, звернувся до суду з позовом про визнання поруки за вказаним договором припиненою.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, у разі невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ст. 559 ЦК України, на припинення зобов`язання за договором поруки, підлягає захисту судом за позовом поручителя на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки відповідно до пункту 7 частини другої статті 16 ЦК України, оскільки це суперечило б положенням частини першої статті 559 цього Кодексу (постанова Верховного Суду України від 21.11.2012 у справі № 6-134цс12).

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, 11 березня 2015 року між ТОВ "Агротек" (лізингодавець) та ТОВ "Серединецьке" (лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу №8АФ-15 (зі змінами та доповненнями внесеними додатковими угодами №2 від 13.07.2016р. та №3 від 30.03.2018р.), за змістом якого лізингодавець передає на умовах фінансового лізингу у платне користування предмет лізингу трактор John Deere8335R за ціною 250 000,00 Доларів США, а лізингоодержувач приймає предмет лізингу та зобов`язується сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору у строки та у розмірах згідно додатку №2 "Графік внесення лізингових платежів" до договору.

30.03.2018р. між ТОВ "Сварог-Дністер" (поручитель), ТОВ "Агротек" (лізингодавець) та ТОВ "Серединецьке" (лізенгоодержувач) було укладено договір поруки №2П/8АФ-15, за яким поручитель зобов`язується перед лізингодавцем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання лізингоодержувачем, своїх зобов`язань перед лізингодавцем, які випливають з умов Договору фінансового лізингу №8АФ-15 від 11.03.2015 року, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії договору фінансового лізингу №8АФ-15 від 11.03.2015 року.

За змістом частин першої, другої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Обсяг відповідальності поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання.

Правочин, щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин, щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 547 ЦК України).

За змістом з п.п. 1.1 та 1.3. договору поруки поручитель свідчить, що він ознайомлений зі змістом основного договору та обсягом зобов`язань лізингоодержувача за основним договором повністю з ним згоден, ніяких заперечень, а також непорозумінь щодо його положень немає. Для внесення будь-яких змін та доповнень до основного договору Лізингодавцю та лізингоодержувачу не потрібно отримувти згоду Поручителя на внесення таких змін. Крім того, поручитель солідарно відповідає за зобов`язаннями, які потенційно можуть виникнути із укладених в подальшому додаткових угод до такого договору.

Судом встановлено, що укладаючи спірний договір поруки сторони погодили, що: порукою забезпечено зобов`язання, які випливають з умов договору фінансового лізингу, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Основного договору; зобов`язання поручителя перед лізингодавцем є безумовним і ніяких інших умов, крім передбачених цим договором та Основним договором, не потребують; поручитель засвідчив, що він ознайомлений зі змістом Основного договору та обсягом зобов`язань лізингоодержувача за Основним договором, повністю з ними згоден, ніяких заперечень, а також непорозумінь щодо його положень не має; для внесення будь-яких змін та доповнень до Основного договору лізингодавцю та лізингоодержувачу не потрібно отримувати згоду поручителя на внесення таких змін; договір відображає повне розуміння сторонами предмета цього договору та інших питань, зазначених у цьому договорі.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, виходячи із змісту статей 526, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які забезпечувальні зобов`язання, що випливають з основного зобов`язання, не повинні припиняти свою дію у разі, якщо основне зобов`язання залишилося невиконаним.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 статті 559 ЦК України (у редакції чинній на момент укладення спірного договору поруки від 30.03.2018р.) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: 1) підвищення суми кредиту або розміру процентів, пені, штрафів, тощо; 2) відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; 3) установлення (збільшення розміру) неустойки; 4) встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; 5) включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення термінів повернення кредитів, тощо (відповідна правова позиція викладена, зокрема у постановах Верховного Суду України від 24.06.2015 у справі № 6-701цс15, від 23.12.2014 № 3-196гс14, від 20.02.2013 № 6-172цс12, від 21.05.2012 № 6-18цс11, від 10.10.2012 № 6-112цс12).

ТОВ "Сварог-Дністер" визначає підставою для припинення поруки за договором поруки ч. ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України.

Згідно з частиною третьою статті 6 ЦК України сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

На підставі наведеного положення закону сторони у п. 6.3. договору поруки врегулювали, що у тому разі, якщо без згоди поручителя до основного договору вносяться зміни, що тягнуть за собою збільшення відповідальності поручителя, обсяг відповідальності поручителя залишається без змін (попереднім).

В даному контексті, на переконання суду, п. 1.3. договору поруки врегульовує питання змін та доповнень, які не стосуються збільшення основного зобов`язання, оскільки останнє вирішено у п. 6.3. договору.

З матеріалів справи вбачається, що 29.03.2018р. загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Дністер", прийнято рішення, яке оформлене протоколом №29/03-2018/СД про надання згоди на укладення ТОВ "Агротек", ТОВ "Серединецьке" та позивачем трьохсторонніх договорів поруки з метою гарантування виконання ТОВ "Серединецьке" грошових зобов`язань, в тому числі, за договорами фінансового лізингу (зі змінами та доповненнями), що укладений між ТОВ "Агротек" та ТОВ "Серединецьке" №8АФ-15 від 11.03.2015р.

Отже, рішенням від 29.03.2018р. учасники Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Дністер" надали згоду на укладення договору поруки №2П/8АФ-15 від 30.03.2018р.

Натомість, учасниками справи не надано, а судом не отримано доказів обізнаності або повідомлення позивача про укладення та умови додаткової угоди №3 від 30.08.2018р. до договору поруки №2П/8АФ-15 від 30.03.2018р., якою збільшено відповідальність поручителя.

За загальним правилом, установленим частиною першою статті 651 ЦК України, зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим за змістом частини третьої статті 651 ЦК України договором або законом може бути передбачено також право сторони договору відмовитися від договору в повному обсязі або частково, тобто розірвати або змінити договір на власний розсуд на підставі одностороннього правочину.

Особливістю одностороннього правочину є те, що такий правочин як юридичний факт здійснюється за волевиявленням однієї особи, однак може спричиняти відповідні правові наслідки (породжувати обов`язки) для інших осіб, коли це випливає зі спеціальних положень законодавства.

Так, за правилами, передбаченими абзацом 3 частини третьої статті 202 ЦК України, односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Настання правових наслідків, зумовлених вчиненням особою одностороннього правочину, для інших осіб пов`язане з дотриманням вимог щодо вчинення його у відповідній формі, обумовленій законом, та його реалізацією шляхом доведення цього правочину до відома зацікавлених осіб.

Приписи частини першої статті 559 ЦК України передбачають спеціальне регулювання порядку зміни забезпеченого порукою зобов`язання, а відтак і договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, з урахуванням волевиявлення та повідомлення, крім сторін цього договору, також поручителя і встановлюють правові наслідки неодержання згоди поручителя.

Умови договору поруки про те, що поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення основного зобов`язання, не виключають застосування правил, передбачених абзацом 3 частини третьої статті 202 ЦК України, та, відповідно, необхідності узгодження певних вчинених в односторонньому порядку змін до основного зобов`язання із поручителем у належній формі.

За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020р. по справі №910/13109/18 навела висновок про те, що умови договору поруки про те, що поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення основного зобов`язання, не виключають застосування правил, передбачених абзацом 3 частини третьої статті 202 ЦК України та, відповідно, від необхідності узгодження певних вчинених в односторонньому порядку змін до основного зобов`язання з поручителем у належній формі.

Окремо судом зазначається, що посилання ТОВ "Агротек" на постанову Верховного Суду у справі №924/490/19 від 28.01.2020р. не можна вважати обґрунтованим, оскільки вказана постанова була ухвалена до того, як Велика Палата Верховного Суду зробила у постанові від 26.05.2020 у справі №910/13109/18 вищевказаний правовий висновок щодо застосування положень ч.1 ст. 559 ЦК України.

Окремо, судом враховується, що відповідно до ч. 7 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді справи №924/490/19, не є обов`язковою при розгляді даної справи.

Враховуючи викладене, установивши, що сторонами додаткової угоди №3 від 30.03.2018р. укладеної до договору фінансового лізингу №8АФ-15 від 11.03.2015 року збільшено: розмір платежу, як винагороди (комісії) лізингодавцю за отримане у лізинг майно, ціну договору, змінено Графік внесення лізингових платежів у новій редакції з 20.04.2015р. по 20.06.2019р. з коригуванням на збільшену суму винагороди (комісії) лізингодавця та продовжено строку дії договору фінансового лізингу №8АФ-15 від 11.03.2015 року до 20.06.2019 року включно, тобто збільшено обсяг відповідальності і поручителя без погодження та повідомлення останнього, суд дійшов до висновку щодо наявності підстав для припинення поруки за договором поруки №2П/8АФ-15 від 30.03.2015 року в силу положень частини першої статті 559 ЦК України (у відповідній редакції).

Відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Христов проти України" (рішення від 19 лютого 2009 року, заява №24465/04) наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу "Брумареску проти Румунії"). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає за належне задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідачів у справі у зв`язку з задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Дністер" до товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке", товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек" про визнання поруки припиненою за договором поруки №2П/8АФ-15 від 30.03.2018р. задовольнити.

Визнати припиненою поруку товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Дністер" за договором поруки №2П/8АФ-15 від 30.03.2018р., укладеним між ТОВ "Сварог-Дністер", ТОВ "Агротек" та ТОВ "Серединецьке".

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" (30440, Хмельницька обл., Шепетівський район, с. Мокіївці, вул. Дорожня , буд.4, ідентифікаційний код 32678262) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Дністер" (32645, Хмельницька область, Новоушицький район, с. Куча, вул. Центральна, буд. 4, ідентифікаційний код 35289018) 1051,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек" (49083, м Дніпро, вул. Собінова, 1, ідентифікаційний код 32232765) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Дністер" (32645, Хмельницька область, Новоушицький район, с. Куча, вул. Центральна, буд. 4, ідентифікаційний код 35289018) 1051,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили, видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням ч. 4 Розділу X "Прикінцеві положення" та пп. 17.5 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 01.12.2020р.

Суддя А.М. Яроцький

Віддрук. 4 прим. (рекоменд. з повідомл.):

1 - до справи;

2 - позивачу - 32645, Хмельницька обл., Новоушицький район, с. Куча, вул. Центральна, буд. 7.

3 - відповідачу 1 - 30440, Хмельницька обл., Шепетівський район, с. Мокіївці, вул. Дорожня, буд. 4;

4 - відповідачу 2 - 49083, м. Дніпро, вул. Собінова, 1.