ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2020 року м.Дніпро Справа № 904/2696/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

секретар судового засідання Крицька Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства "АВІГЕЯ СТ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2020 (дата підписання та складення повного судового рішення 14.08.2020, суддя Петренко І. В.) у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛПРОМПРОЕКТ"

до приватного підприємства "АВІГЕЯ СТ"

про стягнення 394 140,83 грн, з яких 375 112,85 грн основного боргу; 9 650,16 грн трьох процентів річних; 9 377,82 грн інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст і підстави позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЛПРОМПРОЕКТ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до "АВІГЕЯ СТ" про стягнення 394 140,83 грн, з яких 375 112,85 грн основного боргу; 9 650,16 грн трьох процентів річних; 9 377,82 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на неповернення відповідачем попередньої оплати, у зв`язку з розірванням договору підряду №010619-А від 07.06.2019.

ІІ. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2020 у даній справі позов задоволено частково. Стягнуто з приватного підприємства "АВІГЕЯ СТ" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛПРОМПРОЕКТ" 375 112,85 грн основного боргу; 5 626,56 грн судового збору. В решті позовних вимог, а саме в частині стягнення з приватного підприємства "АВІГЕЯ СТ" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛПРОМПРОЕКТ" 9 650,16 грн. трьох процентів річних; 9 377,82 грн. інфляційних втрат відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду умотивовано тим, що відповідач у добровільному порядку до всупереч вимог чинного законодавства не повернув позивачу суму попередньої оплати.

ІІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи

3.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Приватне підприємство "АВІГЕЯ СТ", не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняте нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно залишено без задоволення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи. Наведене є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст.55,59 Конституції України, а також п.8 Резолюції "професійна етика правосуддя", що потягло за собою порушення завдань та основних засад (принципів) господарського судочинства, визначених у ст.2 Господарського процесуального кодексу України.

Позовна заява підписана директором Станєвим К.І., проте до позовної заяви не додано жодного доказу щодо повноважень директора підписувати позовні заяви.

Суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що договір між сторонами був укладений, а сума у розмірі 375 112,85 грн, сплачена за платіжним дорученням №11489 від 12.06.2019, була перерахована за договором №010619-А від 07.06.2019.

3.2 Доводи інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення господарського суду залишити без змін.

Аргументуючи відзив на апеляційну скаргу, позивач зазначає, що неможливість прибуття адвоката в конкретне судове засідання не звільняє від прибуття в судове засідання інших законних представників відповідача. Крім того, Господарський процесуальний кодекс України надає можливість учасникам справи приймати участь у справі в режимі відеоконференції, і навіть поза межами приміщення суду.

Відповідачем не спростовано факт укладення спірного договору. Підпис та печатка відповідача на додаткові угоді, в якій відповідач зобов`язався повернути кошти, свідчать про те, що останній підтверджує отримання вказаної суми коштів саме в межах зазначеного в угоді договору.

Щодо підписання позову неуповноваженою особою, позивач стверджує, що повноваження директора закріплені законодавством та статутом; в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних особі-підприємців та громадських формувань відсутні застереження щодо обмеження повноважень директора Станєва К.І.

ІV. Апеляційне провадження

4.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2020 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Вечірко І.О., Мороз В.Ф.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.09.2020 апеляційну скаргу залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги шляхом надання доказів сплати судового збору в розмірі 8 439,84 грн, тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

28.09.2020 від скаржника до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги до якої додано копію платіжного доручення від 24.09.2020 №3386 про сплату судового збору в розмірі 8 439,84 грн.

Розпорядженням керівника апарату суду від 28.09.2020 № 1778/20 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з перебуванням у відпустці судді - доповідача Кузнецова В.О.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2020 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Верхогляд Т.А., судді Коваль Л.А., Мороз В.Ф.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.10.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "АВІГЕЯ СТ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2020.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 12.10.2020, у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили здійснення повторного автоматизованого розподілу, а саме, вихід на роботу судді-доповідача Кузнецова В.О., проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого для розгляду справи №904/2696/20 визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Коваль Л.А., Мороз В.Ф.

Розпорядженням керівника апарату суду від 19.10.2020 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з перебуванням у відпустці судді - Мороза В.Ф.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2020 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Коваль Л.А., Чередко А.Є.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2020 прийнято до свого провадження справу за апеляційною скаргою приватного підприємства "АВІГЕЯ СТ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2020; призначено справу до розгляду на 09.11.2020.

Розпорядженням керівника апарату суду від 09.11.2020 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили заміну судді Мороза В.Ф.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2020 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Коваль Л.А., Мороз В.Ф.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.11.2020 розгляд справи відкладено до 30.11.2020.

Розпорядженням керівника апарату суду від 30.11.2020 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з перебуванням у відпустці судді - Мороза В.Ф.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2020 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Коваль Л.А., Чередко А.Є.

30.11.2020 в судове засідання (в режимі відеоконференції) з`явився представник позивача, який надав відповідні пояснення.

Відповідач наданим йому процесуальним правом не скористався та не забезпечив в судове засідання явку повноважного представника.

Частинами 11,12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Приймаючи до уваги, що про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належними чином, неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за його відсутністю.

30.11.2020 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

4.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судами

07.06.2019 між товариством з обмеженою відповідальністю "ЕЛПРОМПРОЕКТ" та приватним підприємством "АВІГЕЯ СТ" укладено договір підряду №010619-А на виконання робіт на об`єкті "Нове будівництво наземної сонячної електростанції "Покровська СЕС", розташованої за межами населених пунктів Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області" - 1 черга будівництва ПС 150/35 кВ збору потужності: автомобільна дорога.

Відповідно до платіжного доручення №11489 від 12.06.2019 товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЛПРОМПРОЕКТ" перерахувало на користь приватного підприємства "АВІГЕЯ СТ" 375 112,85 грн, з відміткою призначення платежу: оплата 100% виконання робіт: 1 черга будівництва ПС 150/35 кВ збору потужності: автомобільна дорога, згідно рахунку №57 від 07.06.2019.

20.06.2019 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору №010619-А від 07.06.2019, якою сторони досягли згоди про розірвання договору №010619-А від 07.06.2019, а також повернення виконавцем авансу в розмірі 375 112,85 грн, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок замовника.

Додаткова угода підписана представниками сторін та скріплена печатками підприємств.

Листами за вих.№8793 від 01.07.2019 та за вих.№9111 від 15.10.2019, позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення коштів у розмірі 375 112,85 грн, перерахованих за виконання робіт платіжним дорученням №11489 від 12.06.2019.

Відповідачем факт отримання наведених вимог не заперечується.

Передплату у розмірі 375 112,85 грн відповідач не повернув, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

4.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та надані заперечення, перевіривши встановлені на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Звернення до господарського суду з позовною заявою є засобом захисту порушеного прав і охоронюваних законом інтересів.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 Господарського процесуального кодексу України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм (висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц).

У зв`язку з цим господарський суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15).

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.01.2020 у справі № 916/556/19).

У справі, що розглядається товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЛПРОМПРОЕКТ" в якості підстави заявлених вимог посилається на те, що починаючи з дати розірвання договору, відповідач безпідставно користується коштами позивача та не виконує обов`язок з їх повернення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем отримана передоплата за договором підряду №010619-А від 07.06.2019 у розмірі 375 112,85 грн, але не повернута у зв`язку з розірванням договору.

Згідно з частиною першою статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1)набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2)відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Отже предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права (висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постановах від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 та від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що досягнення сторонами згоди про розірвання договору, є підставою для повернення передоплати за договором у розмірі 375 112,85 грн на підставі положень ст.1212 Цивільного кодексу України.

Рішення місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України судом апеляційної інстанції не переглядається.

Щодо доводів скаржника про порушення його права на захист у зв`язку з відмовою господарським судом у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2020 відкрито провадження у даній справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Ухвалою господарського суду від 06.07.2020 призначено судове засідання для розгляд справи по суті на 11.08.2020 на 12 годин 30 хвилин.

Копію ухвали господарського суду від 06.07.2020 відповідачем отримано 10.07.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

10.08.2020 на адресу господарського суду надійшло клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи з посиланням на його зайнятість в судовому засіданні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою ст.202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини другої ст.202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний господарський суд враховує, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів звертає увагу, що представником відповідача не надано належних та допустимих доказів в підтвердження викладених у клопотанні обставин щодо його участі в іншому судовому засіданні.

Чинне законодавство не обмежує кола осіб, які можуть здійснювати представництво юридичної особи в суді та зважаючи на те, що про дату судового засідання скаржника було попереджено заздалегідь, а отже, у останнього було достатньо часу для того, щоб належним чином підготуватися до судового засідання та визначитись щодо особи, яка представлятиме його інтереси з урахуванням відомостей про те, що певні обставини можуть перешкодити конкретному представнику взяти участь у засіданні суду, а тому колегія суддів вважає, що господарський суд правомірно відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

Колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє посилання скаржника щодо підписання позовної заяви неуповноваженою особою.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Позовну заяву від імені товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛПРОПРОЕКТ" підписано директором Станєвим К.І.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних особі, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Станєв Красен Іванов є керівником товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛПРОПРОЕКТ"; відомості про наявність у Станєва К.І. обмежень щодо представництва - відсутні.

Таким чином, позовна заява підписана уповноваженою особою - Станєвим К.І.

Твердження скаржника щодо неукладення договору №010619-А від 07.06.2019 та неперерахування грошових коштів за цим договором у розмірі 375 112,85 грн спростовуються встановленими судами обставинами справи.

Так, 20.06.2019 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору №010619-А від 07.06.2019, якою сторони досягли згоди про розірвання договору №010619-А від 07.06.2019, а також повернення виконавцем авансу в розмірі 375 112,85 грн, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок замовника.

Додаткова угода підписана представниками сторін та скріплена печатками підприємств.

Відтиском печатки організації засвідчується на документі підпис відповідальної особи, яка мала доступ до печатки.

Відповідальність і контроль за дотриманням порядку зберігання печатки і штампів, а також законність користування ними покладається на керівника підприємства, який у разі її втрати має негайно повідомити правоохоронні органи.

Відповідач не заперечує справжність печатки. При цьому, не надає суду доказів протиправності використання своєї печатки чи доказів її викрадення, так само як і доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з викраденням чи втратою печатки, у зв`язку з чим відсутні правові підстави вважати, що печатка використовувалась не на розсуд відповідача.

Перерахування позивачем на користь відповідача грошових коштів у розмірі 375 112,85 грн підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №11489 від 12.06.2019 та не заперечувалось представником відповідача під час підписання додаткової угоди № 1 до договору №010619-А від 07.06.2019.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновку Європейського Суду з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

4.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За приписами п.7 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначаються норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

В порушення наведеної правової норми, місцевим господарським судом не зазначено норми права, які застосував суд до спірних правовідносин, та мотиви їх застосування під час розгляду заявленої вимоги.

Колегія суддів вважає, що наведені порушення, допущені місцевим господарським судом не призвели до неправильного вирішення справу, а тому відсутні підстави для скасування судового рішення.

4.5. Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги приватного підприємства "АВІГЕЯ СТ" відмовити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2020 у справі №904/2696/20 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Постанова складена у повному обсязі 03.12.2020.

Головуючий суддя В.О. Кузнецов

Суддя Л.А.Коваль

Суддя А.Є.Чередко