РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.11.2020Справа № 910/7221/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Анастасової К.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу №910/7221/20

За позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Золотоворітська»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка Капітал Інвест Україна»

про стягнення 40737,71 грн

Представники учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Золотоворітська» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка Капітал Інвест Україна» (далі - відповідач) про стягнення 40737,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як власник 4 паркомісць, у період з 01.09.2017 по 30.04.2020 не сплатив внески та платежі по утриманню паркомісць без газопостачання на користь позивача, у зв`язку з чим останнім нараховано та заявлено до стягнення основну заборгованість у розмірі 36627,38 грн, інфляційні втрати у розмірі 2648,99 грн та 3% річних у розмірі 1461,34 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2020 позовну заяву прийнято судом до розгляду, відкрито провадження у справі №910/7221/20 та враховуючи думку (клопотання) позивача про розгляд справи без виклику сторін, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

04.09.2020 до відділу діловодства суду від позивача надійшла заява про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, згідно якої просить стягнути з відповідача понесенні судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 24000,00 грн.

11.09.2020 до відділу діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог, оскільки з моменту набуття права власності на паркомісця відповідач жодних послуг від позивача не отримував та вказує на те, що позивачем не підтверджено відповідними доказами розміри внесків і платежів по утриманню паркомісць, які мав би сплатити відповідач. Також відповідач наголошує на тому, що розмір будь-яких внесків не встановлений загальними зборами, до виключної компетенції яких належить дане питання, а рішення правління ОСББ не є допустимим доказом належного встановлення розмірів внесків. Разом з цим відповідач наголошує на тому, що неодноразово звертався до відповідача щодо укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, однак договір так і не був укладений.

При цьому, до відзиву на позовну заяву було долучено клопотання про витребування доказів на підставі статті 81 Господарського процесуального кодексу України та на підставі статті 90 Господарського процесуального кодексу України поставлено позивачу запитання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2020 з огляду на зміст відзиву на позовну заяву та додані до нього документи судом призначено судове засідання з викликом сторін.

17.09.2020 до відділу діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає про безпідставність доводів відповідача, оскільки не встановлення внесків і порушення процедури прийняття рішення ОСББ останнім не доведені, як і не надано будь-яких доказів на спростування факту наявності заборгованості по сплаті внесків на утримання паркомісць. При цьому, позивач наголошує на тому, що відсутність договірних відносин між сторонами не є підставою для звільнення відповідача від сплати відповідних внесків, оскільки згідно вимог Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласники зобов`язані виконувати рішення статутних органів, прийняті в межах їх компетенції. Також позивач зауважує на тому, що відповідно до п. 7.6 Статуту ОСББ «Золотоворітська» у разі, якщо кошторис на поточний рік не затверджено рішенням загальних зборів, правління здійснює витрати виключно в межах попередньо затвердженого кошторису із правом збільшення видатків на підставі рішень відповідних органів влади, а відтак рішеннями правління правомірно було продовжено дію тарифів, які затверджені загальними зборами ОСББ. Щодо поставлених питань, то позивач зазначає, що вони не стосуються підстав та предмету позову у даній справі, що дає право позивачу відмовитись надавати на них відповідь у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 90 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 05.10.2020 судом було оголошено перерву до 13.10.2020.

В судовому засіданні 13.10.2020 суд, у відповідності до ч. ч. 4, 5 ст. 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про задоволення клопотання відповідача та відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 27.10.2020 суд, у відповідності до ч. ч. 4, 5 ст. 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відмову в задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів та оголосив перерву в судовому засіданні.

Судове засідання, призначене на 06.11.2020 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2020 призначено розгляд справи на 20.11.2020.

У судове засідання 20.11.2020 представник позивача не з`явився, втім подав клопотання про розгляд справи без його участі. Представник відповідача також не з`явився, втім подав клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 20.11.2020 суд, у відповідності до ч. ч. 4, 5 ст. 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання про відмову у задоволенні клопотання відповідача, у зв`язку з його необґрунтованістю.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В нарадчій кімнаті 20.11.2020 судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.11.2003 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Золотоворітська», яке здійснює свою діяльність на підставі статуту.

Згідно з пунктом 1.1, 2.1 статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Золотоворітська» (далі - об`єднання, ОСББ) створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку №13 на вулиці Золотоворітській в місті Києві відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» з метою забезпечення і захисту прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків щодо належного утримання та використання спільного майна будинку та прибудинкової території, забезпечення своєчасного надходження коштів від співвласників для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом.

За пунктом 2.3 Статуту ОСББ завданням та предметом діяльності ОСББ є, зокрема: забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території; забезпечення співвласників житлово-комунальними послугами та іншими послугами належної якості за обґрунтованими цінами; забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю Об`єднання; інші завдання, які визначені загальними зборами співвласників в межах їх компетенції.

За приписами пункту 7.2 статуту ОСББ, сплата, установлених загальними зборами об`єднання щомісячних платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами об`єднання, є обов`язковою для всіх співвласників. Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами відповідно до законодавства.

В свою чергу, пунктом 8.5 статуту визначено, що співвласник зобов`язаний, зокрема, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Рішеннями загальних зборів ОСББ, оформленими протоколами №77 від 30.11.2016 та №93 від 28.12.2017, затверджені кошториси на утримання загального майна та комунальні послуги багатоквартирного будинку і розрахунки на утримання загального майна та комунальні послуги для визначення сум щомісячних платежів та внесків співвласників багатоквартирного будинку, а саме: на 2017 рік для утримання паркомісць без газопостачання з розрахунку 1 кв.м. у розмірі 7,26 грн; на 2018 для утримання паркомісць (без газопостачання, водопостачання та водовідведення для загальних потреб) з розрахунку 1 кв.м. у розмірі 16,94 грн.

Пунктом 7.6 Статуту ОСББ визначено, що у разі якщо кошторис на поточний рік не затверджено рішенням загальних зборів, правління здійснює витрати виключно в межах попередньо затвердженого кошторису із правом збільшення видатків на підставі рішень відповідних органів влади (в цьому випадку приймається письмове рішення правління з наступним внесенням змін до кошторису у встановленому порядку).

Відтак, у зв`язку з не затвердженням нового кошторису на 2019-2020 роки рішеннями загальних зборів, правління ОСББ на підставі пункту 7.6 Статуту, прийняло рішення, оформлені протоколами засідання правління ОСББ №97 від 07.12.2018 та №100 від 09.12.2019, якими прийняли за основу кошторис, який був затверджений на 2018 рік рішенням загальних зборів №93, зокрема, для утримання паркомісць (без газопостачання, водопостачання та водовідведення для загальних потреб) з розрахунку 1 кв.м. у розмірі 16,94 грн.

12.02.2004 за актом приймання-передачі житлового комплексу або його частини передано з балансу СП ТОВ «ІНУС» на баланс ОСББ активи житлового комплексу за адресою: м. Київ, вул. Золотоворітська, буд. 13, за яким, в тому числі, було передано паркінг (підвальний та цокольний поверхи).

При цьому, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів №209605739 Товариству з обмеженою відповідальністю «Ніка Капітал Інвест Україна» з 17.08.2017 на праві власності належать об`єкти нерухомого майна - паркомісця за адресою м. Київ, вул. Золотоворітська, буд. 13, а саме: машиномісце №XXVII загальною площею 19,4 кв.м., машиномісце №XXIII загальною площею 24,7 кв.м., машиномісце №XVIII загальною площею 15,8 кв.м., машиномісце №XV загальною площею 15,4 кв.м.

Відтак, оскільки відповідач є власником 4 паркомісць загальною площею 75,3 кв.м., на нього, на думку позивача, поширюється Статут Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Золотоворітська» в частині обов`язку по сплаті внесків і платежів у розмірі та порядку, які встановлені відповідними рішеннями ОСББ. Однак, відповідач у добровільному порядку, як власник паркомісць, не сплачує кошти, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення витрат на утримання паркомісць за період з вересня 2017 року по квітень 2020 у розмірі 36627,38 грн, а також інфляційних втрат у розмірі 2648,99 грн та 3% річних у розмірі 1461,34 грн.

Відповідач заперечує проти позовних вимог, оскільки він не є співвласником спільного майна ОСББ «Золотоворітська», так як машиномісця не відносяться до житлових чи нежитлових приміщень, а тому у нього відсутній обов`язок щодо виконання рішень загальних зборів ОСББ «Золотоворітська» та сплати відповідних внесків, при цьому будь-які договірні відносини щодо визначення розміру та порядку сплати внесків на утримання паркомісць між сторонами відсутні.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді обставин справи у судовому засіданні в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов таких висновків.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Відповідно до положень частини 1 статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна .

Статтею 4 зазначеного Закону визначено, що основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання. Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками.

Відповідно до частини 1, 2 статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори.

За приписами частини 5 статті 10 Закону рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначає, що оскільки відповідач є власником 4 машиномісць в підземному паркінгу за адресою вулиця Золотоворітська, будинок 13, він зобов`язаний сплачувати внески і платежі у розмірі та порядку, які встановлені відповідними рішеннями ОСББ.

При цьому, судом встановлено і не заперечувалось сторонами, що відповідач, крім 4 машиномісць у підземному паркінгу, жодного іншого майна (житлового чи нежитлового) у будинку за адресою Золотоворітська, 13 не має.

Статтею 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.

Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

При цьому, частка співвласника - частка, яку становить площа квартири та/або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Положеннями вказаної статті також визначено, що багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.

Допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).

Нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна.

Згідно з визначенням, наведеним у додатку Б Державних будівельних норм В.2.3-15:2007 «Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів», машино-місце - площа, необхідна для встановлення одного автомобіля, що складається із площі горизонтальної проекції нерухомого екіпажа з додаванням розривів наближення (захисних зон) до сусідніх екіпажів або будь-яких перешкод; паркінг (англ. parking < park) - ставити автомобіль на стоянку (паркувати).

Отже, окреме парко-місце та/або паркінг не є приміщенням (як допоміжним, так і нежитловим), і, відповідно, відповідач, як власник окремих парко-місць та/або паркінгу не є співвласником спільного майна багатоквартирного будинку, а тому не несе автоматично участі у фінансуванні витрат на утримання, експлуатацію, реконструкцію, реставрацію, поточний і капітальний ремонти, технічне переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку.

Тобто, оскільки машиномісця не відносяться до категорії нежитлових приміщень, набуття права власності лише на машиномісце в паркінку, балансоутримувачем якого є ОСББ, автоматично не зараховує такого власника до співвласників багатоквартирного будинку.

Згідно Статуту ОСББ, співвласниками багатоквартирного будинку по вулиці Золотоворітській, 13 є власники квартир та нежилих приміщень. Про те що, Статут є обов`язком для виконання всіма власниками нерухомого майна (незалежно від виду), яке розміщено на території, балансоутримувачем якого є ОСББ «Золотоворітська», він не містить.

Крім того, не вбачається з матеріалів справи і того, що позивачем приймалось окреме рішення за участю власників машиномісць, де вирішувались би питання щодо порядку утримання такого майна, як і не врегульовано це питання в договірному порядку між сторонами.

За таких обставин, оскільки відповідач не є співвласником спільного майна ОСББ «Золотоворітська», враховуючи ту обставину, що машиномісця не відносяться до житлових чи нежитлових приміщень у розумінні чинного законодавства, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем обов`язку відповідача щодо виконання рішень загальних зборів ОСББ «Золотоворітська» щодо сплати відповідних внесків у відповідності до вимог Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

При цьому, жодних доказів фактичного надання послуг (з зазначенням виду, розміру та кількості) на утримання майна відповідача (4 паркомісць) у заявленому розмірі позивачем суду не надано.

За приписами частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом (частина 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України).

Положеннями ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В свою чергу, однією з засад судочинства, регламентованих статтею 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, оцінюючи доводи учасників справи під час розгляду справи, суд як джерелом права керується також практикою Європейського суду з прав людини. Так, Європейський суд з прав людини по справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначив, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

За таких обставин, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог в частині стягнення заборгованості у розмірі 36627,38 грн за надані послуги по утриманню майна відповідача, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. При цьому, враховуючи похідний характер заявлених позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, вказані позовні вимоги також задоволенню не підлягають.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Золотоворітська» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка Капітал Інвест Україна» про стягнення 40737,71 грн відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 25.11.2020.

Суддя Т.В. Васильченко