УХВАЛА

м. Київ

02.12.2020Справа № 910/18670/20

Суддя господарського суду міста Києва Ломака В.С., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Петрицького 21»

про визнання права та визнання споживачем житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Петрицького 21» (далі - відповідач) про

- визнання права позивача на отримання безперервних якісних житлово-комунальних послуг з управління та утримання будинку АДРЕСА_1 та прибудинкової території. Визначити управителя АДРЕСА_1, керуючого справами АДРЕСА_1, виконавців/надавачів житлово-комунальних послуг АДРЕСА_1, до якого позивач, як співвласник АДРЕСА_1 може реалізувати його право висування вимог;

- визнання позивача (співвласника АДРЕСА_1) споживачем житлово-комунальних послуг з утримання та управління спільного майна будинку АДРЕСА_1 з відповідними позивачу правами споживача житлово-комунальних послуг АДРЕСА_1, визначеними законодавством, у тому числі Законом України «Про захист прав споживачів» та правом позивача/споживача на участь в укладанні договору про надання/отримання житлово-комунальних послуг АДРЕСА_1 з надавачами/виконавцями житлово-комунальних послуг АДРЕСА_1, управителем АДРЕСА_1, керуючим справами АДРЕСА_1.

Дослідивши матеріали позовної заяви, судом встановлено що ОСОБА_1 заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання вказаної позовної заяви.

У вказаному клопотанні заявник зазначив, що судовий збір за розгляд позовної заяви перевищує 5 % розміру річного доходу, який він отримав у 2019. На підтвердження вказаних доводів позивач подав довідку про доходи (№394/К/26-15-57-04-17), видану 25.02.2020 Головним управління ДПС у м. Києві та довідку № 774716. Також заявник посилається на неприпустимість обмеження його права на судовий захист, у зв`язку з його незадовільним майновим станом.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зокрема, за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Згідно з частиною 2 цієї статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Велика палата Конституційного суду України у рішенні від 18.02.2018 зазначила, що аналіз відповідних конституційних приписів, положень законодавства про пенсійне забезпечення в Україні дає підстави для висновку, що пенсія - це не дохід, а один із видів соціальних виплат у розумінні статті 46 Конституції України.

Оцінивши подані заявником докази на підтвердження неможливості сплати ним судового збору за подання позовної заяви у даній справі, враховуючи річний дохід позивача за попередній календарний рік, який становить 5 533,67 грн. та розмір судового збору за подання позовної заяви у розмірі 4 204, 00 грн., який складає 76 % річного доходу заявника за 2019 рік, господарський суд міста Києва вважає, за можливе задовольнити клопотання скаржника про звільнення його від сплати судового збору, на підставі пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, у постановах від 21.04.2020 у справі №922/2187/16 та від 22.04.2020 у справі №120/1089/19-а.

Разом з тим, розглянувши позовну заяву з доданими до неї документами на предмет наявності правових підстав для відкриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Господарським процесуальним кодексом України.

Вимоги щодо змісту та форми позовних заяв визначені статтями 162, 164, 172 Господарського процесуального України.

При цьому, якщо подана позовна заява не відповідає таким вимогам, приписами частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Господарським процесуальним кодексом України.

У даному випадку, подана ОСОБА_1 позовна заява не відповідає вимогам пункту 1 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху з посиланням на положення статті 174 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи наступне.

Так, статтею 164 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що до позовної заяви, зокрема додаються документи, які підтверджують: 1) відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до частини 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України Позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Також в силу Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 р., розрахунковий документ - (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) видається відправникові з додержанням вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" і підтверджує факт надання послуги відділенням зв`язку.

Згідно з п.п. 59, 61 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку" внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Таким чином, належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) надані в оригіналі.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 , не додано до матеріалів позовної заяви жодних належних та допустимих доказів на підтвердження надсилання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до вимог частини 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України.

У позовній заяві позивач зазначив, що направив копію позовної заяви та додані до неї документи на адресу відповідача через підсистему «поштова скринька mail.gov.ua» з посиланням на норми Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, проте суд звертає увагу позивача, що нормами Господарського процесуального кодексу України чітко врегульовано порядок надсиланняучасникам справи копії позовної заяви та копії доданих до неї документів, а саме листом з описом вкладення. Крім того, відсутні жодні належні та допустимі докази на підтвердження того, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ПЕТРИЦЬКОГО 21» має офіційну поштову адресу, яку зазначив саме позивач, оскільки з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не вбачається наявність такої адреси.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних доказів надіслання копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача, відтак позивач не дотримався вимог статті 164 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 162, 164 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, оскільки подана позовна заява не відповідає вимогам статті 164 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне залишити її без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись статтями 164, 174, 234 Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви. Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позовної заяви у справі № 910/18670/20.

2. Позовну заяву залишити без руху.

3. Встановити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

4. Встановити ОСОБА_1 спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- подання до суду доказів направлення позовної заяви та додатків до неї на адресу відповідача в оригіналі (лист з описом вкладення, документ, що підтверджує надання поштових послуг).

5. Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із позовною заявою (частина 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України).

6. Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання. Дана ухвала не підлягає оскарженню.

7. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається https://ki.arbitr.gov.ua/.

Суддя В.С. Ломака