РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.12.2020 Справа № 910/11976/20
Господарський суд м. Києва у складі судді - Бондаренко-Легких Г. П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №910/11976/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУДРЕФОРМ» (02140, м. Київ, вулиця О. Мишуги, буд.12, офіс 358 ; ідентифікаційний код: 38963791)

До Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» (01042, м. Київ, пров. Новопечерський, будинок 19/3; ідентифікаційний код: 32650231)

Про стягнення заборгованості у розмірі 221 409, 67 грн

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФУДРЕФОРМ» (далі - позивач;) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки у розмірі 221 409, 67 грн

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача зобов`язань за договором поставки № 110319-01/17 від 11.03.2019 (з урахуванням протоколу розбіжностей від 11.12.2019) в частині повної оплати вартості товару, у зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача 221 409, 67 грн. заборгованості, та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 321, 16 грн.

19.08.2020 Господарський суд міста Києва справи прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи № 910/11976/20 ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановити відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

З метою повідомлення відповідача по справі про розгляд справи №910/11976/20 та про його право подати відзив на позовну заяву, ухвала суду від 19.08.2020 була направлена на адресу відповідача, а саме: 01042, м. Київ, Провулок Новопечерський, буд. 19/3, та була отримана представником відповідача за довіреністю 31.08.2020 (поштове відправлення №854).

Таким чином, відповідач про розгляд справи №910/11976/20 та про його право на подання відзиву повідомлений належним чином, однак, таким правом у встановлений судом строк не скористався та заяви про поновлення строку для подання відзиву до суду не подав.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 11.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФУДРЕФОРМ» (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГІППО» (покупець, відповідач) укладено Договір поставки №110319-01/1г (надалі також - Договір, Договір поставки). 11.12.2019 сторони уклали Протокол розбіжностей до Договору.

Позивач стверджує, що на виконання вимог Договору поставки, ним було поставлено на адресу відповідача в період з 30.01.2020 по 15.06.2020 товар на загальну суму 389 135, 67 грн., в підтвердження чого позивач подає відповідні документи: рахунки, видаткові накладні та товарно-транспортні накладні.

Однак, відповідач лише частково сплатив вартість поставленого товару у сумі 167 726, 05 грн, в підтвердження чого подано платіжні доручення.

Відповідно до п. 5.4. Договору (з врахуванням протоколу розбіжностей) - оплата за поставлений товар здійснюється покупцем в українській національній валюті - гривні в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника протягом 40 банківських днів з моменту поставки товару.

Розмір не оплаченої відповідачем суми за поставлений товар становить 221 409, 67 грн., строк сплати якої настав 11.08.2020.

У зв`язку з вище зазначеним, позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку суму заборгованості у розмірі 221 409, 67 грн., а також покласти на відповідача судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 3 321, 16 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи принцип змагальності сторін, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФУДРЕФОРМ» підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір.

У відповідності до ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Також, відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні покупцеві товар, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити вартість товару. До відносин поставки неврегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (аналогічна норма міститься в ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Разом з тим, ч. 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 5.4. Договору (з врахуванням протоколу розбіжностей) - оплата за поставлений товар здійснюється покупцем в українській національній валюті - гривні в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника протягом 40 банківських днів з моменту поставки товару.

Пунктом 4.10. Договору встановлено, що обов`язок постачальника по поставці товару покупцю вважається своєчасно та належним виконаним з моменту передачі товару в повному обсязі покупцю і надання повного та відповідного пакету документів покупцю на товар, що підтверджується підписанням сторонами відповідної видаткової накладної.

З наявних в матеріалах справи підписаних без зауважень уповноваженими особами сторін та скріплених печатками видаткових та товарно-транспортних накладних вбачається, що позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 389 135, 62 грн. Суд дійшов висновку, що позивачем було помилково зазначено в позовній заяві вартість поставленого товару на суму 389 135, 67 грн., оскільки в кінцевому результаті суму заборгованості вирахувано вірно.

Одночасно, судом, на підставі поданих позивачем платіжних доручень встановлено, що відповідач частково сплатив вартість поставленого товару у сумі 167 726, 05 грн., що відповідає твердженням позивача.

За таких обставин сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 221409, 67 грн.

Строк оплати вартості поставленого товару в порядку передбаченому п. 5.4. Договору (з урахуванням протоколу розбіжностей) по всім наявним в матеріалах справи накладним настав.

Станом на момент розгляду цієї справи судом Договір поставки є чинним, в судовому порядку не оспорений та підлягає належному виконанню сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 ст. 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Докази повної оплати за поставлений позивачем товар згідно умов Договору в матеріалах справи відсутні та відповідачем не надані.

З огляду на вище зазначене, з урахуванням балансу вірогідності доказів, суд дійшов висновку, що факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем в частині повної сплати вартості поставленого товару за Договором поставки у розмірі 221 409, 67 грн є документально підтвердженим та відповідачем не спростований, а отже позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу у заявленому позивачем розмірі підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частина 1 ст. 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУДРЕФОРМ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» (01042, м. Київ, Провулок Новопечерський, буд. 19/3, корп. 2, каб. 33; ідентифікаційний код: 32650231) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУДРЕФОРМ» (02140, м. Київ, вулиця О. Мишуги, буд.12, офіс 358 ; ідентифікаційний код: 38963791) 221409 (двісті двадцять одну тисячу чотириста дев`ять) грн. 67 коп. заборгованості , а також 3 321 (три тисячі триста двадцять одну) грн. 16 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г. П. Бондаренко-Легких