ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"26" листопада 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2290/20
Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,
за участю секретаря судового засідання Нечепуренко А.П.,
за участю представників:
від позивача: не з`явився,
від відповідача: не з`явився,
розглянувши заяву ОСОБА_1 (вх. № 2-4073/20 від 16.11.2020р.) про стягнення судових витрат, понесених позивачем у зв`язку із розглядом справи №916/2290/20
за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до відповідача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )
про розірвання договору купівлі-продажу частки в статуному капіталі, скасування рішення загальних зборів та визнання недійсним акту приймання-передачі частки у статутному капіталі.
ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 в якому просить суд:
- розірвати договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «СІГЕЙТ» у розмірі 33% статутного капіталу ТОВ «СІГЕЙТ» від 18.07.2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;
- скасувати рішення Загальних зборів учасників (засновників) Товариства з обмеженою відповідальністю «СІГЕЙТ» оформлене Протоколом №7 від 18.07.2019 року в частині рішень по наступним питанням: питання №1 порядку денного, про відчуження шляхом укладання договору купівлі-продажу, належної ОСОБА_1 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «СІГЕЙТ» частки в розмірі 33 000 грн., що становить 33% статутного капіталу ТОВ «СІГЕЙТ» на користь ОСОБА_2 ; питання №3 про вступ ОСОБА_2 до складу учасників (засновників) ТОВ «СІГЕЙТ»; питання №5 в частині затвердження порядку розподілу частки в статутному капіталі ТОВ «СІГЕЙТ» ОСОБА_2 в розмірі 33%;
- визнати не дійсним Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «СІГЕЙТ» від 18.07.2020 року, яким передано від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 частку статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «СІГЕЙТ» в розмірі 33%.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.11.2020р. у справі №916/2290/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було задоволено частково, розірвано договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «СІГЕЙТ» у розмірі 33% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «СІГЕЙТ» від 18.07.2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , скасовано рішення Загальних зборів учасників (засновників) Товариства з обмеженою відповідальністю «СІГЕЙТ», оформлене Протоколом №7 від 18.07.2019 року в частині рішень по наступним питанням: питання №1 порядку денного, про відчуження шляхом укладання договору купівлі-продажу, належної ОСОБА_1 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «СІГЕЙТ» частки в розмірі 33 000 грн., що становить 33% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «СІГЕЙТ» на користь ОСОБА_2 ; питання №3 про вступ ОСОБА_2 до складу учасників (засновників) Товариства з обмеженою відповідальністю «СІГЕЙТ»; питання №5 в частині затвердження порядку розподілу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «СІГЕЙТ» ОСОБА_2 в розмірі 33%.

Так, 16.11.2020 року до суду від позивача надійшла заява (вх. ГСОО № 2-4073/20), в якій він просив суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 10000 грн.

Ухвалою суду від 17.11.2020р. вищевказану заяву судом було призначено до розгляду в судовому засіданні на 26.11.2020р. о 12:00 год. Крім того, даною ухвалою суду було запропоновано відповідачу надати до суду свої письмові міркування щодо відповідної заяви позивача.

Між тим, учасники справи в судове засідання, призначене на 26.11.2020р. о 12:00 год., не з`явились, відповідач своїм правом на подання відповідних заперечень не скористався, в зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд заяви позивача за наявними матеріалами справи.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку про її часткове задоволення, з огляду на таке.

Частина 1 ст. 124 ГПК України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

З матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви позивачем додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . У вказаному розрахунку зазначені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн.

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Наразі слід зазначити, що під час ухвалення Господарським судом Одеської області рішення від 10.11.2020 р. у справі № 916/2290/20 про часткове задоволення позову ОСОБА_1 було вирішено питання щодо розподілу судових витрат в частині сплаченого судового збору, питання розподілу судових витрат на професійну правову допомогу не вирішувалось.

В ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що під час ухвалення господарським судом рішення по даній справі питання стосовно розподілу судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалось, господарський суд вважає, що є підстави для ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

В ч. 4-7 ст. 129 ГПК України передбачено інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2020р. між ОСОБА_1 (замовник) та адвокатом Тиханським Максимом Олександровичем (адвокат) укладено договір № 15/2020 про надання правової допомоги, відповідно до умов п. 1.1 якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу замовнику у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «СІГЕЙТ» у суді першої інстанції. Правова допомога включає, але не обмежується: консультування стосовно суті спору, підготовка позовної заяви та інших документів, представлення інтересів в суді, тощо.

Згідно п. 1.2 договору Адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень:

- надає Замовнику консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього перед фізичними особами, в органах державної влади, органах прокуратури, Національної поліції та СБУ, державної виконавчої служби, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у загальних, адміністративних та господарських судах України всіх інстанцій, зокрема, у цивільних, господарських та адміністративних справах, у справах про адміністративні правопорушення, у справах окремого та наказного провадження, у кримінальному провадженні, у тому числі оскарження дій та бездіяльності службових та посадових осіб;

- представляє Замовника з усіма правами, які надано законом позивачу, відповідачу, потерпілому, третій особі, свідку, заявнику, скаржнику, у тому числі з правом пред`явлення позову, зміни підстави або предмету позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, пред`явлення зустрічного позову, подання заяв та скарг, укладання мирової угоди на будь-якій стадії процесу, вимагати виконання судового рішення, оскарження рішення, постанови й ухвали суду, одержання рішень, ухвал, виконавчого листа, наказу та пред`явлення його до виконання;

- підписувати та подавати документи, зокрема, заяви, клопотання, відводи, заперечення, скарги, уточнення, пояснення, запити, звернення, повідомлення, докази та інше;

- вести попередні переговори та узгоджувати процесуальні питання;

- отримувати документи, у тому числі відповіді, довідки, свідоцтва, витяги, виписки, рішення, ухвали, постанови, заочне рішення тощо, а також їх копії;

- сплачувати від імені Замовника державне мито, судовий збір та інші необхідні платежі;

- вчиняти інші дії в інтересах Замовника, не передбачених даним Договором;

- представляти інтереси Замовника в судах, в органах прокуратури, Національної поліції, ДФС та СБУ під час досудового та судового слідства, кримінального провадження, у справах про адміністративні правопорушення, подавати заяви, клопотання, пояснення, докази та вчиняти інші дії щодо захисту прав та інтересів Замовника.

В свою чергу, відповідно до п.1.4. замовник зобов`язується: своєчасно забезпечувати Адвоката всім необхідним для виконання доручень, передбачених цим Договором, зокрема, документами та інформацією; оплачувати витрати, у тому числу судові, що необхідні для виконання доручень; своєчасно оплачувати послуги Адвоката.

Положеннями п. 2.1 договору визначено, що він набирає чинності з моменту його підписання і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань.

В п. 3.1 договору передбачено, що за правову допомогу, передбачену в п.1 Договору, замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі 10000 грн.

Згідно п. 4.1. договору замовник оплачує вартість послуг адвоката протягом 20-ти банківських днів з дати отримання оригіналу рішення по справі.

13 листопада 2020 року між ОСОБА_1 (замовник) та адвокатом Тиханським Максимом Олександровичем складено та підписано акт наданих послуг (правової допомоги) за договором про надання правової допомоги № 15/2020 від 01 липня 2020 року.

Згідно переліку наданої правової допомоги, зазначеного в акті від 13.11.2020р. адвокатом надано наступні послуги: консультування ОСОБА_1 щодо можливих варіантів захисту порушених прав; аналіз правових норм, що регулюють спірні правові відносини, підготовка правової позиції; аналіз судової практики щодо оспорюваного питання; підготовка позовної заяви; участь у судових засіданнях (представництво інтересів); підготовка та подача до Господарського суду Одеської області заяви про стягнення судових витрат.

Згідно вищевказаного акту винагорода Адвоката у відповідності до умов Договору №15/2020 від 01.07.2020 року становить - 10000 грн.

Дослідивши та проаналізувавши зміст договору № 15/2020 про надання правової допомоги від 01.07.2020р. та вид правової допомоги, що надається адвокатом, суд вважає обґрунтованим витрачений час змісту наданих послуг.

Частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Так, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" установлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 закону №5076-VI).

Положення ч. 1 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачають, що видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Разом з тим слід зазначити, що наявні в матеріалах справи копії договору № 15/2020 про надання правової допомоги від 01.07.2020р., акту від 13.11.2020р. наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 15/2020 від 01.07.2020р. та прибутковий касовий ордер № 1 від 13.11.2020р. підтверджують понесення позивачем витрат на послуги адвоката у розмірі 10000 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову.

За таких обставин та з огляду на задоволення позовних вимог частково, суд доходить висновку, що вимоги позивача про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зазначені положення кореспондуються з європейськими стандартами, зокрема п. 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно шляхів полегшення доступу до правосуддя №R(81) 7, в якому передбачено, що, за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла, відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Крім того, суд зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат на правничу допомогу, в силу приписів ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України покладений саме на відповідача.

Однак, відповідачем будь-якої незгоди щодо розміру витрат на правничу допомогу, понесених позивачем не надано.

За таких обставин, витрати на правничу допомогу у розмірі 6666,66 грн., на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Разом з тим, при здійсненні відповідних висновків, суд враховує правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду викладену у додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17.

Таким чином, враховуючи фактичне понесення позивачем витрат у розмірі 10 000грн., пов`язаних із розглядом справи №916/2290/20, які узгодженні між ОСОБА_1 та адвокатом Тиханським М.О. в акті наданих послуг від 13.11.2020р., що підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1 від 13.11.2020р., а також у зв`язку із частковим задоволенням позову у справі №916/2290/20, у суду наявні підстави для покладення судових витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачем пропорційно розміру задоволених позовних вимог на відповідача у розмірі 6666,66 грн.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 221, 244, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1 Заяву ОСОБА_1 від 16.11.2020р. за вх.№2-4073/20 - задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у загальній сумі 6 666 (шість тисяч шістсот шістдесят шість) грн. 66 коп.

3. В іншій частині заяви - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 01.12.2020 р.

Суддя О.В. Цісельський