РІШЕННЯ

Іменем України

27 листопада 2020 року м. Чернігів справа № 927/869/20

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів,

, проспект Перемоги, 126Б, м. Чернігів, 14013

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю Чернігівінвест,

, вул. Чернишевського, 33, м. Чернігів, 14000

Предмет спору: про стягнення 31 451,40 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

не викликались,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівінвест, у якому позивач просить суд стягнути з відповідача 31 451,40 грн заборгованості зі сплати за електричну енергію.

Дії суду, пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою суду від 30.09.2020 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Також ухвалою від 30.09.2020 встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, а саме:

- відповідачу - п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами;

- позивачу - п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду та відповідачу відповіді на відзив з доданими до неї документами;

- відповідачу - п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду та позивачу заперечень з доданими до них документами.

Копія ухвали суду від 30.09.2020 отримана представником позивача особисто у приміщенні Господарського суду Чернігівської області 02.10.2020.

У зв`язку з відсутністю фінансування на оплату поштових послуг та відомостей про адресу електронної пошти ТОВ «Чернігівінвест», копія вказаної вище ухвали суду відповідачу була направлена засобами поштового зв`язку 06.10.2020.

Відповідно до поштового повідомлення про вручення ухвалу суду від 30.09.2020 відповідач отримав 07.10.2020.

Отже, останнім днем строку для подання відповідачем відзиву є 22.10.2020.

22.10.2020, тобто у встановлений судом строк, відповідач направив до суду відзив на позовну заяву з доданими до нього документами, у тому числі доказами їх направлення позивачу.

Суд долучив до матеріалів справи відзив з доданими до нього документами, як такий, що поданий у порядку та строк, встановлені Господарським процесуальним кодексом України та судом, а тому спір вирішується з їх урахуванням.

При цьому суд відхиляє викладені у відзиві доводи відповідача стосовно недотримання позивачем вимог щодо досудового врегулювання спору, що виключає можливість прийняття позовної заяви до провадження та судового розгляду справи по суті, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Господарського процесуального кодексу України сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.

Згідно з ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо до заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Відповідач у відзиві зазначає, що у п. 4.2 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» встановлено, що Постачальник зобов`язується забезпечити комерційну якість послуг, які надаються Споживачу за цим Договором, що передбачає вчасне та повне інформування Споживача про умови постачання електричної енергії, ціни на електричну енергію та вартість послуг, що надаються, надання роз`яснень щодо положень актів чинного законодавства, якими регулюються відносини Сторін, ведення точних та прозорих розрахунків зі Споживачем, а також можливість вирішення спірних питань шляхом досудового врегулювання.

Отже, відповідач вважає, що законодавцем встановлений обов`язок Постачальника щодо вчинення заходів досудового врегулювання спору.

Як встановив суд, зазначене відповідачем положення міститься у п. 4.2 Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток №6 до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312) та у договорі про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 310110053 від 01.01.2019, укладеним між сторонами на основі Типового договору.

Разом з тим, в укладеному між сторонами договорі № 310110053 від 01.01.2019 передбачена можливість вирішення спірних питань шляхом досудового врегулювання, проте не обов`язок вжиття Постачальником заходів досудового врегулювання спору.

Не встановлено такого обов`язку і жодним нормативно-правовим актом.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

При цьому відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За таких обставин, безпосереднє пред`явлення ТОВ «Енера Чернігів» позову до господарського суду з метою захисту власних порушених майнових прав не може бути підставою для повернення позовної заяви.

Судом зроблено витяг з офіційного веб-сайту Укрпошти про відстеження поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 943, тобто відзиву на позов, направленого на адресу позивача, з якого вбачається, що відзив отриманий позивачем 23.10.2020.

Отже, останнім днем для подання позивачем відповіді на відзив є 28.10.2020.

29.10.2020 позивач направив до суду та відповідачу відповідь на відзив.

Тобто відповідь на відзив подана позивачем після закінчення встановленого строку для її подання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи те, що відповідь на відзив подана не у встановлений судом строк, заяви про поновлення пропущеного процесуального строку для її подання позивач суду не надав, суд на підставі положень ч. 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України залишив подану відповідь на відзив без розгляду, а спір вирішується без її урахування.

12.11.2020 від відповідача надійшли письмові пояснення щодо складеного відділом документального забезпечення (канцелярією) Господарського суду Чернігівської області акту від 23.10.2020 про відсутність документа з доданими до них документами, у тому числі доказами їх направлення позивачу, які суд долучив до матеріалів справи.

Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 310110053 від 01.01.2019 в частині своєчасної оплати за поставлену у червні-липні 2020 року електричну енергію, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 31 451,40 грн.

Відповідач заперечує проти позову та у своєму відзиві просить відмовити у задоволенні позову з наступних підстав:

- між відповідачем та оператором системи розподілу (АТ «Укрзалізниця») відсутній чинний договір розподілу електричної енергії, а також не оформлено паспорт точки розподілу, а отже постачання електричної енергії є неправомірним. Крім того, об`єкт відповідача не підключений до мереж оператора системи у встановленому законодавством порядку, а саме не забезпечений належним комерційним обліком;

- спожита відповідачем електроенергія визначається АТ «Укрзалізниця» за результатами вимірювань як різниця між показаннями лічильника в трансформаторній підстанції та сумою показань всіх лічильників субспоживачів, що є порушенням вимог чинного законодавства;

- у зв`язку з відсутністю обліку спожитої електричної енергії на об`єктах, позивач під виглядом спожитої електричної енергії неправомірно виставляє до сплати втрати електричної енергії в мережах, а також втрати в кабельних лініях електричних мереж та трансформаторній підстанції, які належать на праві власності ДП «УкрСіверБуд» ЗАТ «ДСК» та через які здійснюється постачання електричної енергії. Обов`язок щодо сплати таких втрат у відповідача відсутній;

- позивач виставив рахунок за червень 2020 року на суму 11 600,32 грн за спожиту електроенергію у кількості 4736 кВт/год, в той час як фактично використана відповідачем електроенергія згідно з показаннями лічильників, встановлених на його об`єктах, складала 3218 кВт/год;

- позивач виставив рахунок за липень 2020 року на суму 19 851,08 грн за спожиту електроенергію у кількості 7704 кВт/год, в той час як фактично використана відповідачем електроенергія згідно з показаннями лічильників, встановлених на його об`єктах, складала 3164 кВт/год;

- з метою приведення обліку електричної енергії у відповідність вимогам чинного законодавства, орендарями відповідача подавались до АТ «Укрзалізниця» відповідні заяви з додатками щодо укладення договорів розподілу електричної енергії на кожен об`єкт відповідача, проте такі договори не були укладені;

- відповідач надавав свою незгоду з виставленими позивачем рахунками та просив останнього надати пояснення і докази щодо обсягів спожитої енергії, проте змістовної та аргументованої відповіді не отримав.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» є постачальником електричної енергії споживачам на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг згідно з постановою №429 від 14.06.2018 (а. с. 13).

01.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» (далі -Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернігівінвест» (далі - Споживач) укладено договір №310110053 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі Договір №310110053 від 01.01.2019) (а.с. 15-18).

Відповідно до п. 1.1 Договору №310110053 від 01.01.2019 цей Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії споживачам постачальником та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до цього договору, згідно із заявою-приєднання, яка є додатком №1 до цього Договору

Відповідач підписав заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, яка є додатком №1 до Договору №310110053 від 01.01.2019 (а.с. 14).

У заяві-приєднанні у розділі Персоніфіковані дані Споживача вказано оператора системи, з яким споживач уклав договір розподілу електричної енергії АТ УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ, ЕІС-код як суб`єкта ринку електричної енергії, присвоєний відповідним оператором системи - 62Х580, зазначено адресу об`єкту - м. Чернігів, вул. Попова, 31, ЕІС-код точок комерційного обліку за об`єктом споживання: 62Z182, 62Z431.

У вказаній заяві-приєднанні звернута увагу на те, що Споживач зобов`язується у місячний строк повідомляти Постачальника про зміну будь-якої інформації та даних, зазначених у заяві-приєднання.

За умовами п. 2.1 Договору №310110053 від 01.01.2019 Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. п. 5.1, 5.2, 5.8, 6.2 Договору №310110053 від 01.01.2019 Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору. Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції Постачальника. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.

Згідно з п. 5.7, 5.13 Договору №310110053 від 01.01.2019 ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися Постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни. У випадках застосування до Споживача диференційованих цін (тарифів) на електричну енергію суми, вказані в рахунках, відображають середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін (тарифів). Споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії через Постачальника, із зазначенням обраного способу оплати в комерційній пропозиції. При виставленні рахунку за спожиту електричну енергію Споживачу Постачальник зобов`язаний окремо вказувати оплату за послугу з розподілу електричної енергії та оплату вартості електричної енергії.

ТОВ «Енера Чернігів» та ТОВ Чернігівінвест підписано комерційну пропозицію, що є додатком № 2 до Договору №310110053 від 01.01.2019 (а.с. 19).

Відповідно до комерційної пропозиції розділом Ціна (тариф) електричної енергії передбачено, що постачання електричної енергії здійснюється за регульованими цінами (тарифами) на електроенергію, затвердженими Регулятором, які включають, в тому числі витрати на розподіл електричної енергії. Також в розділах: «Спосіб оплати» зазначено, що вона здійснюється споживачем у формі попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку. Попередня оплата здійснюється за 5 днів до початку розрахункового періоду у розмірі повної вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий період. Оплата здійснюється на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника, зазначений у договорі або розрахункових документах; «Термін надання рахунку за спожиту електричну енергію (дата)» - не пізніше п`ятого робочого дня з дати завершення розрахункового періоду; «Строк оплати» - протягом 5 робочих днів від дати отримання рахунка; «Термін дії Договору та умови пролонгації» - до 31.12.2019. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов».

Письмових повідомлень сторін про припинення Договору №310110053 від 01.01.2019 матеріали справи не містять, а отже цей договір був пролонгованим та діяв у спірному періоді.

27.03.2019 між Оператором системи розподілу Акціонерним товариством Українська залізниця, енергетичний ідентифікаційний код (ЕІС код) №62Х297 (далі - ОСР), що здійснює свою діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії відповідно до постанови НКРЕКП від 08.11.2018 №1395, та Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів (далі - Постачальник), що здійснює свою діяльність на підставі ліцензії з постачання електричної енергії споживачу, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 14.06.2018 №429, укладено договір №31 електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії (далі Договір №31 від 27.03.2019) (а.с. 28-30).

Відповідно до п. 1.1 Договору №31 від 27.03.2019 цей договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії (далі - Договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу електричної енергії споживачам постачальника (далі - Постачальник) як послуги ОСР. Укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Постачальника до умов цього договору.

У п. 2.1 Договору №31 від 27.03.2019 встановлено, що на підставі цього договору ОСР забезпечує недискримінаційний доступ Постачальника до мереж ОСР з метою реалізації Постачальником як суб`єктом роздрібного ринку своїх прав та виконання обов`язків та функцій постачальника електричної енергії по відношенню до споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території здійснення ліцензованої діяльності ОСР.

ОСР надає послуги з розподілу електричної енергії споживача Постачальника, які входять в балансуючу групу постачальника згідно з реєстром за ЕІС кодами споживачів та їх точок вимірювання. Реєстр ведеться ОСР в електронному вигляді.

ОСР забезпечує інформаційний обмін та контроль за режимами розподілу в обсязі, необхідному та достатньому для виконання постачальником функцій відповідного суб`єкта роздрібного ринку електричної енергії.

Відповідно до п. 2.2 Договору №31 від 27.03.2019 Постачальник здійснює оплату послуг з розподілу згідно з умовами глави 3 цього договору та плату за надання послуг комерційного обліку електричної енергії (інформаційних послуг), послуг з відключення та підключення об`єктів споживачів постачальника згідно з додатком 2 Порядок розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору.

За умовами п. 4.1 Договору №31 від 27.03.2019 ОСР зобов`язується, зокрема, надавати Постачальнику інформацію про послуги, пов`язані з розподілом електричної енергії, та про терміни обмежень і відключень, надавати постачальнику необхідну інформацію для виконання останнім зобов`язань за договором постачання; повідомляти Постачальника про зміну споживачем електропостачальника електричної енергії.

Постачальник має право на отримання інформації щодо обсягу та якості електричної енергії, умов та фактичних режимів її розподілу, тарифів (цін), порядку оплати за переліком споживачів балансуючої групи (п. 5.1 Договору №31 від 27.03.2019).

На виконання умов Договору №310110053 від 01.01.2019 позивач здійснював постачання електричної енергії відповідачу, на підтвердження чого надані акти прийняття-передавання товарної продукції активної електричної енергії (а.с. 20, 22), а саме:

- від 30.06.2020 № 310110053УЗ-6691/108210/1 (за червень 2020 року) у кількості 4736 кВт-год на загальну суму 11 600,32 грн, з яких вартість спожитої електроенергії становить 7 646,57 грн, а вартість послуг ОСР 3953,75 грн;

- від 31.07.2020 № 310110053УЗ-6691/120909/1 (за липень 2020 року) у кількості 7704 кВт/год на загальну суму 19 851,08 грн, з яких вартість спожитої електроенергії становить 13419,57 грн, а вартість послуг ОСР 6431,51 грн.

Позивач виставив відповідачу рахунки-фактури на оплату спожитого обсягу електроенергії на загальну суму 31 451,40 грн, а саме:

- № 310110053УЗ-6691/108210/1 від 30.06.2020 на суму 11 600,32 грн, у тому числі 3953,75 грн за послуги ОСР;

- № 310110053УЗ-6691/120909/1 від 31.07.2020 на суму 19851,08 грн, у тому числі 6431,51 грн за послуги ОСР.

Вказані акти прийняття-передавання та рахунки-фактури листами направлялись позивачем відповідачу з проханням їх підписати та повернути на адресу ТОВ «Енера Чернігів» (а.с. 24-27).

Відповідач направив позивачу лист №36 від 12.08.2020, у якому зазначив, що ним отримано рахунок-фактуру № 310110053УЗ-6691/108210/1 від 30.06.2020 та акт прийняття-передавання товарної продукції активної електричної енергії від 30.06.2020 № 310110053УЗ-6691/108210/1, та просив підтвердити споживання ТОВ «Чернігівінвест» електричної енергії обсягом 4736 кВТ за червень 2020 року.

У відповідь на лист відповідача №36 від 12.08.2020 позивач у листі від 20.08.2020 повідомив ТОВ «Чернігівінвест», що для з`ясування обсягів спожитої електричної енергії у червні-липні 2020 року та яким чином вони були розраховані необхідно безпосередньо звернутися до ОСР АТ «Укрзалізниця».

Також відповідач направив позивачу лист №40 від 25.08.2020, у якому зазначив, що ним отримано рахунок-фактуру № 310110053УЗ-6691/120909/1 від 31.07.2020 та акт прийняття-передавання товарної продукції активної електричної енергії від 31.07.2020 № 310110053УЗ-6691/120909/1, та просив підтвердити споживання ТОВ «Чернігівінвест» електричної енергії обсягом 7704 кВТ за липень 2020 року.

Згідно з інформацією Виробничого підрозділу «Київське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут» АТ «Українська залізниця», наданою в листі від 17.09.2020, обсяги розподіленої електричної енергії мережами АТ «Укрзалізниця» споживачу ТОВ «Чернігівінвест» за червень 2020 року становлять 4736 кВт-год, за липень 2020 року - 7704 кВт-год (а. с. 37).

Акти прийняття-передавання товарної продукції - активної електричної енергії від 30.06.2020 № 310110053УЗ-6691/108210/1 та від 31.07.2020 № 310110053УЗ-6691/120909/1 не були підписані відповідачем, а рахунки-фактури на оплату електричної енергії за червень-липень 2020 року на загальну суму на загальну суму 31 451,40 грн залишилась не сплаченими.

Оцінка суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (надалі енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України Про ринок електричної енергії.

Учасники ринку електричної енергії згідно статті 4 Закону України Про ринок електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 56 Закону України Про ринок електричної енергії постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 затверджені Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі Правила).

У п. 2 вказаної постанови зазначено, що укладання договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Відповідно до п. 1.2.15 Правил для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).

Договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником (п. 3.1.7 Правил).

Наведене узгоджується з умовами п. 3.2.5 Правил, за яким укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання.

Споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається (п. 3.1.9. Правил).

Договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку (3.2.13. Правил).

Частиною 4 ст. 63 Законом України Про ринок електричної енергії передбачено, що постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 5 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Положення ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України передбачають, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами ч. 1 ст. 276 Господарського кодексу України загальна кількість енергії, що відпускається, визначається за погодженням сторін. У разі якщо енергія виділяється в рахунок замовлення на пріоритетні державні потреби (ліміту), енергопостачальник не має права зменшувати абоненту цей ліміт без його згоди.

Відповідно до п. 4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Згідно з п. 4.12, 4.13, 4.14 Правил розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку. Платіжний документ формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу. Платіжні документи надаються електропостачальниками споживачам безкоштовно. Платіжні документи на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на веб-сайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у червні 2020 року поставив відповідачу електричну енергію у кількості 4736 кВТ-год на суму 11 600,32 грн та у липні 2020 року у кількості 7704 кВт на суму 19851,08 грн, а усього на загальну суму 31 451,40 грн, що підтверджується наданими актами прийняття-передавання товарної продукції активної електричної енергії, та виставив відповідачу рахунку-фактури на оплату спожитої електричної енергії на вказану суму.

Обсяги розподіленої у червні-липні 2020 року відповідачу електричної енергії підтверджується інформацією ОСР - АТ «Українська залізниця», наданою в листі від 17.09.2020.

Відповідач отримав ці акти прийняття-передавання товарної продукції активної електричної енергії та рахунки-фактури, про що зазначено ним у листах №36 від 12.08.2020 та №40 від 25.08.2020, направлених ним позивачу.

Також у цих листах відповідач просив позивача підтвердити вказані у рахунках за червень та липень 2020 року обсяги споживання електричної енергії.

У наданому відзиві відповідач зазначає, що згідно з даними лічильників, встановлених на його об`єктах, фактично використана електроенергія у червні 2020 року становила 3218 кВт-год, а у липні 2020 року 3164 кВт-год, тобто він не згоден з отриманими рахунками та зазначеними у них даними.

Жодних доказів на підтвердження викладених у відзиві обставин щодо вказаних ним фактичних обсягів споживання електричної енергії у червні-липні 2020 року відповідач суду не надав.

Відповідно до п. 6.1 Правил споживач має право вимагати від Постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати проведення звіряння розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим Договором та чинним законодавством порядку.

У листі від 20.08.2020 позивач повідомив відповідача, що для з`ясування обсягів спожитої електричної енергії у червні-липні 2020 року та яким чином вони були розраховані необхідно безпосередньо звернутися до ОСР АТ «Укрзалізниця».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності.

Згідно з п. 10 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний ОСР.

За умовами п. 1.2.3 Правил оператор системи не має права відмовити в розподілі (передачі) електричної енергії електропостачальникам та споживачам до межі балансової належності їх електроустановок, у приєднанні до його мереж інших операторів системи, у тому числі оператора малої системи розподілу, або інших замовників послуги приєднання до електричних мереж за умови дотримання ними вимог законодавства України, зокрема законодавства у сфері енергетики.

Оператор системи розподілу в межах території здійснення ліцензованої діяльності забезпечує розподіл електричної енергії власними мережами та технологічними електричними мережами інших власників, які не виконують функції оператора системи розподілу, згідно з умовами ліцензії або відповідно до законодавства.

У разі використання оператором системи розподілу технологічних електричних мереж власника мереж, який не виконує функцій оператора системи розподілу згідно з умовами ліцензії або законодавством, для забезпечення транспортування електричної енергії електричними мережами, що не належать оператору системи розподілу відносини між власником цих мереж та оператором системи розподілу, у тому числі їх взаємна відповідальність, регулюються договором про спільне використання технологічних електричних мереж, що укладається між ними на основі типового договору (додаток 1 до цих Правил).

Власник технологічних електричних мереж (основний споживач) не має права відмовити оператору системи розподілу, на території ліцензованої діяльності якого приєднані мережі власника, в укладенні (переукладенні) договору про спільне використання технологічних електричних мереж у передбачених цими Правилами випадках.

Споживач, який відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, зобов`язаний здійснювати розрахунки за перетікання реактивної електричної енергії, не має права відмовити оператору системи, на території здійснення ліцензованої діяльності якого приєднані електроустановки споживача, в укладенні (переукладенні) договору про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії (додаток 2 до цих Правил).

Відповідно до п. 2.3.11 Правил комерційний облік на роздрібному ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», Кодексу комерційного обліку та цих Правил.

Згідно з п. 2.3.12 Правил споживання електричної енергії за відповідним тарифом (ціною) відповідно до комерційної пропозиції має бути забезпечене окремим комерційним обліком.

Окремі площадки вимірювання мають бути забезпечені засобами вимірювальної техніки, які дають можливість організувати комерційний облік за відповідним тарифом (ціною) на всій площадці вимірювання.

Постачальник послуг комерційного обліку забезпечує зняття показів засобів вимірювальної техніки відповідно до Кодексу комерційного обліку (п. 2.3.14 Правил).

Згідно з п. п. 30, 32 п. 5.1.2 Правил оператор системи зобов`язаний надавати послуги комерційного обліку у випадках та обсягах, визначених Кодексом комерційного обліку; приймати від споживачів та електропостачальників дані про покази розрахункових лічильників електричної енергії та враховувати їх під час визначення обсягів споживання (розподілу/передачі) електричної енергії.

Споживач електричної енергії має право отримувати якісні послуги з розподілу (передачі), постачання та комерційного обліку електричної енергії (п.п. 6 п. 5.5.1 Правил).

Відповідно до п. 2.3.1, 2.3.2 Правил на роздрібному ринку виробництво, передача, розподіл, постачання та споживання електричної енергії без розрахункових засобів комерційного обліку не допускається, крім випадків, передбачених цими Правилами та Кодексом комерційного обліку.

Для вимірювання з метою комерційних розрахунків за електричну енергію мають використовуватися розрахункові засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам Кодексу комерційного обліку, Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.

Згідно з п. 1.2.1 Кодексу комерційного обліку електричної енергії:

вузол обліку електричної енергії (вузол обліку) - сукупність обладнання та засобів вимірювальної техніки, змонтованих та з`єднаних між собою за встановленою схемою для забезпечення вимірювання та обліку електричної енергії в заданій точці вимірювання. До складу вузла обліку можуть входити лічильники електричної енергії, трансформатори струму, трансформатори напруги, устаткування автоматичного відключення чи обмеження потужності, засоби захисту (автоматичні вимикачі або запобіжники), вторинні кола струму і напруги та інші допоміжні засоби (тестові блоки, перетворювачі імпульсів, блоки живлення, обладнання дистанційної передачі даних тощо). Характеристики складових вузла обліку мають бути достатніми для вимірювання електричної енергії із заданою періодичністю та похибкою;

дані комерційного обліку електричної енергії (дані комерційного обліку) - дані, отримані на основі вимірювання або розрахунковим шляхом під час здійснення комерційного обліку електричної енергії, а також дані про стан засобів комерційного обліку, що використовуються для здійснення розрахунків та проведення аналізу на ринку електричної енергії;

засоби комерційного обліку електричної енергії (ЗКО) - узагальнена назва засобів, що використовуються для здійснення комерційного обліку електричної енергії (ЗВТ, допоміжне обладнання, засоби та системи збору та обробки результатів вимірювання, формування, збереження та передачі даних комерційного обліку та керування даними тощо) відповідно до цього Кодексу;

комерційний облік електричної енергії - сукупність процесів та процедур із забезпечення формування даних щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії у визначений проміжок часу з метою використання таких даних для здійснення розрахунків між учасниками ринку;

точка вимірювання - фізична точка на електричній мережі (точка підключення лічильника електричної енергії прямого включення, а у разі застосування вимірювальних трансформаторів - точка підключення первинної обмотки трансформатора струму), в якій фактично вимірюються обсяги та/або параметри електричної енергії;

точка комерційного обліку (ТКО) - точка на комерційній межі або умовна точка, якої стосуються дані комерційного обліку електричної енергії, що використовуються для розрахунків на ринку електричної енергії. Кожна точка комерційного обліку має бути пов`язана лише з одним відповідальним за баланс учасником ринку.

У п. 2.7.3 Кодексу комерційного обліку електричної енергії визначено, що ОСР (оператор системи розподілу) є ВТКО (стороною, відповідальною за точку обліку) для всіх ТКО (точок комерційного обліку), де облік електричної енергії здійснюється без улаштування вузла обліку.

ВТКО відповідальна за безперервність процесів вимірювання та формування даних комерційного обліку, що ВТКО має забезпечувати за власний кошт та власними силами або із залученням ППКО відповідно до вимог цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом (п. 2.7.5 Кодексу комерційного обліку електричної енергії).

За приписами п. 4.3.1-4.3.3 Кодексу комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії використовуються фізичні та віртуальні ТКО.

Фізичні ТКО безпосередньо пов`язані з улаштованими в електричних мережах точками вимірювання та відповідними вузлами обліку.

Віртуальні ТКО створюються для цілей функціонування ринку електричної енергії у випадку необхідності формування даних комерційного обліку на основі розрахунків, зокрема на основі результатів вимірювання з однієї або декількох точок вимірювання.

Згідно з п. 2.3.5 Правил учасник ринку протягом 5 робочих днів від дня одержання заяви перевіряє документ (рахунок) щодо оплати електричної енергії, послуг з розподілу (передачі), комерційного обліку електричної енергії, компенсації перетікань реактивної електричної енергії тощо, у разі необхідності звертається в установленому Кодексом комерційного обліку порядку щодо перевірки даних комерційного обліку.

На підставі отриманих за результатами перевірки даних комерційного обліку електропостачальник, оператор системи та постачальник послуг комерційного обліку за необхідності проводять відповідні коригування.

За результатами перевірки учасник роздрібного ринку повідомляє споживача.

Згідно з п. 10.2.1-10.2.2 Кодексу комерційного обліку електричної енергії АКО (адміністратором комерційного обліку) розглядаються суперечки, що попередньо розглядались сторонами та щодо яких не було досягнуто згоди. Розгляд такої суперечки може бути ініційовано будь-якою зі сторін шляхом відповідного звернення до АКО.

З наведеного вбачається, що оскільки позивач отримує дані щодо обсягів електричної енергії, необхідні для формування платіжних документів, від адміністратора комерційного обліку, яким у даному випадку є АТ «Укрзалізниця», тому у разі незгоди з вказаними у платіжних документах даними стосовно обсягу зазначеної розподіленої електроенергії відповідач мав звернутись до ОСР - АТ «Укрзалізниця» щодо перевірки даних комерційного обліку.

Проте доказів такого звернення до ОСР, здійснення перевірки даних комерційного обліку, звірки таких даних відповідач суду не надав.

Відповідач вважає, що спожита ним електроенергія визначається АТ «Укрзалізниця» за результатами вимірювань як різниця між показаннями лічильника в трансформаторній підстанції та сумою показань всіх лічильників субспоживачів; позивач неправомірно виставляє до сплати втрати електричної енергії в мережах, а також втрати в кабельних лініях електричних мереж та трансформаторній підстанції, які належать на праві власності ДП «УкрСіверБуд» ЗАТ «ДСК» та через які здійснюється постачання електричної енергії.

Проте жодних доказів на підтвердження цього суду не надав.

Натомість, як вбачається зі спірних рахунків-фактур, до них включена лише вартість спожитої активної електричної енергії та вартість послуг ОСР.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Вказані норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України, згідно з положеннями якої судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідач не довів здійснення йому розподілу електричної енергії у меншому обсязі, ніж зазначено у спірних рахунках, а також неправильного визначення такого обсягу та включення до рахунків втрат від перетікання електричної енергії.

Щодо доводів відповідача про відсутність між відповідачем та оператором системи розподілу (АТ «Укрзалізниця») договору розподілу електричної енергії, а також не оформлення паспорту точки розподілу, у зв`язку з чим постачання електричної енергії є неправомірним, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 5 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 протягом двох років з дати набрання чинності Правилами ОСР (ОСП) оформити за всіма об`єктами побутових споживачів паспорт точки розподілу (передачі) за формою, встановленою Правилами. Оформлені паспорти точок розподілу (передачі) є невід`ємною частиною договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та згодою споживача на надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії на умовах, визначених у паспорті точки розподілу (передачі).

Оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем, крім випадку здійснення розподілу (передачі) електричної енергії оператором системи до власних електроустановок (п. 2.1.2 Правил).

У п. 2.1.3 Правил визначено, що ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки є споживач.

Відповідно до п. 2.1.5 Правил споживачі укладають договір споживача про розподіл (передачу) електричної енергії шляхом приєднання до публічного договору за наявності чинного паспорта точки розподілу. У разі надання послуги з приєднання до електричних мереж ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії є оператор системи.

Договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил.

З огляду на зазначені вище нормативні приписи та встановлені обставини, суд вважає, що у відповідача як у споживача існує обов`язок укласти з АТ «Укрзалізниця» договір про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, який повинен відповідати формі та змісту (умовам) типового договору споживача про розподіл (передачу) електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП віл 14.03.2018 №312.

Близький за змістом висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №904/7024/17.

Відповідач у своєму відзиві не заперечує факту отримання електричної енергії від позивача, зазначаючи лише про незгоду з обсягом отриманої електроенергії, а відтак неукладення споживачем договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з ОСР не може свідчити про нездійснення її розподілу відповідачу та відсутності обов`язку у останнього з її сплати.

Отже, не зважаючи на неукладеність між відповідачем та ОСР АТ «Укрзалізниця» договору, взаємовідносини між відповідачем та ОСР АТ «Укрзалізниця» мають регулюватись відповідними правовими нормами, у тому числі умовами типового договору.

Відповідно до п. 3.2, 3.5 типового договору споживача про розподіл (передачу) електричної енергії за підсумками розрахункового місяця Постачальник послуг комерційного обліку (Оператор системи) забезпечує визначення обсягу електричної енергії за точками комерційного обліку Споживачу не залежно від того, хто є власником комерційного засобу (засобів) обліку, та в установленому порядку передає ці дані Адміністратору комерційного обліку для можливості їх використання суб`єктами ринку електричної енергії, у тому числі постачальником Споживача.

Визначений обсяг розподіленої (спожитої) електричної енергії за підсумками розрахункового місяця передається Адміністратору комерційного обліку у встановленому Кодексом комерційного обліку порядку для включення в місячний баланс електричної енергії ОЕС України і є підставою для його використання у взаємовідносинах між суб`єктами ринку електричної енергії, у тому числі для взаєморозрахунків між Споживачем та його постачальником.

За наявності розбіжностей у частині визначення обсягу розподіленої та спожитої електричної енергії вони підлягають урегулюванню відповідно до Кодексу комерційного обліку або в судовому порядку. До вирішення цього питання величина обсягу розподіленої та спожитої електричної енергії встановлюється відповідно до даних Оператора системи розподілу.

Таким чином, спір між відповідачем та АТ «Укрзалізниця» має вирішуватись в окремому порядку і не має впливати на спірні взаємовідносини між позивачем і відповідачем, що узгоджується з викладеними вище висновками суду.

Доводи відповідача щодо відсутності укладених між АТ «Укрзалізниця» та орендарями відповідача договорів розподілу електричної енергії на кожен об`єкт відповідача не приймаються судом до уваги, оскільки не входять до предмету доказування у цій справі.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач у порушення ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України взятих на себе зобов`язань не виконав та не сплатив кошти за спожиту ним у червні-липні 2020 року електричну енергію на загальну суму 31 451,40 грн у встановлений у Договорі №310110053 від 01.01.2019 строк, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за поставлену електричну енергію у розмірі 31 451,40 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", Серявін та інші проти України обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівінвест (, вул. Чернишевського, 33, м. Чернігів, 14000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» (, проспект Перемоги, 126Б, м. Чернігів, 14013, на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання № НОМЕР_1 у філії ЧОУ АТ Ощадбанк) 31 451,40 грн заборгованості зі сплати за електричну енергію.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівінвест (, вул. Чернишевського, 33, м. Чернігів, 14000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» (, проспект Перемоги, 126Б, м. Чернігів, 14013, на поточний рахунок № НОМЕР_2 в АТ ОТП Банк) 2 102,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун