ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"26" листопада 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2828/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.,

розглянувши справу № 916/2828/20 за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст.ст.247-252 ГПК України без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження

за позовом: Публічного акціонерного товариства Укртелеком // в особі Одеської філії ПАТ Укртелеком /, адреса 65023, м. Одеса, вул. Коблевська, 39/

до відповідача: Управління соціального захисту населення Роздільнянської районної державної адміністрації /, адреса 67400, Одеська обл., Роздільнянський р., м. Роздільна, вул. Європейська, 37-а/

про стягнення заборгованості у розмірі 73 322,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

30.09.2020 року ПАТ Укртелеком в особі Одеської філії ПАТ Укртелеком звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. № 2928/20/ до Управління соціального захисту населення Роздільнянської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості у розмірі 73 322,48 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невідшкодування відповідачем понесених позивачем витрат у сумі 73 322,48 грн. внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах у період з 01.12.2018 року по 31.05.2020 року.

Позов пред`явлено на підставі ст.ст. 11, 509, 526, 530 ЦК України, ст.ст. 173, 193 ГК України, Закону України Про телекомунікації.

Позивач посилається на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256 (надалі - Постанова № 256), якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету (надалі - Порядок № 256), встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету. Зокрема, п. 2 Постанови № 256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Пунктом 6 Порядку № 256 органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі до 25 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг з послуг зв`язку, зокрема безпроводного доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

На виконання вищенаведених вимог чинного законодавства позивачем щомісячно через канцелярію відповідача наручно надавались акти звіряння. Відповідач в свою чергу відмовлявся їх приймати та підписувати посилаючись на відсутність фінансування з державного бюджету за відповідною бюджетною програмою та неможливість здійснювати сплату компенсації за надані пільги. В подальшому позивачем вищезазначені документи надсилались повторно рекомендованим поштовим відправленням, докази чого надаються до позовної заяви.

Позивач зазначає, що відповідач у межах своїх повноважень забезпечує, зокрема, реалізацію державної політики з питань соціального захисту населення, підтримки сім`ї, попередження насильства в сім`ї, протидії торгівлі людьми, виконання програм і здійснення заходів у цій сфері; призначення та виплату соціальних допомог, компенсацій та інших соціальних виплат, встановлених законодавством України, надання пільг та субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива; виконання функцій головного розпорядника коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв`язку та інших передбачених законодавством пільг, в тому числі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з відміною податку з власників транспортних засобів та відповідним збільшенням ставок акцизного податку з пального для фізичних осіб (крім пільг на одержання ліків, зубопротезування, оплату електроенергії, природного і скрапленого газу на побутові потреби, твердого та рідкого пічного побутового палива, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати, (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот) та компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Ухвалою суду від 05.10.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2828/20; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст.ст.247-252 ГПК України без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження. 20.10.2020 року на адресу суду надійшов відзив відповідача /вх. № 27902/20/, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки компенсація не здійснювалась у зв`язку із відсутністю коштів на зазначені цілі. Відповідач вказує, що постанова Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256 є похідним нормативно-правовим актом, носить підзаконний характер і має обмежену сферу правового регулювання. Відсутність відповідної норми в Законі України «Про державний бюджет на 2020 рік» унеможливлює застосування механізму, визначеного Порядком та набуття статусу головного розпорядника коштів, визначеного порядком.

Також 20.10.2020 року на адресу суду надійшов лист відповідача /вх. № 27905/20/, в якому відповідач просить справу розглядати за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

При безпосередньому дослідженні доказів, судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 19 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 № 2017-ІІІ виключно законами України визначаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; величина порогу індексації грошових доходів громадян; пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Органи місцевого самоврядування при розробці та реалізації місцевих соціально-економічних програм можуть передбачати додаткові соціальні гарантії за рахунок коштів місцевих бюджетів.

Право окремих категорій громадян на пільги з оплати телекомунікаційних послуг встановлено Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Законом України Про жертви нацистських переслідувань, Законом України Про охорону дитинства, Законом України Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист.

Згідно із частиною третьою статті 63 Закону України Про телекомунікації від 18.11.2003 № 1280-ІV телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295 визначено, що установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред`явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Отже, Публічне акціонерне товариство Укртелеком є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України Про телекомунікації, Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012.

Судом встановлено, шо позивачем у період з 01.12.2018 року по 31.05.2020 року були надані послуги зв`язку на пільгових умовах населенню на суму 73 322,48 грн., що підтверджується розрахунками видатків на відшкодування витрат пов`язаних з наданням пільг (форма № 2 пільга), а саме:

4 396,75 грн. грудень 2018р.;

3 858,45 грн. січень 2019р.;

4 029,48 грн. лютий 2019р.;

3 931,34 грн. березень 2019р.;

3 909,69 грн. квітень 2019р.;

6 995,93 грн. травень 2019р.;

4 084,15 грн. червень 2019р.;

4 102,63 грн. липень 2019р.;

3 993,13 грн. серпень 2019р.;

3 852,62 грн. вересень 2019р.;

3 850,46 грн. жовтень 2019р.;

3 786,16 грн. листопад 2019р.;

3 737,90 грн. грудень 2019р.;

3 120,15 грн. січень 2020р.;

3 987,15 грн. лютий 2020р.;

3 868,35 грн. березень 2020р.;

3 913,58 грн. квітень 2020р.;

3 904,06 грн. травень 2020р.;

Відповідно до статті 89 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, яким встановлений механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно до пункту 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою від 04.03.2002 № 256, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об`єднаних територіальних громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг в Роздільнянському районі Одеської області є - Управління соціального захисту населення Роздільнянської районної державної адміністрації (Відповідач), а тому, на підставі вищезазначених норм законодавства та Порядку, затвердженого постановою № 256, відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, має здійснюватися Відповідачем.

Господарський суд зазначає, що докази відшкодування вартості телекомунікаційних послуг, які надавались Позивачем на пільгових умовах за період з 01.12.2018 року по 31.05.2020 року на загальну суму 73 322,48 грн. в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частин першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України та статті 202 Господарського кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд критично оцінює доводи відповідача щодо відсутності коштів, оскільки відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення відповідача від виконання зобов`язань, які виникли з законодавчих актів і не ставляться в залежність від дій чи бездіяльності третіх осіб.

Проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Одеської філії ПАТ Укртелеком підлягають задоволенню у повному обсязі, так як обґрунтовані та доведені.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при пред`явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 2 102,00 грн., що вбачається із платіжного доручення № 7751 від 28.09.2020року (а.с. 8).

Таким чином, враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Одеської філії ПАТ Укртелеком у повному обсязі, судовий збір у розмірі 2102,00 грн. підлягає стягненню з відповідача Управління соціального захисту населення Роздільнянської районної державної адміністрації.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Одеської філії ПАТ Укртелеком задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Роздільнянської районної державної адміністрації /, адреса 67400, Одеська обл., Роздільнянський р., м. Роздільна, вул. Європейська, 37-а/ на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком // в особі Одеської філії ПАТ Укртелеком /, адреса 65023, м. Одеса, вул. Коблевська, 39/ заборгованість внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах у період з 01.12.2018 року по 31.05.2020 року у розмірі 73 322,48 грн. /сімдесят три тисячі триста двадцять дві гривні 48 копійок/.

3. Стягнути з Управління соціального захисту населення Роздільнянської районної державної адміністрації /, адреса 67400, Одеська обл., Роздільнянський р., м. Роздільна, вул. Європейська, 37-а/ на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком // в особі Одеської філії ПАТ Укртелеком /, адреса 65023, м. Одеса, вул. Коблевська, 39/ судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. /дві тисячі сто дві гривні 00 копійок/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження аби прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 26 листопада 2020 р.

Суддя Н.Д. Петренко