ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2020 р. м.Київ Справа№ 911/2757/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Тищенко О.В.

Коробенка Г.П.

за участю секретаря судового засідання Цибульського Р.М.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 12.11.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційних скарг

Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Київської області

від 15.06.2020 (повний текст складено 25.06.2020)

у справі №911/2757/19 (суддя Христенко О.О.)

За позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1. Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз"

2. Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія

"Нафтогаз України"

про зобов`язання повернути майно та стягнення 5 656 950,53 грн.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз", позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради (далі - відповідач) про

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідач, незважаючи на відсутність у нього постачальника природного газу та будь-яких підстав для його відбору з газотранспортної системи, безпідставно та без оформлення будь-яких договірних відносин з позивачем здійснив відбір природного газу січні, лютому та березі 2017 року в обсязі 846,527 тис. куб. м., власником якого є позивач, тому у відповідності з вимогами статей 1212, 1213 Цивільного кодексу України відповідач зобов`язаний повернути позивачу безпідставно набутий природний газ та оплатити його вартість, проте ним допущено невиконання вказаного зобов`язання.

Позивач посилався також на те, що наявність укладених з акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" договорів постачання природного газу не може свідчити про здійснення такої поставки природного газу споживачу, оскільки доказом його поставки є підписаний сторонами договорів акт приймання-передачі природного газу, який фіксує проведення господарської операції.

Короткий зміст заперечень проти позову Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що ним набуто у січні, лютому та березі 2017 року природний газ на достатній правовій підставі, а саме за укладеними ним з акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" договорами постачання природного газу. При цьому, можливість відбору відповідачем із газотранспортної системи погоджених у договорі з АТ "НАК "Нафтогаз України" обсягів природного газу перебуває у безпосередній залежності від належного виконання останнім своїх зобов`язань з підтвердження обсягів природного газу шляхом своєчасної видачі номінації і, що неналежне виконання покладених на АТ "НАК "Нафтогаз України" обов`язків не може мати наслідком застосування до відповідача, як теплопостачальної організації, що забезпечує населення тепловою енергією, будь-яких додаткових платежів (оплати вартості послуг за небаланс газу).

Короткий зміст позиції по суті спору Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз"

Третя особа наголошувала на тому, що спожитий відповідачем природний газ, був законно ним придбаний у НАК "Нафтогаз України" відповідно до укладених та діючих у вказаний період договорів постачання природного газу, який відповідач мав право отримати, а НАК "Нафтогаз України" зобов`язане було передати. Третя особа 1 зазначає, що від АТ "Укртрансгаз" не надходило жодних повідомлень про відсутність місячних обсягів природного газу. Навпаки, АТ "Укртрансгаз" отримувало від відповідача грошові кошти за послуги транспортування обсягів природного газу, і жодного разу не повідомило, що здійснювало послуги транспортування газу, як такого, що несанкціоновано відібраний з газотранспортної системи. Вищезазначене є свідченням того, що обсяги спожитого природного газу відповідачем були виділені виключно з ресурсу НАК "Нафтогаз України", як постачальника, на якого урядом покладені спеціальні обов`язки.

Короткий зміст позиції по суті спору Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - АТ НАК «Нафтогаз України») у поясненнях вказувало про те, що у січня-березні 2017, у зв`язку з порушенням відповідачем умов п. 17 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 р. № 758, АТ НАК «Нафтогаз України» не здійснювало постачання природного газу. Також, АТ НАК «Нафтогаз України» вказувало, що кожен споживач отримує природний газ лише в обсязі, передбаченому заявкою на транспортування. У газотранспортній системі відсутні обсяги природного газу, що не мають власника та цільового призначення. Для транспортування природного газу відповідним споживачам АТ "НАК "Нафтогаз України" замовляє послугу транспортування лише в обсягах, передбачених відповідними договорами постачання природного газу. За відсутності заявки на транспортування у відповідний період в газотранспортній системі відсутній природний газ, власником якого є НАК "Нафтогаз України". При цьому, АК "Нафтогаз України" не замовляло послуг транспортування у спірний період. А отже, в газотранспортній системі у спірний період фізично був відсутній газ НАК "Нафтогаз України", який міг би спожити відповідач.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду Київської області від 15.06.2020 (повний текст якого складено 25.06.2020) у справі №911/2757/19 у позові Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради про зобов`язання вчинити дії та стягнення 5 656 950,53 грн. - відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:

- враховуючи наявність договірних правовідносин між Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Глевахівської селищної ради та НАК "Нафтогаз України", що виникли в силу договорів постачання природного газу за № 1631/1617-ТЕ-17 від 28.09.2016 та № 1793/1617-БО-17 від 27.10.2016, № 1907/1617-КП-17 від 24.11.2016, за умовами яких сторонами було погоджено обсяги поставки природного газу у спірний період, приймаючи до уваги встановлення судом факту невжиття заходів щодо обмеження або припинення газопостачання споживача, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем факту безпідставного споживання Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Глевахівської селищної ради природного газу у спірний період;

- згідно з ст. 1213 Цивільного кодексу України. зобов`язання повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі або відшкодувати його вартість є альтернативними, відповідно й вимоги щодо виконання цих зобов`язань можуть бути лише альтернативними;

- пред`явлення позивачем у позові разом двох альтернативних вимог до відповідача: про зобов`язання повернути безпідставно набуте майно та про стягнення вартості такого майна не відповідає вимогам ст. 1213 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги АТ "Укртрансгаз" та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач (АТ "Укртрансгаз") звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2020 у справі №911/2757/19 повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в повному обсязі. Також, витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при оскарженні судового рішення у даній справі та витрати у суді першої інстанції покласти на відповідача у справі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення про відмову у позові порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:

- судом першої інстанції досліджено обставини, які виходять за межі позовних вимог, зокрема щодо прав та обов`язків Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», коли предметом спору є зобов`язання відповідача вчинити дії та стягнення вартості безпідставно набутого майна;

- висновки суду першої інстанції щодо отримання відповідачем від Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» природного газу за спірний період на підставі договору постачання природного газу - є помилковими, оскільки наявність лише укладеного договору не може свідчити про здійснення такої поставки природного газу споживачу, оскільки доказом, який підтверджує факт поставки газу є підписаний між сторонами акт приймання - передачі природного газу, який фіксує проведення господарської операції;

- висновки суду першої інстанції про можливість здійснення позивачем обмеження/припинення газопостачання - є також помилковими, оскільки такі дії не передбачені нормами чинного законодавства;

- здійснений відповідачем відбір природного газу січні, лютому та березі 2017 року в обсязі 846,527 тис. куб. м., власником якого є позивач, вказує на наявність умов, що є правовою підставою для застосування ст. 1212 Цивільного кодексу України, зокрема і щодо відшкодування вартості безпідставно набутого майна.

- судом першої інстанції у спірних правовідносинах неправильно застосовано норми матеріального права, а саме: ст. ст. 202, 334, 509, 626, 714, 1212, 1213 Цивільного кодексу України, а також порушено норми процесуального права, а саме: ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2020 у справі № 911/2757/19 в частині відмови у стягненні вартості природного газу та прийняти в цій частині нове рішення про стягнення 5 656 950,53 грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення у оскаржуваній скаржником частині щодо відмови у стягненні 5 656 950,53 грн. порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:

- Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не здійснювало постачання газу у спірний період;

- за відсутності у газотранспортній системі природного газу, що не був підтверджений постачальником, шляхом подання номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) для відповідача, останнім було фактично спожито газ з обсягів, що належать позивачу, у відповідача були відсутні правові підстави для набуття майна позивача, за відсутності договірних відносин між сторонами спору щодо постачання газу;

- судом першої інстанції не було досліджено фактичних обставин справи, зокрема щодо того, чий природний газ фактично спожив відповідач у спірний період, як не досліджувалось і документальне споживання природного газу у спірний період та з ресурсу якого постачальника, а зробивши висновки стосовно споживання відповідачем природного газу з ресурсу третьої особи, суд першої інстанції вийшов за межі доказування у даній справі;

- наявність укладеного між відповідачем та третьою особою договору - не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин;

- матеріали справи не містять підписаних сторонами актів приймання - передачі природного газу, а тому факт передачі товару - не відбувся, а висновки суду щодо споживання відповідачем природного газу з ресурсу третьої особи - не ґрунтуються на фактичних обставинах та доказах;

- Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не замовляло послуг транспортування у спірний період щодо відповідача, у газотранспортній системі у спірний період фізично був відсутній газ третьої особи, який би міг спожити відповідач.

Короткий зміст заперечень Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз"

31.08.2020 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» у встановлений судом строк надійшов відзив на апеляційну скаргу, який у відповідності до статті 263 Господарського процесуального кодексу України прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду, і в якому третя особа-2 просила залишити апеляційні скарги АТ "Укртрансгаз" та АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» вказував на те, що між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та відповідачем укладено відповідні договори на постачання природного газу, і відповідачем здійснено підписання заяви - приєднання до умов договору розподілу природного газу, а також між ПАТ «Київоблгаз», як оператором ГРМ, та відповідачем складено відповідні акти розподілу природного газу від 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017;

- в реєстрі обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" із мереж ПАТ «Київоблгаз» у січні - березні 2017 року, постачальником природного газу у даному періоді вказано саме АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України";

- обов`язок АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" виділити відповідачу номінації та поставити природний газ у спірний період обумовлений постановою КМУ від 01.10.2015 № 758, від 20.03.2016 № 234 на підставі Розпорядження КМУ від 05.10.2016 № 742-р;

- формальна відсутність номінацій, які згідно з приписами постанови КМУ від 01.10.2015 № 758, від 20.03.2016 № 234 , Розпорядження КМУ від 05.10.2016 № 742-р повинні були бути видані АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підприємствам виробникам теплової енергії, не є свідченням того, що природний газ спожитий підприємствами ТКЕ не є поставленим з ресурсу НАК «Нафтогаз України»; у спірний період позивач прийняв з ресурсу НАК «Нафтогаз України» природний газ для виробництва теплової енергії та фактична господарська операція була здійснена та відображена у бухгалтерському обліку вказаних підприємств, а про транспортував відповідні обсяги природного газу підприємствам ТКЕ оператор ГТС - АТ «Укртрасгаз»;

- між позивачем та відповідачем у спірний період існували договірні відносини, а саме: діяв договір транспортування природного газу магістральними трубопроводами, що був укладений на підставі типового договору, затвердженого постановою НКРЕ від 22.09.2011 № 1579, і від позивача не надходило жодних повідомлень про відсутність місячних обсягів природного газу, навпаки, АТ «Укртрансгаз» отримував від відповідача грошові кошти за послуги транспортування обсягів природного газу, і не повідомляв про здійснення транспортування несанкціоновано відібраного природного газу, що підтверджує те, що обсяги спожитого природного газу відповідачем були виділені виключно з ресурсу НАК «Нафтогаз України», як постачальника, на якого урядом покладені спеціальні обов`язки.

Також, АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» наголошував, що юридична конструкція відносин суб`єктів ринку природного газу із спеціальними обов`язками, містить елементи адміністративного регулювання, враховуючи умови договорів поставки, укладених між НАК «Нафтогаз України» та відповідачем, необхідність виконання Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого постановою КМУ від 01.10.2015 № 758 (яке діяло з 01.01.2015 по 01.04.2017) та Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою КМУ від 22.03.2017 № 187, з урахуванням розпоряджень КМУ від 05.10.2016 № 742-р, відповідач законно споживав природний газ у січні - березні 2017 року у обсязі 846,527 тис. куб. м. з ресурсу НАК «Нафтогаз України».

АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» вказував, що ним було замовлено також науково-правову експертизу, яка виконана Київським національним університетом імені Т.Г.Шевченка, за результатами якої складено висновок від 12.12.2018,в якому, зокрема, висвітлено питання стосовно того, що оператор газотранспортної системи при здійсненні алокації фактичних обсягів споживання природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи, такий відбір природного газу підприємствами теплокомуненерго повинен відносити на постачальника, на якого КМУ покладено спеціальні обов`язки постачати природний газ окремим категоріям споживачів.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2020, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя - доповідач) Станік С.Р., судді Тищенко О.В., Тарасенко К.В.

В свою чергу, судді - учасники колегії Тищенко О.В. та Тарасенко К.В. перебували у відпусках 24.07.2020 та 28.07.2020, а головуючий суддя Станік С.Р. перебував з 27.07.2020 по 07.08.2020 включно у відпустці, і вирішення питання стосовно апеляційної скарги здійснюється після виходу головуючого судді з відпустки.

Крім того, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2020 у зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, і внаслідок неможливості вирішити питання про прийняття чи повернення апеляційної скарги у визначеному складі суду, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Станік С.Р., судді: Тарасенко К.В., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2020 поновлено Акціонерному товариству "Укртрансгаз" пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2020 (повний текст якого складено 25.06.2020) у справі №911/2757/19, відкрито апеляційне провадження у справі №911/2757/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2020 (повний текст якого складено 25.06.2020) у справі №911/2757/19, розгляд справи призначено на 03.09.2020, встановлено учасникам спору процесуальний строк на подання відзивів, заяв та клопотань, зупинено дію оскаржуваного рішення.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 10.08.2020, апеляційну скаргу третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя - доповідач) Станік С.Р., судді Дикунська С.Я., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2020 поновлено Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2020 у справі №911/2757/19, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2020 у справі №911/2757/19, об`єднано апеляційні скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в одне апеляційне провадження, розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2020 у справі №911/2757/19 призначено для спільного розгляду з апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на 03.09.2020.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2020, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, відповідно до підпунктів до п.2.3.25, 2.3.49 п.2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний авторозподіл справи №911/2757/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 03.09.2020, для розгляду справи №911/2757/19 за апеляційними скаргами Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2020, сформовано колегію суддів у складі: Станік С.Р. (головуючий суддя), судді: Тищенко О.В., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 прийнято справу №911/2757/19 до провадження колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Тищенко О.В., Дикунська С.Я. для розгляду апеляційних скарг Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2020, розгляд справи вирішено здійснити в раніше призначеному судовому засіданні 03.09.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 в судовому засіданні оголошено перерву до 08.10.2020.

08.10.2020 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючого судді Станіка С.Р. на лікарняному до 10.10.2020.

У зв`язку з перебуванням з 12.10.2020 судді Дикунської С.Я., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем у відпустці, здійснити призначення справи та її розгляд у визначеному складі колегії суддів - неможливо.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 12.10.2020, справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді Тищенко О.В., Коробенко Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2020 прийнято справу № 911/2757/19 за апеляційними скаргами Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2020 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді Тищенко О.В., Коробенко Г.П., розгляд справи за апеляційними скаргами призначено на 12.11.2020.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)"№ 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Закон України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" набрав чинності 17.07.2020.

Отже, з урахуванням пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набрав чинності з 17.07.2020, строк на подання учасниками справи відзивів, заяв та клопотань - сплив, суд апеляційної інстанції вирішує спір з огляду на приписи ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (зокрема, частину 3).

З урахуванням наведеного, у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд справи підлягає здійсненню у розумний строк з огляду на ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11, пункту 4 розділу Х Прикінцевих положень ГПК України.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 12.11.2020 з`явились представники позивача, відповідача та третьої особи.

Представник АТ "Укртрансгаз" в судовому засіданні 12.11.2020 підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2020 (повний текст якого складено 25.06.2020) у справі №911/2757/19 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в повному обсязі.

Також, представник АТ "Укртрансгаз" підтримав доводи апеляційної скарги АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Представник АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в судовому засіданні 12.11.2020 підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2020 (повний текст якого складено 25.06.2020) у справі №911/2757/19 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в повному обсязі.

Також, представник АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підтримав доводи апеляційної скарги АТ "Укртрансгаз".

Представник Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради в судовому засіданні 12.11.2020 заперечував проти доводів апеляційних скарг АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та АТ "Укртрансгаз", просив апеляційні скарги відхилити, а рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2020 (повний текст якого складено 25.06.2020) у справі №911/2757/19 залишити без змін як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи, 28.09.2016 між Публічним акціонерним товариством "Нафтогаз України" (постачальник) та Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Глевахівської селищної ради (споживач) укладено Договір № 1631/1617-ТЕ-17 постачання природного газу, відповідно до умов п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Необхідний споживачу плановий обсяг природного газу, зазначений у п. 2.1 договору споживач визначає самостійно (п. 1.3 договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 23.01.2017 до Договору № 1631/1617-ТЕ-17 від 28.09.2016).

Пунктом 1.4 договору встановлено, що за цим договором може бути поставлений природний газ власного видобутку (природний газ, видобутий на території України та/або імпортований природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України) (в редакції Додаткової угоди № 1 від 23.01.2017 до Договору № 1631/1617-ТЕ-17 від 28.09.2016).

Згідно з п. 2.1 договору постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 1618,8 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями, зокрема січень - 388,4 тис.куб.м., лютий - 280,1 тис.куб.м., березень - 279,5 тис.куб.м.

Обсяги природного газу, які планується поставити згідно з цим договором (планований обсяг), повністю забезпечують споживача природним газом для потреб, зазначених у пункті 1.2 договору (п. 2.2 договору).

Пунктом 3.2 договору встановлено, що споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання природного газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі неподання або несвоєчасного подання заявки споживачем постачальник може користуватися плановими обсягами, зазначеними у пункті 2.1 договору, на відповідний місяць.

Відповідно до пункту 3.4 договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Пунктом 3.5 договору встановлено, що споживач зобов`язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, постачальнику:

- завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором газарозподільних мереж (газотранспортної системи). Разом з копією акта споживач подає за підписом уповноваженої особи інформацію стосовно детальної розбивки кількості природного газу, зазначеної в акті, за категоріями (у тому числі згідно з цим договором);

- підписані та скріплені печаткою споживача два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Згідно з п. 4.1 договору кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 до 31.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1 договору).

Також, матеріалами справи підтверджується, що 27.10.2016 між Публічним акціонерним товариством "Нафтогаз України" (постачальник) та Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Глевахівської селищної ради (споживач) укладено Договір № 1793/1617-БО-17 постачання природного газу, відповідно до умов п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Необхідний споживачу плановий обсяг природного газу, зазначений у п. 2.1 договору споживач визначає самостійно (п. 1.3 договору в редакції Додаткової угоди № 4 від 23.01.2017 до Договору № 1793/1617-БО-17 від 27.10.2016).

Пунктом 1.4 договору встановлено, що за цим договором постачається імпортований газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України) в редакції Додаткової угоди № 4 від 23.01.2017 до Договору № 1793/1617-БО-17 від 27.10.2016).

Згідно з п. 2.1 договору постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 120,0 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями, зокрема січень - 25,5 тис.куб.м., лютий - 24,5 тис.куб.м., березень - 22,0 тис.куб.м.

Пункти 2.2, 3.2, 3.4, 3.5, 4.1 та 12.1 Договору № 1793/1617-БО-17 від 27.10.2016 на момент його підписання були повністю ідентичні умовами пунктів 2.2, 3.2, 3.4, 3.5, 4.1 та 12.1 Договору № 1631/1617-ТЕ-17 від 28.09.2016.

В подальшому, між сторонами у Договір № 1793/1617-БО-17 від 27.10.2016 постачання природного газу було внесено зміни Додатковими угодами № 1 від 28.10.2016, № 2 від 22.11.2016, № 3 від 30.12.2016, відповідно до яких, зокрема, змінювалась ціна на природний газ.

24.11.2016 між Публічним акціонерним товариством "Нафтогаз України" (постачальник) та Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Глевахівської селищної ради (споживач) укладено Договір № 1907/1617-КП-17 постачання природного газу, відповідно до умов п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами,організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ/організацій).

Необхідний споживачу плановий обсяг природного газу, зазначений у п. 2.1 договору споживач визначає самостійно (п. 1.3 договору в редакції Додаткової угоди № 3 від 23.01.2017 до Договору № 1907/1617-КП-17 від 23.01.2017).

Пунктом 1.4 договору встановлено, що за цим договором постачається імпортований газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України) (в редакції Додаткової угоди № 3 від 23.01.2017 до Договору № 1907/1617-КП-17 від 27.10.2016).

Згідно з п. 2.1 договору постачальник передає споживачу з 01.11.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 17,0 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями, зокрема січень - 4,0 тис.куб.м., лютий - 3,0 тис.куб.м., березень - 3,0 тис.куб.м.

Як підтверджується наявними матеріалами справи, пункти 2.2, 3.2, 3.4, 3.5, 4.1 та 12.1 Договору № 1907/1617-КП-17 від 24.11.2016 на момент його підписання були повністю ідентичні умовами пунктів 2.2, 3.2, 3.4, 3.5, 4.1 Договору № 1631/1617-ТЕ-17 від 28.09.2016.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.11.2016 до 31.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1 Договору № 1907/1617-КП-17 від 24.11.2017).

В подальшому, між сторонами у Договір № 1907/1617-КП-17 від 24.11.2017 постачання природного газу було внесено зміни Додатковими угодами № 1 від 22.11.2016, № 2 від 21.12.2016, № 4 від 24.01.2017, № 5 від 24.02.2017 відповідно до яких, зокрема, змінювалась ціна на природний газ.

АТ "НАК "Нафтогаз України" листом № 26-9351/1.2-16 від 28.12.2016 повідомило Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство Глевахівської селищної ради про те, що підприємству на січень 2017 не виділяються номінації щодо обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, релігійними організаціями, бюджетним установам та організаціям (докази направлення відповідачу не надані).

АТ "НАК "Нафтогаз України" листом № 26-787/1.2-17 від 30.01.2017 повідомило Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство Глевахівської селищної ради, що підприємству на лютий 2017 року не виділятимуться номінації щодо обсягів природного газу (докази направлення відповідачу не надані).

АТ "НАК "Нафтогаз України" листом № 26-2357/1.2-17 від 03.03.2017 повідомило Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство Глевахівської селищної ради, що оскільки підприємством не виконується п. 17 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758, то на березень 2017 року йому не виділятимуться номінації щодо обсягів природного газу (докази направлення відповідачу не надані).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що саме відсутність номінацій на поставку газу визначена позивачем у позові як підстава безпідставного набуття відповідачем природного газу з газотранспортної системи позивача в загальному обсязі 846,527 тис. куб. метрів, які були придбані останнім у третьої особи 2 за результатами проведення публічних закупівель та подані до газотранспортної системи на виконання функцій Оператора ГТС.

Також, матеріалами справи підтверджується, що 01.01.2016 Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Глевахівської селищної ради підписано заяву-приєднання № 09420Х0ІК7СТ016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

31.01.2017 між ПАТ "Київоблгаз" (оператор ГРМ) та Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Глевахівської селищної ради (споживач) було складено та підписано акт № 700700031 наданих послуг з розподілу природного газу, з якого вбачається, що з 01 по 31 січня 2017 року споживачем прийнято, а оператором ГРМ розподілено споживачу природний газ згідно з договором розподілу природного газу від 01.01.2016 № 09420Х0ІК7СТ016, в обсязі 329,345 куб. м.

28.02.2017 між ПАТ "Київоблгаз" оператор ГРМ) та Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Глевахівської селищної ради (споживач) було складено та підписано акт № 700700031 наданих послуг з розподілу природного газу, з якого вбачається, що з 01 по 28 лютого 2017 року споживачем прийнято, а оператором ГРМ розподілено споживачу природний газ згідно з договором розподілу природного газу від 01.01.2016 № 09420Х0ІК7СТ016, в обсязі 277,943 куб. м.

31.03.2017 між ПАТ "Київоблгаз" оператор ГРМ) та Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Глевахівської селищної ради (споживач) було складено та підписано акт № 700700031 наданих послуг з розподілу природного газу, з якого вбачається, що з 01 по 31 березня 2017 року споживачем прийнято, а оператором ГРМ розподілено споживачу природний газ згідно з договором розподілу природного газу від 01.01.2016 № 09420Х0ІК7СТ016, в обсязі 239,239 куб. м.

31.01.2017 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (покупець) укладений Договір №-ВТВ від 31.01.2017 про закупівлю природного газу, за умовами п. 1.1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві у січні-квітні 2017 року природний, скраплений або у газоподібному стані природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб, природний газ для забезпечення балансування, а покупець прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Продавець передає покупцеві у січні-квітні 2017 року газ в загальному обсязі 1 600 000 тис.куб.м (один мільярд шістсот мільйонів кубічних метрів) газу у тому числі по місяцях: січень - 610 000 тис.куб.м; лютий - 490 000 тис.куб.м; березень - 310 000 тис.куб.м; квітень - 190 000 тис.куб.м (п. 2.1. Договору).

Відповідно до умов Договору від 31.01.2017 № -ВТВ АТ "НАК "Нафтогаз України" передало, а ПАТ "Укртрансгаз" прийняло у січні 2017 - 731 439,744 тис.куб.м, у лютому 2017 - 643 105,799 тис.куб.м., у березні 2017 - 143 355,000 тис.куб.м. імпортованого природного газу за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" для забезпечення виробничо-технологічних потреб, власних потреб та для забезпечення балансування обсягом, що підтверджується підписаними між НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз" актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2017, від 28.02.2017, від 31.03.2017.

Оскільки, на думку позивача, відповідач набув природний газ останнього в січні, лютому, березні 2017, в загальному обсязі 846,527 тис. куб. метрів без будь-якої підстави, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про зобов`язання повернути безпідставно набуте майно в натурі на підставі ст. 1212, ч. 1 ст. 1213 Цивільного кодексу України, а у випадку відсутності у відповідача безпідставно набутих обсягів природного газу, відшкодувати вартість такого майна на підставі ч. 2 ст. 1213 Цивільного кодексу України.

Позивач наголошував, що саме із одержаного ним від публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за договором природного газу для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб позивача і для забезпечення балансування, відповідач і здійснив у спірний період безпідставний відбір спірного обсягу природного газу, який у відповідності з вимогами статей 1212, 1213 Цивільного кодексу України має повернути позивачу та оплатити його вартість.

Крім того, відповідачем на стадії апеляційного розгляду справи було подано до матеріалів справи наступні документи в обгрунтування своєї правової позиції: копії листів про направлення актів на підписання за січень-березень 2017 року; договір транспортування природного газу магістральними газопроводами від 01.04.2016, укладений між позивачем та відповідачем; акти приймання - передачі послуг траснпортування природного газу за листопад2016-березень 2017 року; заява про приєднання до договору про розподіл природного газу; акти приймання - передачі послуг з розподілу природного газу за листопад 2016 року - березень 2017 року; акти приймання я- передачі природного газу за листопад - грудень 2016 року, а також копії актів приймання - передачі природного газу, які не підписані постачальником.

Враховуючи приписи статті 269 Господарського процесуального кодексу України, а також те, що сторонами спору були надані документи в підтвердження своїх вимог та заперечень, а отже суд апеляційної інстанції з метою повного та всебічного розгляду справи, керуючись правами, наданими вищенаведеними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України, здійснює оцінку наданих сторонами доказів в сукупності з усіма обставинами справи та іншими наявними у справі доказами з метою дотримання загальних принципів судочинства, закріплених в ст.ст. 124, 129 Конституції України та ст.ст. 2, 3, 4, 5, 7, 8, 11, 13, 14, 15, 17 Господарського процесуального кодексу України, а також ст.ст. 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції з метою дотримання загальних принципів судочинства, закріплених в ст.ст. 124, 129 Конституції України та вищенаведених нормах процесуального закону, приймає надані відповідачем додаткові докази стосовно суті спірних правовідносин, проте, їх оцінка здійснюється судом апеляційної інстанції в процесі розгляду справи в сукупності з усіма наявними у справі документами.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1212 глави 83 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно з статтею 1213 Цивільного кодексу України передбачено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Отже, статтями 1212 і 1213 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання, які виникають із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, (кондикційні зобов`язання) виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 у справі №757/16163/17 зазначив, що ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошові кошти; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Кондикція є позадоговірним зобов`язальним способом захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Отже, суд апеляційної інстанції за наслідками дослідження доводів учасників справи, погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що для вирішення цього спору необхідно встановити наявність або відсутність підстав для споживання відповідачем спірного обсягу 846,527 тис. куб. м природного газу у січні-березні 2017 року.

Правові засади функціонування в Україні ринку природного газу визначені Законом України від 09.04.2015 №329-VIII "Про ринок природного газу" (з урахуванням внесених до нього у подальшому змін і доповнень).

Поміж встановлених ст. 3 Закону України "Про ринок природного газу" принципів, за якими функціонує ринок природного газу на засадах вільної добросовісної конкуренції, крім діяльності суб`єктів природних монополій, є, зокрема, і такі:

забезпечення високого рівня захисту прав та інтересів споживачів природного газу, у тому числі забезпечення першочергового інтересу безпеки постачання природного газу, зокрема, шляхом диверсифікації джерел надходження природного газу;

вільної торгівлі природним газом та рівності суб`єктів ринку природного газу незалежно від держави, згідно із законодавством якої вони створені;

вільного вибору постачальника природного газу;

невтручання держави у функціонування ринку природного газу, крім випадків, коли це необхідно для усунення вад ринку або забезпечення інших загальносуспільних інтересів, за умови що таке втручання здійснюється у мінімально достатній спосіб.

Частиною 1 ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу" передбачено, що з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства. Такі обов`язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання. Такі обов`язки не повинні обмежувати постачальників, створених відповідно до законодавства інших держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у праві на здійснення постачання природного газу споживачам України. Такі обов`язки не можуть покладатися на споживачів.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Пунктом 1 розділу II Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496 (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) (далі - Правила), підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов; наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача; відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків.

Згідно з абзацами 1-3 п. 9 розділу II Правил постачальник забезпечує споживача необхідним підтвердженим обсягом природного газу на визначений договором період. За розрахункову одиницю поставленого природного газу приймається метр кубічний природного газу, приведений до стандартних умов і виражений в енергетичних одиницях. Підтверджені обсяги природного газу визначаються за правилами, встановленими Кодексом газотранспортної системи, та доводяться споживачу на умовах укладеного між постачальником та споживачем договору постачання природного газу.

Відповідно до абзацу 2 п. 10 розділу II Правил споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні заходи з боку постачальника, передбачені цим розділом та розділом VI цих Правил, у тому числі примусове обмеження (припинення) газопостачання.

Згідно з п. 13 розділу II Правил постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу, зокрема, в разі: проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором; відмови від підписання акта приймання-передачі без відповідного письмового обґрунтування.

Відповідно до п. 14 розділу II Правил за необхідності здійснення заходів з обмеження або припинення газопостачання споживачу постачальник надсилає споживачу не менше ніж за три доби (для підприємств металургійної та хімічної промисловості - не менше ніж за 5 діб) до дати такого припинення повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду (день, година тощо) та у визначений зі споживачем час має право опломбувати запірні пристрої споживача, за допомогою яких споживач самостійно обмежив чи припинив подачу газу на власні об`єкти. Повідомлення має бути складено відповідно до форми повідомлення, встановленої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03 липня 2009 року № 338, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 липня 2009 року за № 703/16719, та містити підставу припинення, дату та час, коли споживачу необхідно самостійно обмежити чи припинити споживання природного газу. Постачальник має право здійснити заходи з обмеження чи припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт оператора ГРМ/ГТС.

Кодекс газотранспортної системи, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2493 (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин), у пункті 5 глави 1 розділу І визначає значення, зокрема таких термінів:

місячна номінація - це заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом місяця в розрізі кожної доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності);

несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу;

підтверджений обсяг природного газу - обсяг (об`єм) природного газу споживача (у тому числі прямого споживача), погоджений оператором газотранспортної системи на відповідний розрахунковий період із ресурсу постачальника споживача, що включений до підтвердженої номінації цього постачальника.

Згідно з пунктом 1 глави 1 розділу X Кодексу газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи має право припинити транспортування природного газу в точці входу до газотранспортної системи або точці виходу з газотранспортної системи у випадках, зокрема, несанкціонованого відбору природного газу.

Кабінет Міністрів України своєю постановою від 01.10.2015 №758 затвердив "Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)" (далі - Положення), яке було чинним на час виникнення спірних правовідносин.

Підпунктом 4 пункту 3 Положення на публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" покладено обов`язок постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені пунктами 15 - 17 цього Положення.

Пунктом 17 Положення на час виникнення спірних правовідносин були визначені такі умови постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії:

- постачання природного газу НАК "Нафтогаз України" виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації;

- обов`язок, передбачений підпунктом 4 пункту 3 цього Положення, покладається на НАК "Нафтогаз України" на період до 1 квітня 2017 р. за таких умов:

укладення виробником теплової енергії з НАК "Нафтогаз України" договору постачання природного газу відповідно до законодавства;

відсутність у виробника теплової енергії заборгованості перед НАК "Нафтогаз України" за використаний природний газ, або

відсутність у виробника теплової енергії заборгованості (без урахування штрафних санкцій) перед НАК "Нафтогаз України" за спожитий до 1 січня 2016 р. природний газ за всіма укладеними з НАК "Нафтогаз України" договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо), а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ, або

рівень розрахунків виробника теплової енергії станом на 25 число місяця, що передує місяцю постачання природного газу (без урахування штрафних санкцій), за всіма укладеними з НАК "Нафтогаз України" договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо) становить не нижче 90 відсотків, або

надання НАК "Нафтогаз України" та виконання виробником теплової енергії погодженого виконавчим органом ради графіка погашення заборгованості (рівними частинами до 1 січня 2021 р. з розбивкою за всіма договорами з НАК "Нафтогаз України"), складеного на підставі довідки щодо заборгованості, наданої НАК "Нафтогаз України", а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ. Наявність графіка погашення заборгованості не змінює порядок розрахунків, установлений між постачальником та виробником теплової енергії у договорах постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо).

05.10.2016 Кабінет Міністрів України видав розпорядження №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", яким наказав для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та постачальникам природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 р. № 357 "Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії" (Офіційний вісник України, 2016 р., № 46, ст. 1666), та з дотриманням принципу недискримінації.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, як регулятор у своєму листі від 18.07.2018 р.№ 6367/16.3.2/7-18 роз`яснила, що у разі, якщо рішенням Кабінету Міністрів України суб`єктів ринку природного газу зобов`язано здійснювати постачання для певних споживачів природного газу, то алокація фактичних обсягів по таким споживачам здійснюється саме на таких суб`єктів, крім несанкціонованого відбору (виключно у частині самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку, шляхом самовільного відновлення споживання природного газу) або у випадку підтвердження номінації по такому споживачу іншому постачальнику. При цьому обсяги споживання природного газу враховуються оператором газотранспортної системи при розрахунку небалансу цих суб`єктів природного газу. Отже, якщо за підсумками місяця по об`єкту виробника теплової енергії зафіксований певний обсяг споживання газу, такий обсяг незалежно від наявності чи відсутності номінації для забезпечення потреб виробників теплової енергії повинен відноситися на постачальника із спеціальними обов`язками, тобто на публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

З урахуванням наведеного вище, дослідивши доводи учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України, об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно з нормою ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов:

- набуття або збереження майна; набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);

- набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

Судом апеляційної інстанції встановлено і що не заперечувалось учасниками справи, відповідач не підключений безпосередньо до газової мережі позивача, таким чином не є "прямим споживачем" у розумінні термінів п. 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, тобто фізичне отримання газу відповідачем у позивача виключається.

Позивачем до матеріалів справи подано звіти ПАТ "Київоблгаз" про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках, з якого вбачається, що, у тому числі, з мереж УМГ ПАТ "Укртрансгаз" з підтвердженим обсягом номінацій розподілено газ теплогенеруючим підприємствам, серед яких не значиться відповідач.

Проте, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що подані позивачем докази не доводять, що відповідач безпідставно набув з газотранспортної системи, оператором якої є позивач, у січні-березні 2017 року природний газ в загальному обсязі 846,527 тис. куб. м, який належить позивачу.

Відповідно до положень Кодексу газотранспортної системи одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування, які є складовими послуги транспортування природного газу, здійснюються виключно на підставі договору транспортування.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає правомірними висновки суду першої інстанції про те, що надання позивачем складених ним документів обліку, у тому числі й у відношенні спірного обсягу природного газу, свідчить про наявність договірних відносин з Оператором газорозподільної системи, які регламентують відносини небалансу по такому газу, що є несумісним з твердженням позивача про відсутність жодних правових підстав відносно передачі такого спірного газу з газотранспортної системи позивача відповідачу.

На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 р. № 742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року" на НАК "Нафтогаз України" та постачальників природного газу покладено обов`язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до укладених договорів ще на початку опалювального сезону. При цьому, хоча у названому розпорядженні міститься вказівка на обов`язок надати номінації до початку опалювального сезону, але це не свідчить про обмеження його періодом, який закінчується із початком опалювального сезону, оскільки встановлений обов`язок полягає у забезпеченні належної підготовки до опалювального сезону та забезпечення природним газом протягом усього сезону. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 р. у справі № 925/358/18.

Невидача номінацій НАК "Нафтогаз України" - є неправомірною та унеможливлює безперешкодне отримання споживачами відповідно до укладених договорів постачання необхідних обсягів природного газу, оскільки, у тому числі, може мати наслідком обмеження або взагалі припинення надання АТ "Київоблгаз" послуг з розподілу природного разу у зв`язку з відсутністю підтверджених обсягів природного газу.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.06.2018 у справі № 904/5621/17.

Враховуючи наведене, а також умови договорів постачання природного газу, з урахуванням встановленого факту споживання відповідачем у спірний період природного газу в обсязі, який не перевищує обумовлений договорами, суд апеляційної інстанції вважає правомірними висновки суду першої інстанції про те, що ненадання номінацій на наступний місяць щодо планових обсягів постачання природного газу не звільняє НАК "Нафтогаз України" від обов`язків постачання природного газу, та жодним чином не свідчить про безпідставне (без належних правових підстав) споживання відповідного газу.

Крім того, ненадання номінації на наступний місяць щодо планових обсягів постачання природного газу не звільняє третю особу-2 від обов`язків постачати природний газ відповідачу, як споживачу, по укладеним між ними договорам постачання природного газу. При цьому, планові обсяги постачання природного газу визначені сторонами в п. 2.1 Договорів постачання природного газу № 1631/1617-ТЕ-17 від 28.09.2016, № 1793/1617-БО-17 від 27.10.2016, № 1907/1617-КП-17 від 24.11.2016, і такі обсяги постачання є узгодженими в силу умов вказаних договорів.

Також, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.02.2020 у справі №826/16107/18 було визнано протиправним та нечинним п. 1 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року". Однак, станом на момент прийняття рішення судом першої інстанції у даній справі (№ 911/2757/19) вказане рішення суду адміністративної юрисдикції не набрало законної сили.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує також, що договори на постачання природного газу, між відповідачем та третьою особою-2 укладені відповідно до примірного договору про постачання природного газу виробниками теплової енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 р. № 357 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 р. № 892). Водночас, п. 14 примірного договору передбачено, що споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на заплановані обсяги використання природного газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі неподання або несвоєчасного подання заявки споживачем постачальник може користуватися планованими обсягами, зазначеними в пункті 4 цього договору, на відповідний місяць.

Цим же пунктом встановлено, що обсяги постачання підтверджуються постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) у встановленому законодавством порядку.

Постачальник протягом трьох днів з моменту підтвердження оператором газотранспортної системи повідомляє споживачу про розмір поданої номінації шляхом надсилання відповідного повідомлення на електронну адресу, надану споживачем.

Доводи третьої особи-2, що оскільки нею не надавались номінації на постачання природного газу відповідачу на січень - березень 2017 та не було підписано акти приймання-передачі природного газу за вказаний період, тоді як саме з підписанням актів приймання-передачі п. 13 примірного договору та відповідні йому за змістом пункти договору на постачання природного газу встановлюють момент переходу права власності на природний газ від постачальника до споживача, свідчить про відсутність господарських операції з поставки природного газу між нею та відповідачем, - обгрунтовано відхилено судом першої інстанції, з висновками якого погоджується і суд апеляційної інстанції з огляду на те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 р. № 758 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)" (чинній в спірний період), було затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), яким в пп. 4 п. 3 визначено обов`язок НАК "Нафтогаз України" постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені п.п. 15-17 цього Положення.

Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015, яка діяла до 01.04.2017, затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період).

Відповідно до вказаного Положення на НАК "Нафтогаз України" покладено обов`язки продавати природний газ постачальникам природного газу для потреб побутових споживачів та релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності).

Відповідно до пункту 17 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 р. обов`язок постачання природного газу НАК "Нафтогаз України" виробникам теплової енергії здійснюється за певних умов, зокрема, за умов укладення договору та відсутності заборгованості за використаний природний газ.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 742-р "Деякі питання опалювального сезону 2016/17" від 05.10.2016 для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню зобов`язано Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та постачальників природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 № 357 "Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії" та з дотриманням принципу недискримінації (п. 1).

Встановлено операторам газорозподільних систем до початку опалювального сезону забезпечити постачання природного газу на джерела теплової енергії теплогенеруючих і теплопостачальних організацій (п. 2 вказаного Розпорядження).

Статтею 10 Закону України "Про теплопостачання" встановлено, що до повноважень Кабінету Міністрів України належать розробка та реалізація державної політики у сфері теплопостачання, вирішення інших питань у сфері теплопостачання відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 117 Конституції України, Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Отже, суд апеляційної інстанції встановив, що на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", яке є обов`язковим до виконання, на Акціонерну компанію "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та постачальників природного газу покладено обов`язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до укладених договорів ще на початку опалювального сезону.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки третя особа 2 на підставі спеціального нормативного правового акту щодо опалювального сезону 2016/2017 року, яким є розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 р. № 742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", була зобов`язана видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені між ними та постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, що є обов`язком ПАТ "НАК "Нафтогаз України", а не його правом.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції досліджено обставини, які виходять за межі позовних вимог, зокрема щодо прав та обов`язків Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», коли предметом спору є зобов`язання відповідача вчинити дії та стягнення вартості безпідставно набутого майна - судом апеляційної інстанції відхиляються як безпідставні та необґрунтовані, оскільки дослідження усіх обставин справи в їх сукупності є обов`язком суду, і вказані дії спрямовані виключно для досягнення завдань господарського судочинства, обумовлених ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, що не є підставою для скасування оскаржуваного рішення за наведеної підстави.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернутися до висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 25.02.2020 у справі № 905/2248/18 за позовом АТ "Укртрансгаз" до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Маріупольгаз" про зобов`язання повернути природний газ у певному обсязі або відшкодувати його вартість за подібних предмета та підстав позову вже було викладено висновок щодо питання застосування норм права у подібних даній справі правовідносинах.

Так, Верховним Судом у вказаній постанові зазначено, що відповідно до Положення "Про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758, розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.10.2015 № 1064-р "Деякі питання опалювального сезону 2015/16 року", розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/2017", АТ "НАК "Нафтогаз України" було зобов`язане видати номінації Комунальному комерційну підприємству Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа" та Обласному комунальному підприємству "Донецьктеплокомуненерго", відповідно до договорів, які укладені між ними, та постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, і це є обов`язком АТ "НАК "Нафтогаз України", а не його правом.

У постанові Верховного Суду у справі № 905/2248/18 констатовано, що, враховуючи встановлений спеціальним законодавством у сфері газопостачання механізм постачання природного газу, можливість відбору підприємствами теплокомуненергетики із газотранспортної системи погоджених у відповідних договорах з Компанією обсягів природного газу перебуває у безпосередній залежності від належного виконання Компанією своїх зобов`язань з підтвердження обсягів природного газу шляхом своєчасної видачі номінацій. Тобто видача Компанією номінацій є однією із гарантій безперебійного постачання виробнику теплової енергії природного газу з метою виробництва теплової енергії в опалювальний сезон. Водночас, визначений розпорядженням обов`язок надати номінації до початку опалювального сезону не свідчить про обмеження його періодом, який закінчується із початком опалювального сезону, оскільки полягає у забезпеченні належної підготовки до опалювального сезону та забезпечення природним газом протягом усього сезону (зазначена правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №904/5621/17, від 05.03.2019 у справі №923/351/18).

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що саме внаслідок дій третьої особи 2 щодо ненадання відповідачу номінацій на плановий обсяг газу, у оператора ГРМ (позивача) виник неврегульований небаланс обсягів природного газу за січень - березень 2017, тому посилання позивача у позові на відбір відповідачем природного газу за спірний період за відсутності виданих останньому номінацій на планові поставки газу не може бути кваліфіковано як несанкціонований та не вказує про безпідставність набуття відповідачем спірних обсягів природного газу з газотранспортної системи позивача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Глевахівської селищної ради у спірний період природний газ було спожито на підставі укладених з НАК "Нафтогаз України" договорів постачання природного газу, що спростовує доводи позивача про відсутність у відповідача постачальника та будь-яких підстав для відбору природного газу у спірний період.

Крім того, відповідачем було подано до матеріалів справи наступні документи в обгрунтування своєї правової позиції: копії листів про направлення актів на підписання за січень-березень 2017 року; договір транспортування природного газу магістральними газопроводами від 01.04.2016, укладений між позивачем та відповідачем; акти приймання - передачі послуг транспортування природного газу за листопад2016-березень 2017 року; заява про приєднання до договору про розподіл природного газу; акти приймання - передачі послуг з розподілу природного газу за листопад 2016 року - березень 2017 року; акти приймання я- передачі природного газу за листопад - грудень 2016 року, а також копії актів приймання - передачі природного газу, які не підписані постачальником, які в сукупності свідчать про правомірність дій відповідача в контексті, зокрема, і спірних правовідносин.

Згідно з п. 1 глави 1 розділу X Кодексу газотранспортної системи (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), оператор газотранспортної системи має право припинити транспортування природного газу в точці входу до газотранспортної системи або точці виходу з газотранспортної системи у випадках, зокрема, несанкціонованого відбору природного газу.

Згідно з п. 13 розділу II Правил постачання природного газу, постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу, зокрема, в разі: проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором; відмови від підписання акта приймання-передачі без відповідного письмового обґрунтування.

Відповідно до п. 14 розділу II Правил постачання природного газу, за необхідності здійснення заходів з обмеження або припинення газопостачання споживачу постачальник надсилає споживачу не менше ніж за три доби (для підприємств металургійної та хімічної промисловості - не менше ніж за 5 діб) до дати такого припинення повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду (день, година тощо) та у визначений зі споживачем час має право опломбувати запірні пристрої споживача, за допомогою яких споживач самостійно обмежив чи припинив подачу газу на власні об`єкти. Повідомлення має бути складено відповідно до форми повідомлення, встановленої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03 липня 2009 року № 338, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 липня 2009 року за № 703/16719, та містити підставу припинення, дату та час, коли споживачу необхідно самостійно обмежити чи припинити споживання природного газу. Постачальник має право здійснити заходи з обмеження чи припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ/ГТС.

Проте, як на момент розгляду справи судом першої інстанції, так і на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції, в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази в розумінні ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України надіслання відповідачу постачальником чи оператором газотранспортної системи повідомлення про необхідність припинити газоспоживання за спірний період.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суд першої інстанції про те, що відсутність в матеріалах справи вказаних доказів, як і доказів на підтвердження вжиття постачальником або Оператором ГРМ/ГТС на замовлення постачальника заходів щодо обмеження або припинення газопостачання споживача, свідчить про недоведеність споживання відповідачем природного газу у спірний період з порушенням вимог чинного законодавства, без достатньої правової підстави.

Отже, враховуючи наявність договірних правовідносин між Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Глевахівської селищної ради та НАК "Нафтогаз України", що виникли в силу договорів постачання природного газу за № 1631/1617-ТЕ-17 від 28.09.2016 та № 1793/1617-БО-17 від 27.10.2016, № 1907/1617-КП-17 від 24.11.2016, за умовами яких сторонами було погоджено обсяги поставки природного газу у спірний період, приймаючи до уваги встановлення судом факту невжиття заходів щодо обмеження або припинення газопостачання споживача, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем факту безпідставного споживання Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Глевахівської селищної ради природного газу у спірний період.

З огляду на викладене, доводи третьої особи в апеляційній скарзі про те, що наявність укладеного між відповідачем та третьою особою договору - не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, а матеріали справи не містять підписаних сторонами актів приймання - передачі природного газу, а тому факт передачі товару - не відбувся, а висновки суду щодо споживання відповідачем природного газу з ресурсу третьої особи, не ґрунтуються на фактичних обставинах та доказах - судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки первісним при вирішенні спору підлягає встановленню обов`язок зобов`язаної особи у спірних правовідносинах, що вірно було зроблено і судом першої інстанції, а відсутність документального оформлення відповідного обов`язку - не є підставою для висновку про його відсутність у зобов`язаної особи в контексті спірних правовідносин учасників спору.

Таким чином, позовні вимоги АТ "Укртрансгаз" в частині зобов`язання відповідача повернути безпідставно набуте майно та відшкодувати його вартість - є необґрунтованими та безпідставними, не були доведені скаржником належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції під час апеляційного провадження у справі, а тому задоволенню не підлягають.

При цьому, враховуючи, що позивачем заявлено одночасно дві вимоги щодо повернення безпідставно набутого майна та стягнення його вартості, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з ст. 1213 Цивільного кодексу України зобов`язання повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі або відшкодувати його вартість є альтернативними, оскільки вказана норма містить право особи на альтернативну поведінку у спірних правовідносинах. Відповідно, суд першої інстанції також вірно зазначив, що й вимоги щодо виконання цих зобов`язань можуть бути лише альтернативними, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Таким чином, пред`явлення позивачем у позові разом двох альтернативних вимог до відповідача: про зобов`язання повернути безпідставно набуте майно та про стягнення вартості такого майна - не відповідає вимогам ст. 1213 Цивільного кодексу України.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду справи, дійшов висновку, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача повернути позивачу в натурі безпідставно набуте майно - 846,527 тис. куб. м. природного газу, власником якого є позивач, і про стягнення з відповідача на користь позивача вартості цього безпідставно набутого майна у сумі 5 656 950,53 грн. - не є законними та обґрунтованими,не були доведені позивачем в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, а тому задоволенню не підлягають.

Стосовно посилань скаржників в апеляційних скаргах в обґрунтування своїх правових позицій щодо спірних правовідносин на рішення Верховного Суду, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Посилання скаржників на постанову Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 904/4018/19 судом апеляційної інстанції вважає помилковими, оскільки вказаною постановою справу № 904/4018/19 передано на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області у зв`язку із тим, що суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Посилання скаржників на неврахування висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Верховного Суду від 18.05.2020 у справі № 826/16697/17, колегією суддів апеляційного суду також не приймаються, з огляду на наступне.

У вказаній постанові Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначив, що "саме по собі ігнорування (невиконання) НАК "Нафтогаз України" визначеного обов`язку із видачі номінацій та поставки газу, що призвело до невиконання господарського зобов`язання саме постачальником, може мати наслідком притягнення такої особи до відповідальності відповідно до положень статті 59 Закону № 329-VIII, а також відшкодування збитків згідно з приписами статті 216 ГК України. Водночас, такі обставини не є тотожними фактичному руху матеріального активу, з яким ПК України і пов`язує реальність господарської операції як підстави для відображення відповідних зобов`язань в податковому обліку платника податків".

Оцінюючи доводи скаржників у межах даної справи № 911/2757/19, суд апеляційної інстанції враховує, що в постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справі № 305/1180/15-ц (абзац 18), від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16 (пункт 5.5), від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11 (абзац 20), від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц (абзац 18), зазначено що подібність правовідносин, означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 910/3040/16.

При цьому, під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, слід розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

Зважаючи на наведене, посилання скаржників на викладені в постанові Верховного Суду у справі № 826/16697/17 висновки не можуть розглядатися як підстави апеляційного оскарження рішенян суду першої інстанції, оскільки такі висновки зроблені щодо правовідносин, які не є подібними до правовідносин у справі № 925/1106/19, вони відрізняються предметом спору, підставами позову, змістом позовних вимог та встановленими фактичними обставини.

Аналогічний висновок викладено Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в постанові від 18.08.2020 у справі № 917/1568/19.

Також, судом апеляційної інстанції не можуть бути прийняті як обгрунтовані і доводи АТ «НАК «Нафтогаз України» про невідповідність висновків у оскаржуваному рішенін суду першої інстанції висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 20.12.2018 у справі № 920/169/18, оскільки вказаою постановою суду касаційної інстанції справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва з огляду на те, що суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а також не було надано належної оцінки доводам учасників справи.

Крім того, позовні вимоги у справі № 920/169/18 мотивовані тим, що спірні грошові кошти перераховані відповідачці помилково із посиланням у графі призначення платежу відповідного платіжного доручення на договір, який між сторонами не укладався, чого не мало місця у цій справі, що переглядається в апеляційному порядку.

Також, у справі № 920/169/18 Верховним Судом зроблено висновок, що сплата однією стороною грошових коштів другій стороні поза межами платежів, передбачених договором чи договорами, зокрема переплата понад визначену в договорі (договорах) суму, не може бути визнана такою, що здійснена на підставі відповідного договору. Однак, подібний висновок не може бути застосовано при розгляді справи № 911/2757/19, оскільки обставин переплати суми за зобов`язаннями, як і відсутності договірних відносин у цій справі не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правовідносини у справі № 911/2757/19 істотно відрізняються від правовідносин у перелічених вище справах та не є подібними.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» у запереченнях проти доводів апеляційних скарг вказувалось про те, що ним було замовлено науково-правову експертизу, яка виконана Київським національним університетом імені Т.Г.Шевченка, за результатами якої складено висновок від 12.12.2018, і копія якої наявна в матеріалах справи, і яка враховується судом апеляційної інстанції виключно в межах, обумовлених ст. 109 Господарського процесуального кодексу України як такий, що носить консультативний характер і не є обов`язковим для суду.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційних скаргах не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у вказаній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржників викладені в апеляційних скаргах, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2020 (повний текст якого складено 25.06.2020) у справі №911/2757/19 за наведених скаржниками доводів апеляційних скарг.

Також, оскільки ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2020 дія оскаржуваного рішення була зупинена в силу приписів ч. 5 ст. 262 Господарського процесуального кодексу України, і за наслідками апеляційного розгляду оскаржуване рішення залишено без змін, а тому дія рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2020 (повний текст якого складено 25.06.2020) у справі №911/2757/19, підлягає поновленню.

Розподіл судових витрат

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покладаються на скаржників в межах понесених ними кожним витрат.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2020 у справі № 911/2757/19 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2020 у справі № 911/2757/19- залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Акціонерним товариством "Укртрансгаз" та Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

4. Матеріали справи №911/2757/19 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано: 26.11.2020.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді О.В. Тищенко

Г.П. Коробенко