ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2134/20

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Кравець В.М.

За участю представників сторін:

Від позивача: Гончаров Д.О. на підставі ордеру;

Від відповідача: Валуєв К.Г. /керівник/;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Улф-фінанс до селянського (фермерського) господарства „Алва про стягнення 295 284,39 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Улф-фінанс (далі по тексту ТОВ „Улф-фінанс) звернулось до господарського суду із позовною заявою до селянського (фермерського) господарства „Алва (далі по тексту СФГ „Алва) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 437 637,15 грн., яка складається із заборгованості по сплаті лізингових платежів у розмірі 60 227,76 грн., пені у розмірі 7 990,27 грн., 3% річних у розмірі 1 096,74 грн., збитків від інфляції у розмірі 991,84 грн., штрафу у розмірі 197 602,78 грн., упущеної вигоди у розмірі 169 727,76 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору фінансового лізингу №3486/03/19-Г від 15.03.2019р. в частині сплати лізингових платежів.

СФГ „Алва заперечувало проти задоволення заявлених позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Зокрема, відповідачем було наголошено про неправомірність вимог позивача про стягнення грошових коштів 437 637,15 грн., з огляду на часткову оплату лізингових платежів та фактичне вилучення позивачем автомобіля.

21.09.2020р. до господарського суду від ТОВ „Улф-фінанс надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач, враховуючи доданий до заяви розрахунок заборгованості, просить суд стягнути із СФГ „Алва заборгованість у загальному розмірі 295 284,39 грн., яка складається із заборгованості по сплаті лізингових платежів (комісії) у розмірі 60 227,76 грн., 3% річних у розмірі 1096,74 грн., збитків від інфляції у розмірі 991,84 грн., пені у розмірі 7990,27 грн., штрафу у загальному розмірі 224 977,78 грн. (6022,78 грн. + 43 791,00 грн. + 175 164,00 грн. = 224 977,78 грн.).

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи надане позивачу право на звернення до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог, яка була подана до суду до початку розгляду справи по суті, господарським судом було прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог як остаточну редакцію позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, господарський суд встановив наступне

15.03.2019р. між ТОВ „Улф-фінанс (Лізингодавець) та СФГ „Алва (Лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу №3486/03/19-Г, відповідно до п. п. 3.1, 3.5, 9.1 якого предметом лізингу є автомобіль MITSUBISHI PAJERO SPORT, вартість якого на дату укладання договору складає 1 225 620,00 грн.; загальна сума лізингових платежів складає 1 456 908,81 грн.

Відповідно до п. 14 договору фінансового лізингу №3486/03/19-Г від 15.03.2019р. цей договір фінансового лізингу набуває чинності з моменту підписання сторонами (в тому числі обов`язковим до виконання стає додаток «Загальні умови до договору фінансового лізингу», згоду на погодження та дотримання умов якого Лізингоодержувач надає своїм підписом у цьому документі) і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за договором фінансового лізингу.

Згідно з п. 1.1. Загальних умов до договору фінансового лізингу Лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування замовлене Лізингоодержувачем майно, найменування, марка, модель, рік випуску, ціна постачальника, строк лізингу, лізингові платежі та інші суттєві умови користування якого зазначаються у договорі, а Лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов договору, а в кінці строку дії договору має право придбати предмет лізингу у власність за викупною вартістю, визначеною у договорі.

Відповідно до п. 2.1. Загальних умов до договору фінансового лізингу всі платежі за користування предметом лізингу Лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати в національній валюті України (гривні) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Лізингодавця не пізніше за дату та в сумі, які встановлені для їх оплати відповідно до графіка внесення лізингових платежів. Лізингоодержувач зобов`язаний оплачувати лізингові платежі незалежно від виставляння та отримання рахунків Лізингодавця. У разі необхідності рахунки на оплату можуть надаватися Лізингодавцем по факсу та/або на e-mail Лізингоодержувача. Лізингові платежі включають платежі в погашення (компенсацію) вартості предмета лізингу, комісію Лізингодавця за наданий в лізинг предмет лізингу та інші платежі, передбачені договором.

Положеннями п. 3.4 Загальних умов до договору фінансового лізингу встановлено, що приймання Лізингоодержувачем предмета лізингу в лізинг оформлюється шляхом підписання сторонами акту прийому-передачі предмета лізингу, що підтверджує: належну якість, комплектність предмета лізингу; належний стан предмета лізингу, тобто справність предмета лізингу і відповідність предмета лізингу техніко-економічним показникам та специфікації, вказаній у договорі; ознайомлення і прийняття до виконання Лізингоодержувачем гарантійних умов, технічних умов та інших регламентів експлуатації предмета лізингу; отримання всієї належної технічної, реєстраційної документації, відповідної кількості ключів та іншого обладнання, передбаченого договором (один комплект ключів залишається у Лізингодавця протягом всього терміну лізингу); страхування предмета лізингу за видами страхування, передбаченими у договорі, отримання документів зі страхування, а також ознайомлення і прийняття до виконання Лізингоодержувачем умов страхування згідно договорів страхування, що розміщені на офіційному веб-сайті Лізингодавця.

Згідно з пп. 7.1.1, 7.1.2. п. 7.1 Загальних умов до договору фінансового лізингу за невиконання або неналежне виконання умов договору Лізингодавець має право стягнути шляхом направлення відповідної вимоги/рахунку (в тому числі на електронну адресу Лізингоодержувача) наступні штрафні санкції, а саме: за несвоєчасну оплату лізингових платежів та інших платежів, передбачених договором, Лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення; у разі прострочення (затримки) сплати лізингових платежів та інших платежів за договором понад 30 (тридцять) календарних днів, крім пені, передбаченої п.7.1.1. загальних умов, Лізингоодержувач оплачує штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від суми простроченої заборгованості.

Відповідно до пп. 7.1.6 п. 7.1 Загальних умов до договору фінансового лізингу за дострокове розірвання договору за ініціативою Лізингоодержувача відповідно до п. 11.11. Загальних умов або у разі дострокового розірвання за ініціативою Лізингодавця у разі настання обставин, передбачених п.11.2. Загальних умов, останній сплачує на користь Лізингодавця штраф у розмірі 5% (п`ять відсотків) від вартості предмета лізингу.

Згідно з пп. 7.1.7 п. 7.1 Загальних умов до договору фінансового лізингу у разі, якщо Лізингоодержувачем не буде оформлено (в т.ч. зареєстровано згідно з вимогами чинного законодавства) податкову накладну, як це передбачено п.11.10. Загальних умов, або у випадку дострокового розірвання договору, укладеного з Лізингоодержувачем, який не є платником податку на додану вартість, з підстав, передбачених п.11.2. Загальних умов, останній сплачує штраф у розмірі 20% (двадцять відсотків) від загальної суми лізингових платежів у частині компенсації вартості предмета лізингу, що є несплаченими за предмет лізингу на дату його повернення/вилучення за договором.

Положеннями п. п. 8.1, 8.3 Загальних умов до договору фінансового лізингу передбачено, що протягом всього терміну дії договору предмет лізингу є власністю Лізингодавця. Право власності на предмет лізингу переходить до Лізингоодержувача лише за умови відсутності заборгованості за лізинговими платежами (в т.ч. неоплаченої викупної вартості предмета лізингу), неоплачених/невідшкодованих витрат Лізингодавця, штрафних санкцій та підтверджених збитків Лізингодавця за договором, в тому числі за будь-якими іншими договорами, які були або будуть укладені між Лізингодавцем (в тому числі будь-якою компанією Групи ТАС) та Лізингоодержувачем, що підтверджується актом звіряння розрахунків, підписаним сторонами.

Відповідно до п. 11.2 Загальних умов до договору фінансового лізингу Лізингодавець має право достроково в односторонньому порядку розірвати договір (відмовитися від договору та вилучити предмет лізингу у випадках, коли Лізингоодержувач: не сплатив лізинговий платіж (частково або повністю) та/або інший платіж, передбачений договором, та прострочення оплати становить більше 30 (тридцяти) днів з дня настання строку платежу; не виконує зобов`язань при настанні подій згідно п.п. 3.5.1., 9.4. та 11 договору; використовує предмет лізингу з порушенням умов договору, в т.ч. п.п. 4.1., 4.2.. 6.1. Загальних умов; Лізингоодержувач протягом терміну дії даного договору порушує умови будь-яких інших договорів, укладених між сторонами (в тому числі укладених між Лізингоодержувачем та будь-якою компанією Групи ТАС), та/або у випадку порушення умов будь-яких інших договорів, що укладені Лізингодавцем (в тому числі будь-якою компанією Групи ТАС) з будь-якими особами, пов`язаними з Лізингоодержувачем; стосовно Лізингоодержувача ініційовано процедуру банкрутства або ліквідації або прийнято рішення про арешт чи конфіскацію предмета лізингу (якщо Лізингоодержувач - юридична особа) чи у випадку смерті Лізингоодержувача (якщо Лізингоодержувач - фізична особа, в т.ч. фізична особа-підприємець) або засновника Лізингоодержувача - юридичної особи (якщо він є одноособовим засновником підприємства та одночасно займає посаду директора).

Згідно з п. 11.3 Загальних умов до договору фінансового лізингу у разі виникнення будь-якої з підстав, передбачених п.п. 11.2.1 - 11.2.4. Загальних умов, Лізингодавець направляє Лізингоодержувачу повідомлення з вимогою усунути існуючі порушення.

Відповідно до п. 11.4 Загальних умов до договору фінансового лізингу у разі, якщо протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дати направлення Лізингоодержувачу повідомлення згідно з п.11.3. Загальних умов, Лізингоодержувач не усуне визначені в повідомленні порушення, а також при настанні обставин, передбачених п.п. 11.2.5.- 11.2.6. Загальних умов, Лізингодавець направляє на юридичну адресу Лізингоодержувача цінний лист з описом вкладення або вручає нарочно повідомлення про відмову від договору (його розірвання) із зазначенням дати розірвання договору та дати і місця повернення предмета лізингу Лізингодавцю. Лізингоодержувач зобов`язаний за свій кошт протягом терміну, передбаченого в повідомленні, повернути предмет лізингу Лізингодавцю за адресою, вказаною в повідомленні. При цьому, у разі відмови Лізингоодержувача від передачі (повернення) предмета лізингу Лізингодавцю Лізингодавець має право самостійно вилучити предмет лізингу з місця зберігання/знаходження або ремонту без будь-яких дозволів Лізингоодержувача (у тому числі, але не виключно, на підставі виконавчого напису нотаріуса або відповідного рішення суду) з покладанням на Лізингоодержувача понесених витрат. Повернення/вилучення Предмета лізингу оформляється підписанням сторонами акту повернення предмета лізингу або підписанням акту вилучення предмета лізингу комісією у складі уповноважених осіб Лізингодавця, в якому зазначаються фактичні показники пробігу предмета лізингу та всі дефекти. Лізингодавець не несе відповідальності за особисті речі, які знаходяться в предметі лізингу на момент вилучення/повернення.

Умовами п. 11.10 Загальних умов до договору фінансового лізингу врегульовано, що у разі повернення предмета лізингу Лізингоодержувачем та/або вилучення предмета лізингу Лізингодавцем (в т.ч. на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду) Лізингоодержувач зобов`язаний оформити (в т.ч. зареєструвати згідно з вимогами чинного законодавства) податкову накладну на суму невідшкодованої вартості предмета лізингу, яка визначається як сума лізингових платежів в частині відшкодування вартості предмета лізингу, несплачених за договором за предмет лізингу на дату такого повернення (вилучення) предмета лізингу.

22.03.2019р. між ТОВ „Улф-фінанс та СФГ „Алва було укладено додаткову угоду №1 до договору №3486/03/19-Г від 15.03.2019р., відповідно до умов якої сторонами було викладено Графік сплати лізингових платежів у новій редакції.

22.03.2019р. між ТОВ „Улф-фінанс та СФГ „Алва було складено акт (видаткову накладну) приймання-передачі предмета лізингу до договору №3486/03/19-Г від 15.03.2019р., згідно якого СФГ „Алва було передано у користування автомобіль MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2018р. випуску.

31.01.2020р. комісією ТОВ „Улф-фінанс було складено акт вилучення майна з фінансового лізингу за договором №3486/03/19-Г від 15.03.2019р. у зв`язку з відмовою від договору (розірвання) за ініціативою ТОВ „Улф-фінанс, відповідно до якого позивачем в односторонньому порядку за відсутності представника СФГ „Алва було вилучено автомобіль MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2018р. випуску.

Листом №УФ-25704 від 31.01.2020р. ТОВ „Улф-фінанс було повідомлено відповідача, що у зв`язку з незадоволенням Лізингоодержувачем вимог Лізингодавця щодо сплати заборгованості та подальшим невиконанням своїх зобов`язань за договором, а саме, прострочення сплати чергового платежу більш ніж 30 днів з дня настання строку платежу, встановленого в Графіку сплати лізингових платежів, відповідно до умов п.п. 11.2.1. Генерального договору фінансового лізингу, Лізингодавець в односторонньому досудовому порядку, передбаченому п. 11.4. договору, відмовляється від договору фінансового лізингу № 3486/03/19-Г від 15 березня 2019 р.

18.03.2020р. суб`єктом оціночної діяльності на замовлення ТОВ „Улф-фінанс було складено звіт про незалежну оцінку майна, а саме транспортного засобу - автомобіля MITSUBISHI PAJERO SPORT, вартість якого складає 766 320,00 грн. з ПДВ.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до СФГ „Алва про стягнення 295 284,39 грн., ТОВ „Улф-фінанс було наголошено, що відповідачем на виконання прийнятих на себе за умовами договору фінансового лізингу №3486/03/19-Г від 15.03.2019р. зобов`язань не було у повному обсязі сплачено лізингові платежі, що стало підставою для розірвання договору за ініціативною ТОВ „Улф-фінанс та вилучення предмета лізингу, який за твердженням позивача, був складений за участю СФГ „Алва. При цьому, по тексту позовної заяви ТОВ „Улф-фінанс було наголошено, що у п. 4 акту тимчасового вилучення сторони підтвердили, що якщо протягом 20 днів з дати вилучення, відповідачем не буде усунуто порушення у вигляді сплати заборгованості в повному обсязі, застосування оперативно-господарських санкцій призведе до припинення дії договору, а предмет лізингу буде вважатись таким, що повернуто з фінансового лізингу.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

В силу положень ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 806, ч. 1 ст. 807 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України „Про фінансовий лізинг від 16 грудня 1997 року № 723/97-ВР (з наступними змінами та доповненнями; далі по тексту Закон України „Про фінансовий лізинг) фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Суб`єктами лізингу можуть бути зокрема: лізингодавець - юридична особа, яка передає право володіння та користування предметом лізингу лізингоодержувачу; лізингоодержувач - фізична або юридична особа, яка отримує право володіння та користування предметом лізингу від лізингодавця.

Положеннями ст. 2 Закону України „Про фінансовий лізинг передбачено, що відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Положеннями ч. 3 ст. 292 Господарського кодексу України передбачено, що об`єктом лізингу може бути нерухоме і рухоме майно, призначене для використання як основні фонди, не заборонене законом до вільного обігу на ринку і щодо якого немає обмежень про передачу його в лізинг.

Згідно зі ст. 10 Закону України „Про фінансовий лізинг лізингодавець зобов`язаний, зокрема, у передбачені договором строки надати лізингоодержувачу предмет лізингу у стані, що відповідає його призначенню та умовам договору.

Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що 15.03.2019р. між ТОВ „Улф-фінанс та СФГ „Алва було укладено договір фінансового лізингу №3486/03/19-Г, на виконання якого СФГ „Алва було передано у користування автомобіль, що підтверджується підписаним між сторонами актом приймання-передачі від 22.03.2019р.

Приписами ст. 16 Закону України „Про фінансовий лізинг передбачено, сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження сплати СФГ „Алва лізингових платежів із дотриманням графіку сплати лізингових платежів, викладеного у додатковій угоді №1 від 22.03.2019р. до договору №3486/03/19-Г від 15.03.2019р., господарський суд доходить висновку про порушення відповідачем умов договору фінансового лізингу.

Вимогами ч. ч. 1-2 ст. 598 ЦК України врегульовано, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Як зазначалось вище по тексту рішення, ТОВ „Улф-фінанс у поданій до суду позовній заяві було наголошено про реалізацію права на одностороннє розірвання договору фінансового лізингу №3486/03/19-Г від 15.03.2019р. шляхом направлення на адресу відповідача листа №УФ-25704 від 31.01.2020р., факт отримання якого відповідачем не заперечувався, а також на вилучення предмета лізингу в односторонньому порядку. Наведене дозволяє суду дійти висновку, що договір фінансового лізингу №3486/03/19-Г від 15.03.2019р. є розірваним з 31.01.2020р. за ініціативою ТОВ „Улф-фінанс згідно ч. 3 ст. 651 ЦК України.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, в результаті розірвання договору за ініціативою ТОВ „Улф-фінанс в останнього відсутній обов`язок передати предмет лізингу у майбутньому у власність відповідачу, а, отже, у ТОВ „Улф-фінанс відсутнє право вимагати у СФГ „Алва сплати лізингових платежів за договором, які відшкодовують вартість предмета лізингу. При цьому, ТОВ „Улф-фінанс має право на отримання винагороди (комісії), яка є складовою частиною лізингових платежів та мала бути сплачена відповідачем до моменту розірвання договору.

З наданого ТОВ „Улф-фінанс розрахунку заборгованості, доданого до заяви про зменшення розміру позовних вимог, а також графіку сплати лізингових платежів, вбачається, що позивачем заявлено до стягнення лізингові платежі (комісію) у розмірі 60 227,76 грн., які мали бути сплачені СФГ „Алва протягом періоду з 22.10.2019р. по 22.03.2020р. Враховуючи висновки суду про реалізацію позивачем права на розірвання договору фінансового лізингу №3486/03/19-Г від 15.03.2019р. в односторонньому порядку, господарський суд доходить висновку про наявність у позивача права на стягнення комісії, яка згідно графіку сплати лізингових платежів мала бути сплачена протягом періоду з 22.10.2019р. по 22.01.2020р., у загальному розмірі 42254,70 грн. При цьому, підстави для задоволення заявлених ТОВ „Улф-фінанс позовних вимог про стягнення комісії після розірвання договору №3486/03/19-Г від 15.03.2019р. у розмірі 12 973,06 грн. відсутні.

З огляду на викладене вище, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених ТОВ „Улф-фінанс позовних вимог СФГ „Алва в частині стягнення лізингових платежів шляхом присудження до стягнення на користь позивача комісії у розмірі 42 254,70 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв`язку із порушенням відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати сплати лізингових платежів, позивачем у порядку ст. 625 ЦК України було нараховано СФГ „Алва до сплати три відсотки річних у розмірі 3% річних у розмірі 1096,74 грн., збитки від інфляції у розмірі 991,84 грн., які були нараховані за кожним із лізингових платежів (комісію) окремо станом на 13.07.2020р. та 14.07.2020р.

Слід зазначити, що з наданого ТОВ „Улф-фінанс у судовому засіданні, яке відбулось 25.11.2020р., детального розрахунку 3% річних, збитків від інфляції, штрафу та пені вбачається, що розмір нарахованих позивачем 3% річних складає 2 012,57 грн., збитків від інфляції складає 1418,52 грн. Враховуючи наведений позивачем у заяві про зменшення позовних вимог розмір 3% річних та збитків від інфляції, який не відповідає наданому позивачем розрахунку у останній заяві, господарським судом відхиляється наданий позивачем у судовому засіданні 25.11.2020р. детальний розрахунок штрафних санкцій. З наведених мотивів судом також відхиляється наданий позивачем розрахунок пені та штрафних санкцій, який також був наведений у детальному розрахунку. Таким чином, при вирішенні питання про обґрунтованість заявлених до стягнення 3% річних та збитків від інфляції господарський суд враховує доданий до заяви про зменшення розміру позовних вимог розрахунок.

Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок збитків від інфляції та трьох відсотків річних, враховуючи часткове задоволення заявлених ТОВ „Улф-фінанс позовних вимог в частині стягнення лізингових платежів на суму 42254,70 грн., господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для здійснення розрахунку 3% річних та збитків від інфляції із урахуванням присудженої до стягнення на користь позивача комісії.

З огляду на викладене, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених ТОВ „Улф-фінанс вимог у названій частині шляхом присудження до стягнення на користь позивача трьох відсотків річних у розмірі 892,91 грн., збитків від інфляції у розмірі 796,36 грн., нарахування яких було здійснено судом наступним чином: на комісію у розмірі 17 140,85 грн. протягом періоду з 23.10.2019р. по 14.07.2020р. (266 днів прострочення, вказаних позивачем); на комісію у розмірі 13 589,40 грн. протягом періоду з 23.11.2019р. по 14.07.2020р. (235 днів прострочення, вказаних позивачем); на комісію у розмірі 10 037,95 грн. протягом періоду з 23.12.2019р. по 13.07.2020р. (204 дні прострочення, вказані позивачем); на комісію у розмірі 6486,50 грн. протягом періоду з 23.01.2020р. по 14.07.2020р. (174 дні прострочення, вказані позивачем).

З посиланням на умови п. 7.1 Загальних умов до договору фінансового лізингу та приписи чинного законодавства позивачем було нараховано СФГ „Алва пеню у загальному розмірі 7990,27 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов`язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань. Частиною ст. ст. 547, 548 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок пені, заявленої до стягнення, враховуючи висновки суду про наявність підстав для присудження до стягнення на користь позивача лізингових платежів у розмірі 42 254,70 грн., господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених ТОВ „Улф-фінанс позовних вимог шляхом присудження до стягнення із відповідача пені у розмірі 6214,65 грн., розрахунок якої був здійснений судом на суму та протягом періодів, врахованих під час розрахунку 3% річних та збитків від інфляції.

Крім того, із посиланням на Загальні умови до договору фінансового лізингу, ТОВ „Улф-фінанс було заявлено до стягнення штраф у загальному розмірі 224 977,78 грн., який був розрахований позивачем наступним чином:

- 6022,78 грн. на підставі пп. 7.1.2 п. 7.1 Загальних умов до договору фінансового лізингу - штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від суми простроченої заборгованості;

- 43 791,00 грн. на підставі пп. 7.1.6 п. 7.1 Загальних умов до договору фінансового лізингу - штраф у розмірі 5% (п`ять відсотків) від вартості предмета лізингу (875 820,00 грн. *5%);

- 175 164,00 грн. на підставі пп. 7.1.7 п. 7.1 Загальних умов до договору фінансового лізингу - штраф у розмірі 20% (двадцять відсотків) від загальної суми лізингових платежів у частині компенсації вартості предмета лізингу, що є несплаченими за предмет лізингу на дату його повернення/вилучення за договором.

Згідно з пп. 7.1.2 п. 7.1 Загальних умов до договору фінансового лізингу у разі прострочення (затримки) сплати лізингових платежів та інших платежів за договором понад 30 (тридцять) календарних днів, крім пені, передбаченої п.7.1.1. загальних умов, Лізингоодержувач оплачує штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від суми простроченої заборгованості.

Враховуючи висновки суду про наявність правових підстав для стягнення із СФГ „Алва на користь ТОВ „Улф-фінанс лізингових платежів на суму 42 254,70 грн., прострочення сплати яких складає більше 30 календарних днів, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для присудження до стягнення на користь позивача штрафу у розмірі 4225,47 грн. (42 254,70 грн. *10% = 4225,47 грн.).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до пп. 7.1.6 п. 7.1 Загальних умов до договору фінансового лізингу за дострокове розірвання договору за ініціативою Лізингоодержувача відповідно до п. 11.11. Загальних умов або у разі дострокового розірвання за ініціативою Лізингодавця у разі настання обставин, передбачених п.11.2. Загальних умов, останній сплачує на користь Лізингодавця штраф у розмірі 5% (п`ять відсотків) від вартості предмета лізингу.

Згідно з п. 11.3 Загальних умов до договору фінансового лізингу у разі виникнення будь-якої з підстав, передбачених п.п. 11.2.1 - 11.2.4. Загальних умов, Лізингодавець направляє Лізингоодержувачу повідомлення з вимогою усунути існуючі порушення.

Відповідно до п. 11.4 Загальних умов до договору фінансового лізингу у разі, якщо протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дати направлення Лізингоодержувачу повідомлення згідно з п.11.3. Загальних умов, Лізингоодержувач не усуне визначені в повідомленні порушення, а також при настанні обставин, передбачених п.п. 11.2.5.- 11.2.6. Загальних умов, Лізингодавець направляє на юридичну адресу Лізингоодержувача цінний лист з описом вкладення або вручає нарочно повідомлення про відмову від договору (його розірвання) із зазначенням дати розірвання договору та дати і місця повернення предмета лізингу Лізингодавцю. Лізингоодержувач зобов`язаний за свій кошт протягом терміну, передбаченого в повідомленні, повернути предмет лізингу Лізингодавцю за адресою, вказаною в повідомленні. При цьому, у разі відмови Лізингоодержувача від передачі (повернення) предмета лізингу Лізингодавцю Лізингодавець має право самостійно вилучити предмет лізингу з місця зберігання/знаходження або ремонту без будь-яких дозволів Лізингоодержувача (у тому числі, але не виключно, на підставі виконавчого напису нотаріуса або відповідного рішення суду) з покладанням на Лізингоодержувача понесених витрат. Повернення/вилучення Предмета лізингу оформляється підписанням сторонами акту повернення предмета лізингу або підписанням акту вилучення предмета лізингу комісією у складі уповноважених осіб Лізингодавця, в якому зазначаються фактичні показники пробігу предмета лізингу та всі дефекти. Лізингодавець не несе відповідальності за особисті речі, які знаходяться в предметі лізингу на момент вилучення/повернення.

Господарський судом під час вирішення даного спору було встановлено, що ТОВ „Улф-фінанс згідно листа №УФ-25704 від 31.01.2020р. було повідомлено відповідача про розірвання договору на підставі пп. 11.2.1. п. 11.1 Загальних умов до договору фінансового лізингу. При цьому, докази на підтвердження дотримання ТОВ „Улф-фінанс вимог п. 11.3 Загальних умов в частині надсилання на адресу відповідача повідомлення з вимогою усунути існуючі порушення в матеріалах справи відсутні. Доводи позивача про підписання акту тимчасового вилучення за участю СФГ „Алва із наданням останньому 20 днів для усунення виявленого порушення господарським судом відхиляються, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, акт вилучення майна з фінансового лізингу був складений позивачем в односторонньому порядку.

Підсумовуючи вище викладене, господарський суд доходить висновку про недотримання ТОВ „Улф-фінанс порядку вимог п. 11.3 Загальних умов в частині надсилання на адресу повідомлення з вимогою усунути існуючі порушення, що дозволяє господарському суду дійти висновку про відсутність у позивача права вимагати стягнення штрафу у розмірі 5% (п`ять відсотків) від вартості предмета лізингу.

Згідно з пп. 7.1.7 п. 7.1 Загальних умов до договору фінансового лізингу у разі, якщо Лізингоодержувачем не буде оформлено (в т.ч. зареєстровано згідно з вимогами чинного законодавства) податкову накладну, як це передбачено п.11.10. Загальних умов, або у випадку дострокового розірвання договору, укладеного з Лізингоодержувачем, який не є платником податку на додану вартість, з підстав, передбачених п.11.2. Загальних умов, останній сплачує штраф у розмірі 20% (двадцять відсотків) від загальної суми лізингових платежів у частині компенсації вартості предмета лізингу, що є несплаченими за предмет лізингу на дату його повернення/вилучення за договором.

Умовами п. 11.10 Загальних умов до договору фінансового лізингу врегульовано, що у разі повернення предмета лізингу Лізингоодержувачем та/або вилучення предмета лізингу Лізингодавцем (в т.ч. на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду) Лізингоодержувач зобов`язаний оформити (в т.ч. зареєструвати згідно з вимогами чинного законодавства) податкову накладну на суму невідшкодованої вартості предмета лізингу, яка визначається як сума лізингових платежів в частині відшкодування вартості предмета лізингу, несплачених за договором за предмет лізингу на дату такого повернення (вилучення) предмета лізингу.

Враховуючи положення пп. 7.1.7 п. 7.1 Загальних умов до договору фінансового лізингу господарський суд доходить висновку про наявність у ТОВ „Улф-фінанс права вимагати стягнення штрафу у розмірі 20% (двадцять відсотків) від загальної суми лізингових платежів у частині компенсації вартості предмета лізингу, у випадку не оформлення податкової накладної або розірвання договору з підстав, передбачених п.11.2. Загальних умов.

Проте, з наданого ТОВ „Улф-фінанс розрахунку не вбачається з можливе встановити підставу нарахування штрафних санкції (не оформлення податкової накладної або розірвання договору), що, відповідно, має наслідком не можливість перевірки судом обґрунтованості нарахування позивачем штрафних санкцій взагалі. При цьому, суд зазначає про відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів, які можуть свідчити про невиконання СФГ „Алва вимог п. 11.10 Загальних умов до договору фінансового лізингу.

Враховуючи загальні засади цивільного законодавства, а також наведені по тексту рішення вище висновки про відсутність у ТОВ „Улф-фінанс права вимагати у СФГ „Алва стягнення сплати лізингових платежів за договором, які відшкодовують вартість предмета лізингу, оскільки обов`язок з передачі предмету лізингу у власність відповідачу у позивача відсутній у зв`язку з розірванням договору фінансового лізингу №3486/03/19-Г від 15.03.2019р., господарський суд доходить висновку, що стягнення штрафу, який має розраховуватись від загальної суми лізингових платежів у частині компенсації вартості предмета лізингу, суперечить принципу справедливості та добросовісності. Таким чином, наявність у ТОВ „Улф-фінанс права вимагати стягнення із боржника штрафу від загальної суми лізингових платежів у частині компенсації вартості предмета лізингу перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

З огляду на вищевикладене, господарський суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні заявлених ТОВ „Улф-фінанс позовних вимог про стягнення із СФГ „Алва штрафу у розмірі 43 791,00 грн. та штрафу у розмірі 175 164,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, позов товариства з обмеженою відповідальністю „Улф-фінанс до селянського (фермерського) господарства „Алва підлягає частковому задоволенню шляхом присудження до стягнення на користь позивача заборгованості по лізинговим платежам у розмірі 42 254,70 грн., штрафу у розмірі 4725,47 грн., трьох відсотків річних у розмірі 892,91 грн., збитків від інфляції у розмірі 796,36 грн., пені у розмірі 6214,65 грн. В решті позову необхідно відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України „Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Приймаючи до уваги звернення товариства з обмеженою відповідальністю „Улф-фінанс із заявою про зменшення розміру позовних вимог, яка була прийнята судом до розгляду, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення позивачеві судового збору у розмірі 4429,27 грн., сплаченого згідно платіжного доручення №99003640 від 16.07.2020р.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з селянського (фермерського) господарства „Алва//67543, Одеська обл., Лиманський р-н, село Визирка, вул. 51 Перекопської дивізії, буд. №14; ідентифікаційний код 19208051/ на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Улф-фінанс /04205, місто Київ, проспект Оболонський, будинок 35-А, офіс 300; ідентифікаційний код 41110750/ заборгованість по лізинговим платежам у розмірі 42 254,70 грн. /сорок дві тисячі двісті п`ятдесят чотири грн. 70 коп./, штраф у розмірі 4725,47 грн. /чотири тисячі сімсот двадцять п`ять грн. 47 коп./, три відсотки річних у розмірі 892,91 грн. /вісімсот дев`яносто дві грн. 91 коп./, збитки від інфляції у розмірі 796,36 грн. /сімсот дев`яносто шість грн. 36 коп./, пеню у розмірі 6 214,65 грн. /шість тисяч двісті чотирнадцять грн. 65 коп./, судовий збір у розмірі 823,26 грн. /вісімсот двадцять три грн. 26 коп./.

3. В решті позову відмовити.

4. Повернути з державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одеса /65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6, / на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Улф-фінанс /04205, місто Київ, проспект Оболонський, будинок 35-А, офіс 300; ідентифікаційний код 41110750/ судовий збір у розмірі 4 429,27 грн. /чотири тисячі чотириста двадцять дев`ять грн. 27 коп./, сплачений згідно платіжного доручення №99003640 від 16.07.2020р.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 03 грудня 2020 р.

Суддя С.П. Желєзна