СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2020 р. Справа № 922/266/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Геза Т.Д., суддя Лакіза В.В., суддя Плахов О.В.,

Секретар судового засідання Соляник Н.В.,

за участю:

від позивача Василенко Н.М.,

від відповідача Мацков О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду

апеляційну скаргу Державного підприємства "ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО "ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ" ІНСТИТУТУ РОСЛИННИЦТВА ІМЕНІ В.Я. ЮР`ЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ", с. Червона Хвиля, Харківська область (вх. №1721 Х/2)

на рішення господарського суду Харківської області від 23.06.2020 (суддя Лаврова Л.С., ухвалене в м. Харків о 09:29 год., повний текст складено 24.06.2020),

у справі №922/266/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛИССАНТА", м. Київ

до Державного підприємства "ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО "ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ" ІНСТИТУТУ РОСЛИННИЦТВА ІМЕНІ В.Я. ЮР`ЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ", с. Червона Хвиля, Харківська область

про стягнення заборгованості у сумі 7333117,89 гривень, яка складається з: заборгованості за договором поставки 3387225,00 гривень, пені за несвоєчасне виконання зобов`язання 248 263,89 гривень; 36% річних 310404,00 гривень, штрафу у сумі 3387 225,00 гривень,

У судовому засіданні апеляційної інстанції оголошено перерву до 25.11.2020 о 12:45 годині.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛИССАНТА" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Державного підприємства "ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО "ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ" ІНСТИТУТУ РОСЛИННИЦТВА ІМЕНІ В.Я. ЮР`ЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ" (далі за текстом - ДП ДГ ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ IP ІМЕНІ В.Я.ЮРЄВА НААН), в якій просило суд:

- стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ ІНСТИТУТУ РОСЛИННИЦТВА ІМЕНІ В.Я.ЮР`ЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ заборгованість у сумі 7333117,89 гривень, яка складається з: заборгованості за договором поставки 3 387225,00 гривень, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за період з 01.11.2019 до 01.02.2020 248 263,89 гривень; 36% річних 310 404,00 гривень, штраф у сумі 3 387 225,00 гривень;

- стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ ІНСТИТУТУ РОСЛИННИЦТВА ІМЕНІ В.Я.ЮР`ЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЛИССАНТА судовий збір у сумі 109 996,78 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором поставки №18/03 від 18.03.2019, в частині повної оплати за поставлений позивачем відповідачу товар, що стало підставою для нарахування пені, 36% річних та штрафу у розмірі 100% від основної заборгованості.

Рішенням господарського суду Харківської області від 23.06.2020 у справі №922/266/20 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМТСВА ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ ІНСТИТУТУ РОСЛИННИЦТВА ІМЕНІ В.Я.ЮР`ЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЛИССАНТА заборгованість за договором поставки в розмірі 3387 225,00 грн, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання 247 468,49 грн, 36% річних 310 404,00 грн, штраф у сумі 3 387 225,00 грн.

Стягнуто з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМТСВА ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ ІНСТИТУТУ РОСЛИННИЦТВА ІМЕНІ В.Я.ЮР`ЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЛИССАНТА судовий збір у сумі 109 984,84 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наявність заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 3387225,00 грн. за договором поставки №18/03 від 18.03.2019 підтверджується наявними в матеріалах справи копіями підписаних видаткових накладних, товарно-транспортних накладних та актом звірки взаєморозрахунків станом на 01.11.2019, підписаним уповноваженими представниками сторін та засвідченим печатками сторін.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу, суд першої інстанції встановив, що відповідач, в порушення п.3.3 договору поставки №18/03 від 18.03.2019, не виконав свого обов`язку з оплати поставленого позивачем товару на суму 3 387 225,00 гривень.

Суд першої інстанції, перевіривши наданий позивачем розрахунок позовних вимог пені за період з 01.11.2019 до 01.02.2020 у сумі 248 263,89 гривень, встановив, що він є арифметично невірним. За перерахунком суду першої інстанції, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання становить суму 247 468,49 грн., яка стягнута з відповідача.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 3387225,00 грн. на підставі п.6.2 договору поставки №18/03 від 18.03.2019, а також 36% річних в розмірі 310404,00 грн. на підставі п. 6.5 договору, суд першої інстанції задовольнив, пославшись на їх обґрунтованість.

Державне підприємство ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ ІНСТИТУТУ РОСЛИННИЦТВА ІМЕНІ В.Я.ЮР`ЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 23.06.2020 у справі №922/266/20 та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт заперечує факт здійснення господарських операцій за видатковими накладними, доданими позивачем до позову та зазначає про те, що за результатами інвентаризації на складі ДП "ДГ "Пантелеймонівське" ІР НААН не виявлено товару, плату за який позивач просить стягнути в судовому порядку.

Апелянт посилається на те, що між позивачем та відповідачем не було жодних господарських операцій, тому первинні документи (видаткові накладні) не складалися і не використовувалися для бухгалтерського обліку господарських операцій, наявний в матеріалах справи договір поставки засобів захисту рослин №18/03 від 18.03.2019 не спрямований на реальне настання правових наслідків.

Вищенаведені доводи апелянт підтверджує наступними обставинами:

- Товарно-матеріальні цінності за видатковими накладними отримувались особою, яка не мала на те повноважень на підставі нікчемного генерального доручення №108/1 від 18.03.2019, виданого відповідно до нормативно-правового акту, що втратив чинність;

- Згідно відомостей бухгалтерського обліку позивача, отриманий за спірними видатковими накладними товар у власній господарській діяльності не використовувався та за результатами інвентаризації не виявлений;

- Господарські операції за видатковими накладними не супроводжувались відповідними товарно-транспортними накладними;

- в матеріалах справи відсутні сертифікати якості, а також документація, якою повинен супроводжуватися товар відповідно до вимог Закону України «Про пестициди і агрохімікати»;

- Товар не приймався за кількістю і якістю зі складанням актів П-6, П-7, як передбачено умовами п. 5.4 договору поставки засобів захисту рослин №18/03 від 18.03.2019;

- Утилізація тари є обов`язковою умовою при постачанні продукції такого характеру, однак у позивача відсутній договір на утилізацію тари.

Апелянт вважає, що договір поставки засобів захисту рослин №18/03 від 18.03.2019 є неукладеним, оскільки сторони не досягли згоди по істотним умовам, тому господарські операції, які здійснені позивачем за неукладеним договором, не несуть жодних правових наслідків.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги про стягнення пені, штрафу та 36% річних, не врахував, що неустойка не може перетворюватися на несправедливо непомірний тягар для відповідача та стати джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків кредитора. Зазначає, що судом першої інстанції не встановлено понесення позивачем матеріальних збитків або додаткових фінансових витрат.

Апелянт посилається на рішення Конституційного суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013, та вважає, що вимога про нарахування та сплату штрафу, який є явно завищеним, не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Апелянт вважає, що з метою встановлення балансу прав та законних інтересів учасників господарських відносин, суд першої інстанції повинен був скористатися наданим йому ч. 1 ст. 233 ГПК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України правом та зменшити розмір штрафних санкцій.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2020 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Геза Т.Д., суддя Лакіза В.В., суддя Плахов О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО "ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ" ІНСТИТУТУ РОСЛИННИЦТВА ІМЕНІ В.Я. ЮР`ЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ" на рішення господарського суду Харківської області від 23.06.2020 у справі № 922/266/20, розгляд справи призначено на 28.10.2020.

Встановлено строк до 14.10.2020 для подання відзиву, заяв, клопотань, заперечень, пояснень на апеляційну скаргу.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Геза Т.Д., у щорічній відпустці у період з 26.10.2020 по 30.10.2020 (включно) та відсутністю правових підстав, визначених частиною 9 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, для передачі справи для повторного автоматизованого розподілу, судове засідання у справі №922/266/20, призначене на 28.10.2020, не відбулося.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.11.2020 розгляд справи призначено на 12.11.2020.

12.11.2020 на адресу до апеляційного суду від скаржника надійшло клопотання (вх. №11007), в якому апелянт просив долучити до матеріалів справи: перелік кредиторів відповідача станом на 30 червня 2020 року, баланс (звіт про фінансовий стан) на 30 червня 2020 року, фінансові результати за І півріччя 2020 року.

12.11.2020 до Східного апеляційного господарського суду від позивача надійшли письмові пояснення (вх. №11007).

Як було зазначено вище, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.09.2020 встановлено строк до 14.10.2020 для подання відзиву, заяв, клопотань, заперечень, пояснень на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.2 ст.118 ГПК України, заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що клопотання відповідача та письмові пояснення позивача подані після закінчення процесуальних строків, встановлених в ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 28.09.2020, тому вони залишаються без розгляду.

Крім того, до клопотання апелянта додано докази, які не надавалися суду першої інстанції: перелік кредиторів ДП "ДГ "Пантелеймонівське" ІР НААН, баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.06.2020, звіт про фінансові результати за перше півріччя 2020.

З матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що зазначені документи до суду першої інстанції Державним підприємством "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України не надавалися, не були предметом розгляду суду першої інстанції і, відповідно, їм не була надана оцінка судом в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

У свою чергу, статтею 269 ГПК України встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції та передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апелянт не звертався до суду апеляційної інстанції з клопотанням про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

З урахуванням вищенаведеного, додаткові докази - перелік кредиторів ДП "ДГ "Пантелеймонівське" ІР НААН, баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.06.2020, звіт про фінансові результати за перше півріччя 2020 не приймаються судом апеляційної інстанції, справа розглядається без їх урахування.

За загальним правилом, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в матеріалах справи і поданими суду першої інстанції доказами.

Надаючи до суду апеляційної інстанції нові докази скаржником не обґрунтовано, які причини завадили йому надати їх до суду першої інстанції.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не приймає надані відповідачем додаткові докази і здійснює перегляд рішення місцевого господарського суду від 23.06.2020 за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 12.11.2020 оголошено перерву до 25.11.2020.

Фіксація судових засідань апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно вимог ст.ст.222, 223 та п.17.7 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх у судових засіданнях представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з урахуванням повноважень, визначених в ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила.

18 березня 2019 року між ТОВ ЛИССАНТА та Державним підприємством "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України (далі за текстом - ДП ДГ "Пантелеймонівське" IP ім. В.Я. Юр`єва НААН України) укладено договір поставки засобів захисту рослин № 18/03 (далі за текстом договір).

Відповідно до п. 1.1 договору поставки засобів захисту рослин № 18/03 від 18.03.2019 позивач зобов`язується поставити та передати у власність засоби захисту рослин (ЗЗР) ДП ДГ "Пантелеймонівське" IP ім. В.Я. Юр`єва НААН України, а ДП ДГ "Пантелеймонівське" IP ім. В.Я. Юр`єва НААН України зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити вказану продукцію.

Відповідно до п.1.2 договору поставки № 18/03 від 18.03.2019 найменування Товару, його кількість, ціна за одиницю та загальна вартість поставленого товару зазначаються у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Пунктом 2.2. договору поставки № 18/03 від 18.03.2019 визначено, що орієнтовна сума Договору становить 3 000 000 грн, а у випадку, якщо вартість всіх поставок Товару за цим Договором перевищуватиме або буде меншою від орієнтовної суми, то вважається, що загальна ціна Договору узгоджена Сторонами шляхом підписання видаткових накладних, за якими фактично поставлено та прийнято Товар протягом строку дії Договору.

Пунктом 3.3 Договору поставки № 18/03 від 18.03.2019 передбачено, що повна оплата поставленого Товару повинна бути здійснена Покупцем не пізніше 31 жовтня 2019 року остаточна дата розрахунку.

Датою оплати Товару вважається дата надходження грошових коштів на поточний банківській рахунок Постачальника.

Розділом 4 договору поставки № 18/03 від 18.03.2019 сторони визначили строки та умови поставки, відповідно до п.4.1. якого Постачальник поставляє Товар шляхом одноразової поставки Товару або поставки Товару партіями, відповідно до видаткових накладних, п. 4.5 договору поставки № 18/03 від 18.03.2019 строк поставки встановлений до 31 жовтня 2019 року.

Сторони договорилися, що доказом факту поставки товару є оформлені належним чином документи видаткова накладна, товарно транспортна накладна. Довіреність оформлюється і підписується на усну вимогу будь-якої із сторін цього договору. У разі, якщо покупець не надав довіреність на одержання відповідної кількості товару, то підтвердженням факту поставки товару є видаткова накладна та товарно транспортна накладна (п.4.2 договору).

На виконання умов договору поставки № 18/03 від 18.03.2019 ТОВ ЛИССАНТА поставило ДП ДГ "Пантелеймонівське" IP ім. В.Я. Юр`єва НААН України засоби захисту рослин в асортименті, кількості та по цінам, зазначеним:

- у видатковій накладній № РН-0000001 від 21.03.2019 року на суму 2052000,00 грн з ПДВ;

- у видатковій накладній № РН-0000002 від 21.03.2019 року на суму 798000,00 грн з ПДВ;

- у видатковій накладній № РН-0000021 від 24.04.2019 року на суму 114000,00 грн з ПДВ та товарно-транспортній накладній № РН-0000021 від 24.04.2019 року на суму 114000,00 грн з ПДВ;

- у видатковій накладній № РН-0000031 від 15.05.2019 року на суму 142500,00 грн з ПДВ та товарно-транспортній накладній № РН-0000031 від 15.05.2019 року на суму 142500,00 грн;

- у видатковій накладній № РН-0000035 від 21.05.2019 року на суму 45600,00 грн з ПДВ та товарно-транспортній накладній № РН-0000035 від 21.05.2019 року на суму 45600,00 грн;

- у видатковій накладній № РН-0000033 від 03.06.2019 року на суму 684000,00 грн з ПДВ та товарно-транспортній накладній № РН-0000033 від 03.06.2019 року на суму 684000,00 грн;

- у видатковій накладній № РН-0000042 від 03.06.2019 року на суму 22800,00 грн з ПДВ та товарно-транспортній накладній № РН-0000042 від 03.06.2019 року на суму 22800,00 грн.

Загальна вартість поставленого товару становить 3858900,00 грн.

За положеннями п.5.2 договору поставки № 18/03 від 18.03.2019, приймання товару по кількості та якості проводиться покупцем в момент одержання її від постачальника. Покупець зобов`язаний перевірити кількість товару, його вагу, комплектність, цілісність тари, а також відсутність ознак пошкодження чи псування товару, та у разі їх виявлення, покупець має письмово негайно, до закінчення приймання, повідомити про це постачальника. При відсутності такої заяви, товар вважається прийнятим покупцем по кількості та якості.

Претензії по якості товару приймаються протягом 2-х календарних днів з моменту (дати) поставки, на підставі документів, що підтверджують невідповідність якості товару стандарту, виданого незалежним експертним органом і підписаним представниками сторін (п.5.3 договору).

Покупець виконує приймання товару за якістю та кількістю відповідно до «Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю» (затв.постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 №П-7) та «Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю» (затв.постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 №П-6) (п.5.4 договору).

Вказана продукція отримана завідувачем елітними складами Кітаєнко О.І. (т.1, а.с. 23).

Повноваження представника відповідача завідувача елітними складами Кітаєнко О.І. на отримання поставленого відповідачем товару за договором поставки № 18/03 від 18.03.2019 підтверджується генеральним дорученням № 108/1 від 18.03.2019 року.

Відповідачем постачальнику повернуто продукцію в асортименті на суму 471675,00 гривень, а саме:

- повернення постачальнику № 6 від 25.09.2019 на суму 182400,00 грн, що підтверджується товарно-транспортною накладною № 915277 від 25.09.2019;

- повернення постачальнику № 7 від 07.10.2019 на суму 260775,00 грн, що підтверджується товарно-транспортною накладною № ПП-7 від 07.10.2019;

- повернення постачальнику № 8 від 07.10.2019 на суму 28500,00 грн, що підтверджується товарно-транспортною накладною № ПП-8 від 07.10.2019.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За положеннями статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт поставки позивачем відповідачу товару на суму 3387225,00 грн. (за виключенням суми 471675,00 гривень за товар, який відповідач повернув позивачу) за договором поставки № 18/03 від 18.03.2019 підтверджується доданими до позову видатковими накладними та товарно-транспортними накладними (т.1, а.с. 24-37).

Видаткові та товарно-транспортні накладні підписані сторонами договору без будь-яких зауважень, підписи засвідчені печатками з обох сторін.

Вказані накладні містять всі обов`язкові реквізити, передбачені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", зокрема, посилання на договір № 18/03 від 18.03.2019, дату складання, найменування, кількість, вартість товару, підписані представниками сторін, підписи засвідчені печатками підприємств.

На підтвердження факту поставки товару позивачем також надано до матеріалів справи податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач умови договору поставки № 18/03 від 18.03.2019 щодо розрахунку за поставлену продукцію не виконав, заборгованість перед ТОВ ЛИССАНТА у сумі З387225,00 гривень не сплатив.

В апеляційній скарзі відповідач заперечує факт здійснення господарських операцій за видатковими накладними, доданими позивачем до позову та зазначає про те, що за результатами інвентаризації на складі ДП "ДГ "Пантелеймонівське" ІР НААН не виявлено товару, плату за який позивач просить стягнути в судовому порядку; у залишках відсутня тара від використаного товару.

Судова колегія вважає доводи апелянта необгрунтованими, оскільки позивачем надано до матеріалів справи належні та допустимі докази в розумінні ст.76,77 ГПК України на підтвердження факту здійснення господарської операції з поставки товару, а саме, підписані сторонами договору, підписи скріплені печатками підприємств та оформлені належним чином видаткові накладні та товарно- транспортні накладні (т.1, а.с. 24-37).

Посилання апелянта на те, що в матеріалах справи відсутні товарно- транспортні накладні, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Вказані первинні документи, відповідно до п.4.2 договору поставки № 18/03 від 18.03.2019, підтверджують факт поставки товару.

Позивачем надано суду першої інстанції податкові накладні, копії розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних, що були виписані за першою подією поставок позивача відповідачу.

Господарські операції зі спірних поставок товару відображені в податковому обліку підприємства позивача, що є додатковим свідченням реальності їх здійснення.

Відповідач також підтвердив наявність у нього заборгованості за договором поставки № 18/03 від 18.03.2019 перед позивачем, підписавши акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.11.2019 за операціями з продажу, дати та суми яких зазначені у видаткових накладних, заборгованість за якими просить стягнути позивач у заявленому позові.

Доводи відповідача про фактичну відсутність у нього товару на складі та відсутність тари від продукції не підтверджені відповідними доказами та не спростовують встановлений судом факт отримання відповідачем товару за спірними накладними.

Стосовно посилань відповідача на відсутність сертифікатів якості товару та документації, передбаченої статтею 10 Закону України «Про пестициди і агрохімікати», колегія суддів зазначає наступне.

За умовами п.5.2 договору поставки № 18/03 від 18.03.2019, приймання товару по кількості та якості проводиться покупцем в момент одержання її від постачальника. Покупець зобов`язаний перевірити кількість товару, його вагу, комплектність, цілісність тари, а також відсутність ознак пошкодження чи псування товару, та у разі їх виявлення, покупець має письмово негайно, до закінчення приймання, повідомити про це постачальника. При відсутності такої заяви, товар вважається прийнятим покупцем по кількості та якості.

Крім того, згідно п.5.3 договору поставки № 18/03 від 18.03.2019, претензії по якості товару приймаються протягом 2-х календарних днів з моменту (дати) поставки, на підставі документів, що підтверджують невідповідність якості товару стандарту, виданого незалежним експертним органом і підписаного представниками сторін.

Відповідачем не надано суду доказів звернення до позивача в порядку п.5.2 та п.5.3 договору поставки № 18/03 від 18.03.2019 з претензіями щодо якості товару, у зв`язку з чим, товар вважається прийнятим відповідачем по якості.

Статтею 10 Закону України «Про пестициди і агрохімікати», на яку посилається апелянт, визначено вимоги до пакування та маркування пестицидів та агрохімікатів.

Відповідно до п.5.4 договору поставки № 18/03 від 18.03.2019, покупець виконує приймання товару за якістю та кількістю відповідно до «Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю» (затв.постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 №П-7) та «Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю» (затв.постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 №П-6) (п.5.4 договору).

Відповідно до п.11 «Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю» одночасно з прийомом продукції за якістю здійснюється перевірка комплектності продукції, а також відповідність тари, пакування, маркування вимогам стандартів, технічних умов особливих умов, інших обов`язкових для сторін правил або договору.

У разі виявлення невідповідності якості, комплектності, маркування отриманої продукції, тари або пакування вимогам стандартів, технічних умов, креслень, зразків договору або даним, зазначеним в маркуванні і супровідних документах, отримувач призупиняє подальший прийом товару і складає акт, в якому вказує кількість оглянутої продукції і характер виявлених дефектів (п.16 вказаної Інструкції).

Відповідачем не надано суду доказів складення ним при прийомі товару за договором договору поставки № 18/03 від 18.03.2019 актів про невідповідність тари та маркування продукції.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 666 ЦК України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору та повернути товар продавцеві.

Таким чином, у покупця було право відмовитися від договору та повернути товар продавцеві, проте, документи, які б свідчили про таку відмову покупця від поставки товару у зв`язку з неналежним виконанням продавцем своїх зобов`язань за договором до матеріалів справи не надані.

Посилання апелянта на відсутність первинних документів про повернення тари постачальнику чи передачі такої тари на утилізацію не впливають на правову оцінку обставин справи та не звільняють відповідача від обов`язку оплатити товар, отриманий за договором поставки № 18/03 від 18.03.2019.

Апелянт також посилається на недійсність генерального доручення №108/1 від 18.03.2019, виданого ДП "ДГ "Пантелеймонівське" ІР НААН на отримання представником Кітаєнко О.І. товару за договором поставки №108/1 від 18.03.2019, з тих підстав, що в ньому міститься посилання на Інструкцію «Про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей про одержання цінностей», яка втратила чинність 01.01.2015.

Як вбачається з генерального доручення № 108/1 від 18.03.2019 року дане доручення дійсне до 31.12.2019 (т.1, а.с. 23).

Тобто, вказане доручення діяло на час отримання представником відповідача товару за договором поставки № 18/03 від 18.03.2019.

Посилання в дорученні на Інструкцію «Про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей про одержання цінностей», яка втратила чинність, не свідчить про отримання товару неуповноваженою особою.

Відповідно до п.4.2 договору поставки № 18/03 від 18.03.2019, довіреність оформлюється і підписується на усну вимогу будь-якої із сторін цього договору. У разі, якщо покупець не надав довіреність на одержання відповідної кількості товару, то підтвердженням факту поставки товару є видаткова накладна та товарно-транспортна накладна.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання відповідача на те, що в період укладення договору поставки засобів захисту рослин Губанов С.Б. не був керівником підприємства та не мав будь-яких повноважень діяти від відповідача і представляти його інтереси, у зв`язку з їх необгрунтованістю, оскільки Губанов С.Б. згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на час укладення договору (18.03.2019) визначений підписантом згідно Статуту.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необгрунтованості посилань відповідача на те, що після отримання позовної заяви з доданими до неї документами, на підприємстві здійснено перевірку наявності на обліку документів, за результатами якої не виявлено ні оригіналів, ні копій документів, на які посилається позивач в позовній заяві. Вищенаведене стосується ведення відповідачем господарської діяльності підприємства і не спростовує наявність заборгованості перед позивачем.

Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень також не спростовує факт виникнення між сторонами господарських відносин та не звільняє відповідача від виконання договірних зобов`язань.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що договір поставки засобів захисту рослин № 18/03 від 18.03.2019 є неукладеним з тих підстав, що сторони не дійшли згоди з усіх істотних умов договору, а саме, щодо якості товару.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди щодо його істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду договорів, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За положеннями ч.ч.1,2 ст. 673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Тобто у разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості.

В п.5.3 договору поставки № 18/03 від 18.03.2019 сторони узгодили, що претензії по якості товару приймаються протягом 2-х календарних днів з моменту (дати) поставки, на підставі документів, що підтверджують невідповідність якості товару стандарту, виданого незалежним експертним органом і підписаного представниками сторін.

Отже, в договорі сторони узгодили, як вимоги щодо якості товару (відповідність товару сертифікату), так і порядок пред`явлення претензій покупцем у разі отримання товару неналежної якості.

Разом з тим, не можна вважати неукладеним договір після його повного або часткового виконання сторонами (аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17).

З урахуванням вищенаведеного, судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявність заборгованості перед позивачем в сумі 3387225,00 грн підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не спростована відповідачем.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення заборгованості у сумі 3387225,00 грн.

Пунктом 6.2 Договору поставки засобів захисту рослин № 18/03 від 18.03.2019 встановлено, що при порушенні термінів оплати по цьому договору, покупець сплачує постачальнику:

- пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (що діяла на момент виникнення та існування заборгованості через прострочення оплати) від загальної суми платежу, що не здійснений своєчасно (заборгованості) за кожен день прострочення;

- при порушенні термінів оплати більше ніж 10-ти (десяти) календарних днів, покупець додатково сплачує постачальнику штраф у розмірі 100% (сто відсотків) від суми поставленого товару.

Відповідно до п.6.5 договору, якщо покупець не виконав зобов`язань з оплати отриманого товару, то відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, він сплачує на користь постачальника, крім суми заборгованості та інших штрафних санкцій 36% (тридцять шість відсотків) річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати.

Враховуючи викладене, за невиконання умов договору поставки засобів захисту рослин №18/03 від 18.03.2019 року позивач нарахував відповідачу:

пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за весь час прострочення без урахування вимог ч 6. статті 232 Господарського кодексу (відповідно до п.6.6 Договору поставки), тобто за період з 01.11.2019 до 01.02.2020 суму, що за розрахунками позивача складає - 248263,89 грн.;

штраф у розмірі 100% від загальної вартості товару, який відповідно складає 3387225,00 грн.

36% річних, які в період з 01.11.2019 року по 01.02.2020 року, за розрахунками позивача, складають - 310404,00 грн.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що наданий позивачем розрахунок пені за період з 01.11.2019 до 01.02.2020 у сумі 248263,89 грн. є арифметично невірним, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за період з 01.11.2019 по 01.02.2020, нарахована на заборгованість у розмірі 3387225,00 грн., в сумі 247468,49 грн.

У пункті 6.2 Договору поставки № 18/03 від 18.03.2019 сторони визначили, що у разі порушення термінів оплати по Договору більше ніж 10 календарних днів Покупець, крім пені, сплачує постачальнику штраф у розмірі 100% від загальної вартості товару, який відповідно складає 3387225,00 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ч.2 статті 625 ЦК України та п.6.5 Договору поставки № 18/03 від 18.03.2019 за користування чужими грошовими коштами застосовується ставка 36% річних, які в період з 01.11.2019 року по 01.02.2020 року, становлять 310404,00 грн.

Наданий позивачем розрахунок штрафу та 36% річних є обґрунтованим та арифметично вірним.

Враховуючи встановлені обставини справи, положення діючого законодавства України, умови укладеного сторонами Договору та не надання відповідачем доказів належного виконання зобов`язань за договором поставки засобів захисту рослин № 18/03 від 18 березня 2019 року, суд першої інстанції задовольнив вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 3387225,00 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов`язання 247468,49 грн, 36% річних - 310404,00 грн та штрафу в сумі 3387225,00 грн.

В апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що умови укладеного договору в частині застосування штрафних санкцій містять дисбаланс між розміром штрафних санкцій та розміром основного зобов`язання. Апелянт вважає, що суд першої інстанції повинен був застосувати до спірних правовідносин сторін ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України та ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та зменшити надмірно великі штрафні санкції.

Судова колегія звертає увагу, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду. Господарський суд, оцінює надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності та на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 904/4685/18).

Господарським кодексом України закріплено право сторін на власний розсуд формулювати умову договору про штрафні санкції (з дотриманням правил ч. 1 ст. 231 ГК України), їх розмір, спосіб обчислення, підстави застосування, співвідношення із збитками.

За частиною третьою статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

Так, зокрема, неустойка спрямована на забезпечення компенсації майнових втрат постраждалої сторони. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.

За частиною другою статті 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

Згідно з Рішенням Конституційного суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Конституційний суд України зазначає, що захист від зловживань має базуватись на положеннях законодавства, зокрема ч.3 ст. 551 Кодексу, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що під час укладання договору поставки № 18/03 від 18.03.2019 у п. 6.2. сторони передбачили, що при порушенні термінів оплати більше ніж 10-ти (десяти) календарних днів, покупець додатково сплачує постачальнику штраф у розмірі 100 % (сто відсотків) від суми поставленого товару ( п. 6.2 договору).

Таким чином, фактично сторонами унормовано у договорі відповідальність за несвоєчасне виконання взятого відповідачем на себе грошового зобов`язання щодо оплати поставленого товару у вигляді 100 відсоткового штрафу.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо ж порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду. При цьому, визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження суд у відповідному рішенні визначає конкретні обставини справи, які мають юридичне значення, з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності.

Позивачем заявлено до стягнення штраф у розмірі 100 % заборгованості за договором поставки № 18/03 від 18.03.2019, що становить 3387225,00 грн.

З відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість в розмірі 3387225,00 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання в сумі 247468,49 грн, а також 36% річних у сумі 310404,00 грн. у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №18/03 від 18.03.2019.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції стягнуто з відповідача штраф, 36% річних та пеню у загальному розмірі 3945097,49 грн., що становить 116% від суми основної заборгованості.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів понесення позивачем збитків у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 18/03 від 18.03.2019 щодо своєчасної оплати за поставлений товар.

Умови укладеного договору в частині застосування штрафних санкцій містять вагомий дисбаланс між розміром штрафних санкцій (100% від вартості поставленого товару), з огляду на відсутність негативних наслідків, спричинених позивачу таким простроченням.

Встановлення такого значного розміру штрафних санкцій не сумісне з принципом розумності, справедливості, та носить не компенсаційний характер, а є додатковим надходженням для позивача, які б воно не отримало за умови належного виконання відповідачем умов договору.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що господарськими судами ухвалено рішення у справах №922/92/20, №922/4294/19, №922/266/20, №922/108/20, №922/91/20, №922/300/20, №922/4295/19, якими з відповідача - Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України стягнуто заборгованість у значних розмірах, в тому числі, і штрафні санкції.

Покладення на відповідача додатково штрафу у розмірі 100% від розміру заборгованості за договором поставки, що становить 3387225,00 грн. може стати непомірним тягарем для відповідача.

Судова колегія дійшла висновку про зменшення розміру штрафу до 10%, що становить 338722,50 грн.

З урахуванням наведеного, рішення господарського суду Харківської області від 23.06.2020 у справі №922/266/20 у даній справі підлягає скасуванню в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі сумі 3387225,00 грн. з прийняттям нового рішення в цій частині про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 338722,50 грн.

В частині стягнення штрафу у сумі 3048502,50 грн. відмовляється.

В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 23.06.2020 у справі №922/266/20 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ч. 9 статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО "ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ" ІНСТИТУТУ РОСЛИННИЦТВА ІМЕНІ В.Я. ЮР`ЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ" на рішення господарського суду Харківської області від 23.06.2020 у справі №922/266/20 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 23.06.2020 у справі №922/266/20 в частині стягнення з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМТСВА ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ ІНСТИТУТУ РОСЛИННИЦТВА ІМЕНІ В.Я.ЮР`ЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЛИССАНТА штрафу у сумі 3387225,00 грн. скасувати.

Ухвалити нове рішення в цій частині.

Стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМТСВА ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ ІНСТИТУТУ РОСЛИННИЦТВА ІМЕНІ В.Я.ЮР`ЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЛИССАНТА штраф у сумі 338722,50 грн.

В частині стягнення з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМТСВА ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ ІНСТИТУТУ РОСЛИННИЦТВА ІМЕНІ В.Я.ЮР`ЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЛИССАНТА штрафу у сумі 3048502,50 грн. відмовити.

В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 23.06.2020 у справі №922/266/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанови передбачені статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 27.11.2020

Головуючий суддя Т.Д. Геза

Суддя В.В. Лакіза

Суддя О.В. Плахов