ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Черкаси справа № 925/967/20

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Буднік А.М., за участі представників сторін:

від позивача: Підгорний М.О. - адвокат за довіреністю;

від першого відповідача: Слинько М.Г. - за довіреністю;

від другого відповідача: Роговий В.В., Школьна І.П., Юрченко Т.Л. - за довіреностями;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Управлінська компанія "Нова якість "Благоустрій" (м. Черкаси) до виконавчого комітету Черкаської міської ради (м. Черкаси) та до комунального підприємства "Черкаська служба чистоти" Черкаської міської ради (м. Черкаси) про визнання незаконним та скасування рішення, визнання правочину недійсним

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов з вимогами про:

- визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради "Про затвердження інвестиційної програми КП "Черкаська служба чистоти" та внесення змін до договору" від 28.02.2020 № 202;

- визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 02.03.2020 до договору на надання послуг з вивезення твердих побутових відходів на території м. Черкаси від 04.06.2015, укладеної між виконавчим комітетом Черкаської міської ради () та комунальним підприємством "Черкаська служба чистоти" Черкаської міської ради" () відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради "Про затвердження інвестиційної програми КП "Черкаська служба чистоти" та внесення змін до договору" № 202 від 28.02.2020.

В ході розгляду справи представник позивача свої вимоги підтримував повністю та просив суд їх задовольнити.

Представники обох відповідачів проти позову заперечували і просили відмовити у його задоволенні через необґрунтованість, відсутність у позивача порушеного права та обрання ним неналежного способу захисту порушеного права.

Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

У відповідності до ст. 13,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заслухавши доводи та заперечення сторін і дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що у позові слід відмовити повністю, виходячи з наступного:

Сторонами визнається і не заперечується той факт, що 04.06.2015 між відповідачами по справі Виконавчим комітетом Черкаської міської ради та Комунальним підприємством "Черкаська служба чистоти" укладено договір на надання послуг з вивезення твердих побутових відходів на території м. Черкаси (а.с. 26) - далі Договір.

Даний Договір укладено відповідно до рішення Черкаської міської ради від 19.08.2014 № 2-61 "Про визначення послуги з вивезення побутових відходів, як окремої комунальної послуги, право на яку виборюється на конкурсних засадах", протоколу засідання конкурсної комісії від 26.05.2015 № 2, рішення виконкому Черкаської міської ради від 29.05.2015 "про введення в дію рішення конкурсної комісії щодо визначення переможця конкурсу на надання послуг з вивезення твердих побутових відходів в м. Черкаси" на основі типового договору на надання послуг з вивезення побутових відходів на певний території населеного пункту (додаток № 2 до постанови КМУ № 1173 від 16.11.2011).

За умовами Договору КП "Черкаська служба чистоти", як Виконавець, зобов`язується надавати послуги з вивезення твердих побутових відходів на території м. Черкаси, а Виконком Черкаської міської ради, як Замовник, зобов`язується виконати свої обов`язки по Договору, зокрема - погодити графік вивезення твердих побутових відходів, прийняти рішення про встановлення тарифів на цю послугу не нижче економічно обґрунтованих витрат та ін.

Договір укладено на період з 04 червня 2015 по 31 травня 2020 (п. 11).

Також передбачено, що зміна умов Договору проводиться у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Усі додатки до Договору підписуються сторонами і є його невід`ємною частиною (п. 12,17).

За доводами позивача, всупереч вимогам чинного законодавства та порушуючи господарський інтерес позивача в доступі на ринок виконавців послуг, виконавчий комітет Черкаської міської ради замість оголошення конкурсу на визначення нового переможця, який буде надавати послуги з вивезення твердих побутових відходів у м. Черкаси, уклав спірну додаткову угоду № 1 (а.с. 35) із КП "Черкаська служба чистоти", якою продовжив строк дії Договору до 31 травня 2025 року.

Судом встановлено, що при проведенні конкурсу на визначення переможця на надання послуг з вивезення твердих побутових відходів на території м. Черкаси та при укладенні Договору із другим відповідачем, як із переможцем, виконком Черкаської міської ради керувався положеннями затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2011 р. N 1173, якою затверджено порядок проведення конкурсу на надання послуг з вивезення побутових відходів.

Згідно положень Порядку він визначає процедуру підготовки та проведення конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів на певній території населеного пункту (далі - конкурс). Поняття, що використовуються у цьому Порядку, вживаються у значенні, наведеному у Законах України "Про житлово-комунальні послуги", "Про відходи".

Учасниками конкурсу можуть бути суб`єкти господарювання:

- установчими документами яких передбачено провадження діяльності у сфері поводження з побутовими відходами;

- які можуть забезпечити виконання обов`язків, визначених у частині другій статті 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Кількість учасників конкурсу не обмежується.

Підготовка та проведення конкурсу забезпечується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради або місцевою держадміністрацією у разі делегування їй повноважень відповідними радами у порядку, встановленому законом, виконавчим органом місцевого самоврядування суб`єкта співробітництва у формах, передбачених Законом України "Про співробітництво територіальних громад" (далі - організатор конкурсу).

Сторонами не заперечується, що з урахуванням наявності у статуті позивача в п. 3.4. запису про те, що предметом його діяльності є в т.ч. збирання безпечних відходів (а.с. 37), а Закон України "Про житлово-комунальні послуги" втратив чинність з 01.05.2019, позивач може бути учасником конкурсу на надання послуг з вивезення побутових відходів.

Позивач є правонаступником ТОВ "Сантехбудконструкція" як переможця конкурсу на надання послуг з перевезення побутових відходів (великогабаритних та ремонтних) на території м. Черкаси (а.с. 146) з яким укладено договір від 26.04.2019 № 1-26/04/19 (а.с. 150).

Доводи другого відповідача про те, що у позивача немає достатньо машин, контейнерних парків, місць для захоронення відходів, працівників для надання цих послуг і тому позивач потенційно не може виграти цей конкурс, суд відхиляє (а у задоволенні заявлених в справі клопотань про витребування доказів про це відмовляє), оскільки конкретні вимоги щодо виконавця послуг встановлюються організаторами конкурсів і не можуть бути передбачені та оцінені до часу його оголошення.

За правилами ст. 4 ГПК України особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів у справах, віднесених до юрисдикції господарського суду.

Суд погоджується із запереченнями другого відповідача про те, що КП "Черкаська служба чистоти" не може бути відповідачем за вимогою про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 28.02.2020 № 202, бо не є суб`єктом вчиненої дії. Це є підставою для відмови в позові по цій вимозі щодо другого відповідача.

Суд відхилив заперечення другого відповідача про те, що вимоги у справі не можуть розглядатися господарським судом, бо в позові об`єднано вимоги, які мають розглядатися за правилами різної юрисдикції. Зокрема, вирішення питання про визнання незаконним та скасування рішення виконкому Черкаської міської ради "Про затвердження інвестиційної програми КП "Черкаська служба чистоти" та внесення змін до договору" від 28.02.2020 № 202 має розглядатися виключно за правилами адміністративного судочинства.

Суд в цьому питанні погоджується із доводами позивача, що в даному випадку у виконкому Черкаської міської ради немає в діях владно-управлінських повноважень і орган місцевого самоврядування виступає у спірних правовідносинах як господарюючий суб`єкт-учасник договірних відносин. У позивача із відповідачами є спір про право цивільне, який носить виключно приватноправовий характер, обумовлений порушенням прав позивача на здійснення господарської діяльності, хоча, на думку позивача, до порушення його прав призвели дії виконкому Черкаської міської ради управлінського характеру.

Владне підпорядкування між сторонами спору відсутнє.

Об`єднання позовних вимог як пов`язаних між собою основної та похідної вимог, на думку позивача, сприятиме ефективному захисту порушеного права. що є виправданим також і на думку суду.

Згідно положень про захист порушених прав, викладених у ст. 15,16 ЦК України, ст. 20 ГК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 21 ГПК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

У суду немає заперечень проти доводів відповідачів, що спірне рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 28.02.2020 № 202 "Про затвердження інвестиційної програми КП "Черкаська служба чистоти" та внесення змін до договору є актом індивідуальної дії та безпосередньо стосується лише другого відповідача у справі КП "Черкаська служба чистоти".

Однак позивач вважає, що прийняття даного рішення та продовження договірних стосунків між відповідачами у справі порушує його права на здійснення підприємницької діяльності, обмежує доступ на ринок послуг з вивезення сміття на території м. Черкаси.

У відповідності до ч. 2 ст. 5 Господарського Кодексу України конституційні основи правового господарського порядку в Україні становлять: право власності Українського народу на землю, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони, що здійснюється від імені Українського народу органами державної влади і органами місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України; право кожного громадянина користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону; забезпечення державою захисту прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальної спрямованості економіки, недопущення використання власності на шкоду людині і суспільству; право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; визнання усіх суб`єктів права власності рівними перед законом, непорушності права приватної власності, недопущення протиправного позбавлення власності; економічна багатоманітність, право кожного на підприємницьку діяльність, не заборонену законом, визначення виключно законом правових засад і гарантій підприємництва; забезпечення державою захисту конкуренції у підприємницькій діяльності, недопущення зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірного обмеження конкуренції та недобросовісної конкуренції, визначення правил конкуренції та норм антимонопольного регулювання виключно законом; забезпечення державою екологічної безпеки та підтримання екологічної рівноваги на території України; забезпечення державою належних, безпечних і здорових умов праці, захист прав споживачів; взаємовигідне співробітництво з іншими країнами; визнання і дія в Україні принципу верховенства права.

Згідно ст. 6,7 ГК України загальними принципами господарювання в Україні, зокрема, є забезпечення економічної багатоманітності та рівний захист державою усіх суб`єктів господарювання; свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом; обмеження державного регулювання економічних процесів у зв`язку з необхідністю забезпечення соціальної спрямованості економіки, добросовісної конкуренції у підприємництві, заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Суд зазначає, що порушення права, яке підлягає захисту, має бути реальним, стосуватися, зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Права та інтереси, які не є індивідуально вираженими, не підлягають судовому захисту.

Незважаючи на прийняття Черкаською міською радою рішення від 19.08.2014 № 2-61 (а.с. 211) про організацію нового конкурсу на надання послуг з вивезення побутових відходів, позивач вважає, що спір не вичерпано, його порушені права не відновлені, оскільки новий конкурс ще не призначено і не проведено, а тому спір слід вирішувати по суті.

За результатом оцінки доводів та заперечень сторін суд прийшов до висновку, що позивач не довів наявності у нього індивідуального порушеного права прийняттям спірного рішення та укладенням додаткової угоди № 1 до Договору між відповідачами, а також позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного права.

При цьому суд виходить з такого:

Позивач є господарюючим суб`єктом, який може та має право стати учасником конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів у м. Черкаси.

Однак спірні рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради "Про затвердження інвестиційної програми КП "Черкаська служба чистоти" та внесення змін до договору" від 28.02.2020 № 202 та додаткова угода № 1 від 02.03.2020 до договору на надання послуг з вивезення твердих побутових відходів на території м. Черкаси від 04.06.2015 між відповідачами по справі не стосуються безпосередньо позивача.

Позивач не є учасником відносин, які виникли між відповідачами стосовно реалізації спірного рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради "Про затвердження інвестиційної програми КП "Черкаська служба чистоти" та внесення змін до договору" від 28.02.2020 № 202 та додаткової угоди № 1 від 02.03.2020 до договору на надання послуг з вивезення твердих побутових відходів на території м. Черкаси від 04.06.2015.

У постанова ВП ВС від 19.03.2019 року по справі № 826/16994/15 (№ в ЄДРСР 81329458) викладено правову позицію про те, що нормативно-правовий акт містить загальнообов`язкові правила поведінки (юридичні норми), тоді як акт застосування норм права (індивідуальний акт) - індивідуально-конкретні приписи, що є результатом застосування норм права; вимоги нормативно-правового акта стосуються всіх суб`єктів, які опиняються у нормативно регламентованій ситуації, а акт застосування норм права адресується конкретним суб`єктам і створює права та/чи обов`язки лише для цих суб`єктів; нормативно-правовий акт регулює певний вид (групу) суспільних відносин, а акт застосування норм права - конкретну життєву ситуацію; нормативно-правовий акт діє впродовж тривалого часу та не вичерпує дію фактами його застосування, тоді як дія акта застосування норм права закінчується, вичерпується у зв`язку з його застосуванням до конкретних правовідносин. Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду зробила у постановах від 16 жовтня 2018 року у справі № 9901/415/18 та від 18 грудня 2018 року у справі № 9901/657/18.

Позивач може бути лише учасником нового конкурсу, який у відповідності до п. 32 Постанови КМУ № 1173 від 16 листопада 2011 р. N 1173 "Питання надання послуг з вивезення побутових відходів" повинен провести організатор конкурсу - перший відповідач у справі.

Відповідно до ст. ст. 7, 19 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

При прийнятті актів як нормативного, так і ненормативного (індивідуального характеру) державний чи інший орган повинен бути на це уповноважений, діяти в межах наданої йому компетенції.

Позивач не доказує, що виконком Черкаської міської ради при прийнятті спірного рішення та укладення додаткової угоди № 1 від 02.03.2020 порушив свою компетенцію.

Відповідач доказує порушення першим відповідачем положень постанови КМУ від 16 листопада 2011 р. N 1173 "Питання надання послуг з вивезення побутових відходів", якою прямо не передбачено права продовжувати договірні стосунки між відповідачами замість проведення нового конкурсу, як вимагає п.32 Постанови.

Даним пунктом визначено, що не пізніше ніж за два місяця до припинення договору на надання послуг з вивезення побутових відходів на певній території населеного пункту проводиться новий конкурс на надання послуг з вивезення побутових відходів на території, визначеній таким договором.

Відповідачі доказують, що продовження дії договору шляхом укладення Додаткової угоди № 1 між ними відбулося ще до початку відліку цього двомісячного строку, а тому порушення законодавства відсутні. Однак фактично це призводить до ухилення від виконання визначеного законодавством обов`язку органу місцевого саморядування.

Частиною 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Суд вважає, що оскільки спірні рішення виконкому Черкаської міської ради та додаткова угода № 1 не стосуються без посередньо позивача, то їх визнання незаконним та недійсним не призведе до відновлення порушеного права позивача, яке він вбачає у не проведенні нового конкурсу з визначення виконавця послуг по вивезенню побутових відходів.

Як слушно зауважують представники обох відповідачів, єдиними наслідками задоволення позовних вимог у заявленому вигляді може бути лише повний колапс з вивезенням сміття у м. Черкаси через припинення дії договору між відповідачами і припинення своїх договірних обов`язків з боку КП "Черкаська служба чистоти" по вивезенню сміття. Натомість новий конкурс негайно не проведеться і немає гарантій, що позивач стане його переможцем.

Це вказує на неефективний та неналежний спосіб захисту порушеного права з боку позивача.

Як вже вказано судом, за змістом ст. 16 ЦК України спосіб захисту порушеного права може бути визначено законом та договором.

Одним із способів захисту права, передбаченого цією нормою є примусове виконання обов`язку в натурі (п.5) ч. 2 ст. 16 ЦК).

При цьому у відповідності до ч. 4 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

На думку суду, п. 4 та 32 постанови КМУ від 16 листопада 2011 р. N 1173 "Питання надання послуг з вивезення побутових відходів визначає належний спосіб захисту порушеного права:

Підготовка та проведення конкурсу забезпечується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради або місцевою держадміністрацією у разі делегування їй повноважень відповідними радами у порядку, встановленому законом, виконавчим органом місцевого самоврядування суб`єкта співробітництва у формах, передбачених Законом України "Про співробітництво територіальних громад" (далі - організатор конкурсу).

Не пізніше ніж за два місяця до припинення договору на надання послуг з вивезення побутових відходів на певній території населеного пункту проводиться новий конкурс на надання послуг з вивезення побутових відходів на території, визначеній таким договором.

Отже організатора конкурсу можна зобов`язати виконати те, що прямо передбачає постанова КМУ - провести новий конкурс, а позивач має право заявити позов про зобов`язання виконкому Черкаської міської ради провести такий конкурс.

Суд погоджується із доводами позивача, що постанова КМУ від 16 листопада 2011 р. N 1173 "Питання надання послуг з вивезення побутових відходів" не передбачає заміну конкурсу на укладення додаткової угоди до чинного договору із попереднім переможцем конкурсу та на безкінечне продовження такого договору, бо це призводить до порушення конкуренції на ринку та надання незаконних переваг одному суб`єкту господарювання перед іншими.

При цьому посилання першого відповідача на п. 30 постанови КМУ від 16 листопада 2011 р. N 1173 "Питання надання послуг з вивезення побутових відходів" про необмеженість верхньою межею строку договору про надання послуг з вивезення побутових відходів не спростовує доводи позивача - якщо договір закінчився, то слід проводити новий конкурс, а не укладати додаткову угоду на продовження дії договору.

Також суд враховує і ту обставину, що за змістом спірної Додаткової угоди № 1 від 02.03.2020 (а.с.35) прямо передбачено що за новими умовами договір діє з 04 червня 2015 до 31 травня 2025 (але у будь-якому випадку до дати укладання за результатами конкурсу нового договору на поводження з побутовими відходами) і набирає чинності з дати його укладення.

Отже ця умова договору дозволяє в межах нового строку дії договору провести новий конкурс, в якому за бажанням візьме участь також і позивач.

Саме так цю умову спірної Додаткової угоди № 1 трактують і обоє відповідачів, як сторони цього договірного зобов`язання.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що цей спосіб захисту (п. 32 Постанови КМУ № 1173) для нього є неефективним, бо фактичний результат віддалений у часі. Суд виходить з того, що визначений законом спосіб захисту порушеного права апріорі є ефективним, а тому безумовно повинен застосовуватися особою, яка захищає свої права у спірних відносинах.

Суд не погоджується із доводами позивача, що заявленням позову про зобов`язання першого відповідача провести новий конкурс відбудеться втручання у дискрецію органу місцевого самоврядування.

При цьому суд виходить з такого:

У відповідності до ч. 4 ст. 236 ГПКУ України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 30 липня 2020 року справа № 826/10085/16 аміністративне провадження № К/9901/11767/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду виклав такі правові позиці щодо меж втручання до дискреційних повноважень:

Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13.02.2018 у справі № 361/7567/15-а, від 07.03.2018 у справі № 569/15527/16-а, від 20.03.2018 у справа №461/2579/17, від 20.03.2018 у справі №820/4554/17, від 03.04.2018 у справі № 569/16681/16-а та від 12.04.2018 справа №826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Також за змістом цієї постанови дискреційні повноваження відсутні, якщо суб`єкт владних повноважень не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд. Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25.03.2018 у справі № 826/6102/16.

Аналогічний висновок, що суб`єкт владних повноважень НЕ наділений дискреційними повноваженнями, тобто не має право діяти на власний розсуд, коли відповідно до закону правомірним є лише один варіант рішення чи діяльності --- ВС/КАС від 06 березня 2019р, №1640/2594/18.

Саме такий один виключний варіант поведінки для організатора конкурсу-органу місцевого самоврядування передбачений пунктом 32 постанови КМУ від 16 листопада 2011 р. N 1173 "Питання надання послуг з вивезення побутових відходів" -- це провести новий конкурс на надання послуг з вивезення побутових відходів на території, визначеній таким договором не пізніше ніж за два місяця до припинення договору на надання послуг з вивезення побутових відходів на певній території населеного пункту.

Позивач вказав на цей обов`язок виконавчого комітету Черкаської міської ради, однак спосіб захисту права обрав інший - неналежний та неефективний.

Недоведення порушеного права оскарженими рішеннями і правочинами та обрання неналежного способу захисту права є самостійними підставами для відмови в позові.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у зв`язку з відмовою в позові судові витрати за подання позову покладаються на позивача.

Керуючись ст. 238,240 ГПК України,

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повний текст рішення складено 29 листопада 2020

Суддя Н.М. Спаських