РІШЕННЯ

Іменем України

27 листопада 2020 року м. Чернігів справа № 927/867/20
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження

Позивач: Публічне акціонерне товариство "Укртелеком",

, бульвар Шевченка, 18, м. Київ, 01601

в особі Чернігівської філії ПАТ "Укртелеком",

проспект Перемоги, 76, м. Чернігів, 14000

Відповідач: Фізична особа-підприємець Іспірян Геворг Галустович,

ідентифікаційний код НОМЕР_1 , вул. Михайла Драгоманова, 2, м. Ніжин, Чернігівська область, 176600

Предмет спору: про стягнення 40 975,99 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

не викликались,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Чернігівської філії ПАТ "Укртелеком" звернулось до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Іспіряна Геворга Галустовича, у якому позивач просить суд стягнути з відповідача 35 308,54 грн основного боргу, 4 271,46 грн пені, 763,43 грн - 3% річних та 632,56 грн інфляційних втрат, що усього становить 40 975,99 грн.

Дії суду, пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою суду від 29.09.2020 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Також ухвалою від 29.09.2020 встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, зокрема, відповідачу - п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу, у порядку, визначеному ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на позов з доданими до нього документами.

Копія ухвали суду від 29.09.2020 отримана представником позивача особисто у приміщенні Господарського суду Чернігівської області 30.09.2020.

У зв`язку з відсутністю фінансування на оплату поштових послуг та відомостей про адресу електронної пошти ФОП Іспіряна Геворга Галустовича, копія вказаної вище ухвали суду відповідачу була направлена засобами поштового зв`язку 06.10.2020.

Відповідно до поштового повідомлення про вручення ухвалу суду від 29.09.2020 відповідач отримав 08.10.2020.

Отже, останнім днем строку для подання відповідачем відзиву є 23.10.2020.

Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати орендних платежів та інших платежів згідно з договором оренди нерухомого майна № 74Е000-240/19 від 01.09.2019.

Відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень у встановлений строк до суду не надходило.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

01.09.2019 між Публічним акціонерним товариством „Укртелеком" в особі Чернігівської філії ПАТ „Укртелеком" (далі - Орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем Іспіряном Геворгом Галустовичем (далі - Орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна від № 74Е000-240/19 (далі - Договір).

Згідно п. 1.1., 1.1.1., Договору Орендодавець передає, а Орендар бере у строкове платне користування наступне майно (далі - Орендоване майно): нерухоме майно, розташоване за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Московська, на 1-му поверсі триповерхового будинку № 5-А, загальною площею 41,60м2, для розміщення закладу громадського харчування. Межі нерухомого майна, що передається в оренду, зазначено на план-схемі у Додатку № 1 до Договору (№12-1-33,7 кв.м, Ѕ від 15,8 кв.м - з № 12-2 по № 12-6 інвентаризаційної справи).

Відповідно до п. 2.1. Договору передача Орендованого майна в користування здійснюється за актом приймання-передачі. У разі, якщо Договором передбачено обов`язок Орендаря щодо внесення грошової застави, Орендодавець здійснює передачу Орендованого майна лише після внесення Орендарем Орендодавцю усієї суми грошової застави.

Орендар зобов`язаний за актом приймання-передачі повернути Орендодавцю майно, разом з отриманими приналежностями, обладнанням, інвентарем, а також з усіма поліпшеннями, які неможливо відокремити від Орендованого майна, в належному стані, з урахуванням нормального зносу, не пізніше останнього дня строку дії Договору (у тому числі при достроковому припиненні Договору) (п. 2.4. Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору за користування Орендованим майном Орендар зобов`язаний сплачувати Орендодавцю орендну плату, що складається з:

за домовленістю Сторін орендна плата складається з:

- плати за користування нерухомим майном, визначеної за орендною ставкою у розмірі 127,84 гривень за 1 м2 за місяць (без урахування ПДВ), що з урахуванням ПДВ становить 6381,77 грн за 41,60 м2 за місяць;

- плати за надання Орендодавцем послуг з утримання Орендованого майна, порядок розрахунку та розмір якої зазначено у Додатку № 2 до Договору. При визначенні такої плати підлягає застосуванню коефіцієнт використання загальних площ (якщо такий визначений Договором).

Орендодавець має право в односторонньому порядку змінювати розмір орендної плати у разі збільшення розміру податків (в тому числі податку на нерухомість та земельного податку), зборів, інших обов`язкових платежів, цін і тарифів, що впливають на розмір орендної плати, шляхом направлення Орендарю письмового повідомлення не пізніше ніж за 60 календарних днів до дати запровадження нової орендної плати (п. 3.2. Договору).

Деталізація послуг з утримання Орендованого майна наведена у Додатку № 2 до Договору (п. 3.3. Договору).

Відповідно до п. 3.4. Договору Орендодавець в односторонньому порядку без укладення будь-яких змін та доповнень до цього Договору змінює плату за послуги з утримання Орендованого майна у разі зміни або запровадження нових цін, тарифів на комунальні послуги.

За умовами п. 3.5. Договору відшкодування Орендарем вартості використаної електроенергії здійснюється згідно з показниками окремо встановленого лічильника відповідно до державних тарифів. Орендар зобов`язаний за власний рахунок встановити лічильник електричної енергії протягом 10 днів з дати підписання цього договору.

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Зважаючи на дату передачі Орендованого майна у користування та дату повернення його з користування, відповідно, перший та/або останній розрахункові періоди можуть бути меншими за календарний місяць. У такому випадку орендна плата нараховується пропорційно кількості календарних днів у відповідному розрахунковому періоді (п. 3.6. Договору).

Згідно з п. 3.7. Договору щомісячно, не пізніше 10 числа розрахункового місяця, Орендодавець надає Орендарю рахунок-акт, яким підтверджується обсяг та вартість послуг оренди та послуг з утримання орендованого майна за розрахунковий місяць.

Орендна плата та плата за надання Орендодавцем послуг з утримання Орендованого майна сплачується Орендарем щомісяця шляхом її перерахування у безготівковому порядку на банківський рахунок Орендодавця не пізніше 20 числа розрахункового місяця. Орендна плата та плата з утримання майна сплачується на підставі рахунку-акту, що надається/надсилається/передається Орендодавцем Орендарю. У разі неотримання Орендарем рахунку-акту від Орендодавця Орендар зобов`язаний здійснити оплату орендної плати та плати з утримання майна не пізніше 20 числа місяця, у якому має бути здійснена така оплата, відповідно до п. 3.1.1. та 3.1.2. цього Договору (п. 3.8., 3.9. Договору).

Відповідно до п. 3.11. Договору будь-які грошові зобов`язання Орендаря перед Орендодавцем за цим Договором забезпечуються грошовою заставою у розмірі 6381,77 грн. Сума вказаної застави має бути перерахована Орендарем на банківський рахунок Орендодавця (на підставі рахунку, виставленого Орендодавцем) протягом 5 банківських днів з дати укладення Договору, але не пізніше ніж до моменту передачі Орендованого майна у користування. У випадку здійснення Орендодавцем задоволення своїх вимог до Орендаря з суми застави, Орендодавець зобов`язаний письмово повідомити про це Орендаря, а останній зобов`язується відновити визначений Договором розмір грошової застави, шляхом перерахування Орендодавцю відповідної суми протягом 7 календарних днів з дати отримання відповідного повідомлення від Орендодавця. При закінченні строку дії Договору сума застави за рішенням Орендодавця може бути зарахована в рахунок оплати платежів, належних з Орендаря по дату повернення Орендованого майна з користування (як правило, на оплату послуг з утримання Орендованого майна). Після цього, сума застави, що залишається не використаною Орендодавцем, має бути перерахована Орендарю не пізніше 20 календарних днів від дати повернення Орендованого майна з користування за відповідним актом.

Починаючи з 2020 року кожного 01 вересня кожного року дії Договору, орендна плата (за виключенням плати за послуги з утримання Орендованого майна), автоматично індексується (збільшується) на 10 % від орендної плати, що діяла за попередній рік оренди. При цьому Сторони погодилися, що така зміна орендної плати відбуватиметься без укладення будь-яких змін та доповнень до цього Договору (п. 3.12. Договору).

Згідно з п.п. 5.1.1., 5.1.2. п. 5.1. Договору Орендодавець має право вимагати своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати та інших платежів, передбачених цим Договором; змінювати розмір орендної плати в порядку, передбаченому Договором.

Відповідно до п. 5.3.11. Договору Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені цим Договором.

В разі невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків за Договором, Сторони несуть відповідальність згідно із цим Договором та чинним законодавством України. У разі порушення строків виконання грошових зобов`язань за цим Договором, Орендар на вимогу Орендодавця сплачує пеню від суми простроченого зобов`язання у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за весь час прострочення (п. 6.1, 6.2 Договору).

Відповідно до п. 11.1 Договору цей Договір набирає чинності після його підписання Сторонами і діє до 31.08.2020 включно та до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Згідно з п.п. 11.4.4. п. 11.4. Договору Договір може бути достроково розірваний Орендодавцем в односторонньому порядку за умови направлення Орендарю письмового повідомлення про дострокове розірвання Договору не менше ніж за 15 календарних днів до дати розірвання Договору, зокрема, у разі порушення строків оплати Орендної плати та інших платежів за Договором більше ніж на 1 місяць або сплати їх не в повному обсязі.

У Додатку №2 до Договору вказаний розрахунок вартості послуг з утримання Орендованого майна, відповідно до якого орієнтовна вартість таких послуг становить 7,49 грн з ПДВ за місяць; витрати на електропостачання визначаються за показниками лічильника згідно з обсягом фактичного споживання та діючими тарифами; витрати на експлуатацію й обслуговування електромереж та електрообладнання - за показниками лічильника згідно з обсягом фактичного споживання - 0,32 грн за кожен спожитий кВт (а. с. 21).

На підставі акту приймання-передачі майна від 01.09.2019 Орендодавець передав, а Орендар прийняв у користування відповідно до умов Договору нерухоме майно, розташоване за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Московська, 5-А, загальною площею 41,6 м2 (а.с. 22). Цей акт підписано сторонами та скріплено печатками.

На проведення платежів за Договором (оренда нерухомого майна, послуг з утримання майна, послуг з енергозабезпечення, експлуатації та обслуговування мереж енергоживлення) відповідно до п. 3.7 Договору позивач виставив відповідачу рахунки-акти.

Обсяг наданих послуг відповідно до рахунку № 74-ГТВ19-738 від 01.09.2019 становить 9 349,60 грн з ПДВ, з урахуванням 2491 кВт спожитої електроенергії; № 74-ГТВ19-818 від 01.10.2019 - 13 819,37 грн з ПДВ, з урахуванням 2145 кВт спожитої електроенергії; № 74-ГТВ19-936 від 01.11.2019 - 14 710,84 грн з ПДВ, з урахуванням 2590 кВт спожитої електроенергії; № 74-ГТВ19-1041 від 01.12.2019 - 13 881,89 грн з ПДВ, з урахуванням 2330 кВт спожитої електроенергії; №74-ГТВ19-76 від 01.01.2020 - 16 409,71 грн з ПДВ, з урахуванням 2901 кВт спожитої електроенергії; № 74-ГТВ19-148 від 01.02.2020 - 15 290,01 грн з ПДВ, з урахуванням 2752 кВт спожитої електроенергії; № 74-ЯМД20-244 від 01.03.2020 - 15 733,30 грн з ПДВ, з урахуванням 2534 кВт спожитої електроенергії; № 74ГТВ-20-317 від 01.04.2020 - 12 433,02 грн з ПДВ, з урахуванням 1639 кВт спожитої електроенергії; № 74ГТВ-20-441 від 01.05.2020 - 7 289,01 грн з ПДВ, з урахуванням 244 кВт спожитої електроенергії; № 74ГТВ-20-524 від 01.06.2020 - 7 679,87 грн з ПДВ, з урахуванням 350 кВт спожитої електроенергії; № 74ГТВ-20-603 від 01.07.2020 - 5 239,25 грн з ПДВ, з урахуванням 1365 кВт спожитої електроенергії. Усього на загальну суму 131 835,87 грн (а.с. 23-33).

01.07.2020 між сторонами укладено Додаткову угоду про дострокове розірвання договору оренди комерційної нерухомості № 74Е000-240/19 від 01.09.2019 (далі - Додаткова угода). Згідно з Додатковою угодою відповідно до п. 11.4.4, у зв`язку з порушенням строків сплати Орендної плати та інших платежів за Договором більше ніж на 1 місяць, достроково розірвано з 01.07.2020 договір оренди нерухомого майна товариства № 74Е000-240/19, згідно з яким Орендар користувався нерухомим майном (далі-Майно), загальною площею 41,60 м2, за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Московська на 1-му поверсі триповерхового будинку № 5-А. Орендар зобов`язується сплатити Орендодавцю орендну плату, плату за послуги з утримання нерухомості, використану електроенергію та витрати на експлуатацію й обслуговування електромереж та електрообладнання до 01.07.2020. Орендар зобов`язується повернути Орендодавцю Майно відповідно до умов Договору по Акту передачі-приймання об`єкта оренди.

01.07.2020 сторонами складено та підписано акт передачі-приймання об`єкта оренди за договором № 74Е000-240/19 від 01.09.2019 оренди нерухомого майна, згідно з яким Орендар передав, а Орендодавець прийняв відповідно до умов даного Договору нерухоме майно, загальною площею 41,60 кв. м, за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Московська, 5-А (а.с. 35).

У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач частково сплатив йому кошти за оренду приміщення та інші послуги за Договором, а залишок непогашеної відповідачем заборгованості становить 35 308,54 грн.

Як докази сплати відповідачем коштів позивач надав скріншоти виписок, відповідно до яких позивач отримав кошти, а саме:

19.09.2019 - 6 389,26 грн (призначення платежу «оренда комерційної нерухомості за вересень місяць 2019 року згідно рахунку №74ЯМД19-738 від 01.09.2019р. дог. ДОГНО 74Е000-211/17 від 11.09.2017р. ФО»);

30.09.2019 - 5000,00 грн (призначення платежу «енергозабезпечення та утримання майна за серпень місяць 2019 р. Рахунок №74ЯМД19-738 від 01.09.2019р. ДОГНО 74Е000-211/17 від 11.09.2017р. ФОП»);

18.10.2019 - 6819,37 грн (призначення платежу «оренда комерційної нерухомості за жовтень місяць 2019 р. згідно рахунку №74ЯМД19-818 від 31.10.2019р. дог. ДОГНО 74Е000-211/17 від 11.09.2017р., ФОП»);

30.10.2019 - 7 000,00 грн (призначення платежу «оренда за жовтень місяць 2019 року згідно рахунку №74ЯМД19-818 від 31.10.2019р. дог. ДОГНО 74Е000-240/19 від 01.09.2019р., Іспірян Г. Г. , ФОП Іспірян Г. Г.»);

18.11.2019 - 2 710,84 грн (призначення платежу «оренда комерційної нерухомості за листопад місяць 2019 р. згідно рахунку №74ЯМД19-936 від 30.11.2019р. дог. ДОГНО 74Е000-240/19 від 01.09.2019р., ФОП»);

02.12.2019 - 6 000,00 грн (призначення платежу «електропостачання в листопаді місяці 2019 року згідно рахунку №74ЯМД19-936 від 30.11.2019р. дог. ДОГНО 74Е000-240/19 від 01.09.2019р., ФОП Іспірян Г.Г.»);

16.12.2019 - 3 000,00 грн (призначення платежу «за отримані послуги в листопаді місяці 2019 року згідно рахунку №74ЯМД19-936 від 30.11.2019р. дог. ДОГНО 74Е000-240/19 від 01.09.2019р., ФОП Іспірян Г.»);

17.12.2019 - 3 000,00 грн (призначення платежу «за отримані послуги в листопаді місяці 2019 року згідно рахунку №74ЯМД19-936 від 30.11.2019р. дог. ДОГНО 74Е000-240/19 від 01.09.2019р., ФОП Іспірян Г.»);

18.12.2019 - 3 000,00 грн (призначення платежу «за отримані послуги в грудні місяці 2019 року згідно рахунку №74ЯМД19-1041 від 31.12.2019р. дог. ДОГНО 74Е000-240/19 від 01.09.2019р., ФОП Іспірян Г.Г.»);

23.12.2019 - 2 973,62 грн (призначення платежу «за отримані послуги в грудні місяці 2019 р. рахунок №74ЯМД-19-1041 від 31.12.2019р. ДОГНО 74Е000-240/19 від 01.09.2019р. в т. ч. 91,73 грн пеня»);

27.12.2019 - 4 000,00 грн (призначення платежу «за отримані послуги в грудні місяці 2019 року згідно рахунку №74ЯМД19-1041 від 31.12.2019р. дог. ДОГНО 74Е000-240/19 від 01.09.2019р., ФОП Іспірян Г.Г.»);

27.01.2020 - 4 000,00 грн (призначення платежу «за отримані послуги в грудні місяці 2019 року згідно рахунку №74ЯМД19-1041 від 31.12.2019р. дог. ДОГНО 74Е000-240/19 від 01.09.2019р., ФОП Іспірян Г.Г.»);

21.05.2020 - 3 000,00 грн (призначення платежу «оренда згідно рахунку 74гтв 20 441 від 31.05.2020р. Іспірян Геворг Галустович»);

01.06.2020 - 5 000,00 грн (призначення платежу «оренда, ДОГНО 74Е000-240/19 від 01.09.19, зг рах №74гтв-20-441 від 31.05.2020, ФОП Іспірян Г.Г., Іспірян Маріне»);

03.06.2020 - 24 000,00 грн (призначення платежу «оренда, ДОГНО 74Е000-240/19 від 01.09.19, зг рах №74гтв-20-441 від 31.05.2020, ФОП Іспірян Г.Г., Іспірян Маріне»);

01.07.2020 - 7 679,87 грн (призначення платежу «оренда, ДОГНО 74Е000-240/19 від 01.09.19, зг рах №74гтв-20-524 від 30.06.2020, ФОП Іспірян Г.Г., Іспірян Маріне») (а.с. 51-58).

Позивачем було направлено відповідачу претензію від 21.07.2020 № 14-12/161, у якій запропоновано відповідачу в термін до 05.08.2020 сплатити борг в сумі 35 308,54 грн, 3% річних в розмірі 585,74 грн, інфляційні нарахування в розмірі 606,77 грн та пеню в розмірі 3 563,71 грн, а всього - 40 064,76 грн.

Оцінка суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо заявленої до стягнення суми основної заборгованості.

Як встановив суд, позивач відповідно до умов договору оренди нерухомого майна від № 74Е000-240/19 від 01.09.2019, укладеного з відповідачем, виставив останньому рахунки-акти на сплату за оренду нерухомого майна, послуг з утримання майна, послуг з енергозабезпечення, експлуатації та обслуговування мереж енергоживлення за період жовтень 2019 року-липень 2020 року на загальну суму 131 835,87 грн, а саме: № 74-ГТВ19-738 від 01.09.2019 на суму 9 349,60 грн з ПДВ, № 74-ГТВ19-818 від 01.10.2019 на суму 13 819,37 грн з ПДВ, № 74-ГТВ19-936 від 01.11.2019 на суму 14 710,84 грн з ПДВ, № 74-ГТВ19-1041 від 01.12.2019 на суму 13 881,89 грн з ПДВ, №74-ГТВ19-76 від 01.01.2020 на суму 16 409,71 грн з ПДВ, № 74-ГТВ19-148 від 01.02.2020 на суму 15 290,01 грн з ПДВ, № 74-ЯМД20-244 від 01.03.2020 на суму 15 733,30 грн з ПДВ, № 74ГТВ-20-317 від 01.04.2020 на суму 12 433,02 грн з ПДВ, № 74ГТВ-20-441 від 01.05.2020 на суму 7 289,01 грн з ПДВ, № 74ГТВ-20-524 від 01.06.2020 на суму 7 679,87 грн з ПДВ, № 74ГТВ-20-603 від 01.07.2020 на суму 5 239,25 грн з ПДВ.

З огляду на умови Договору та правила обчислення строків, встановлені ст. 253, 254 Цивільного кодексу України, суд доходить висновку, що вартість послуг за рахунком-актом № 74-ГТВ19-738 від 01.09.2019 відповідач був зобов`язаний оплатити до 20.09.2019, № 74-ГТВ19-818 від 01.10.2019 - до 21.10.2019, № 74-ГТВ19-936 від 01.11.2019 - до 20.11.2020, № 74-ГТВ19-1041 від 01.12.2019 - до 20.12.2019, №74-ГТВ19-76 від 01.01.2020 - до 20.01.2020, № 74-ГТВ19-148 від 01.02.2020 - до 20.02.2020, № 74-ЯМД20-244 від 01.03.2020 - до 20.03.2020, № 74ГТВ-20-317 від 01.04.2020 - до 21.04.2020, № 74ГТВ-20-441 від 01.05.2020 - до 20.05.2020, № 74ГТВ-20-524 від 01.06.2020 - до 22.06.2020, 74ГТВ-20-603 від 01.07.2020 - до 20.07.2020.

Позивач зазначає, що відповідач частково виконав взяті на себе зобов`язання щодо сплати за вказані послуги, а залишок заборгованості становить 35 308,54 грн.

Як докази часткової сплати відповідачем коштів позивач надав скріншоти виписок з рахунку, відповідно до яких позивач отримав кошти у таких розмірах: 19.09.2019 - 6 389,26 грн; 30.09.2019 - 5000,00 грн; 18.10.2019 - 6819,37 грн; 30.10.2019 - 7 000,00 грн; 18.11.2019 - 2 710,84 грн; 02.12.2019 - 6 000,00 грн; 16.12.2019 - 3 000,00 грн; 17.12.2019 - 3 000,00 грн; 18.12.2019 - 3 000,00 грн; 23.12.2019 - 2 973,62 грн; 27.12.2019 - 4 000,00 грн; 27.01.2020 - 4 000,00 грн; 21.05.2020 - 3 000,00 грн; 01.06.2020 - 5 000,00 грн; 03.06.2020 - 24 000,00 грн; 01.07.2020 - 7 679,87 грн, усього на загальну суму 93 572,96 грн.

Позивач до позовної заяви додав порядок зарахування сум оплат за Договором, відповідно до якого він здійснив зарахування отриманих коштів, зокрема у такому порядку: оплата, отримана 19.09.2019 у розмірі 6 819,37 грн, була зарахована за рахунком-актом 74-ГТВ19-738 від 01.09.2019 у розмірі 4 349,50 грн, оплата, отримана 30.09.2019 у розмірі 5000,00 грн, була зарахована за цим же рахунком-актом у розмірі 4 999,80 грн.

Однак, як вбачається зі скріншотів виписок з рахунку, платіж від 19.09.2019 на суму 6 389,26 грн здійснено за призначенням «оренда комерційної нерухомості за вересень місяць 2019 року згідно рахунку №74ЯМД19-738 від 01.09.2019р. дог. ДОГНО 74Е000-211/17 від 11.09.2017р. ФО», а платіж від 30.09.2019 у розмірі 5000,00 грн - за призначенням «енергозабезпечення та утримання майна за серпень місяць 2019 р. Рахунок №74ЯМД19-738 від 01.09.2019р. ДОГНО 74Е000-211/17 від 11.09.2017р. ФОП».

Тобто вказані оплати від 19.09.2019 та від 30.09.2019 містять зазначення іншого договору №74Е000-211/17 від 11.09.2017, тоді як спірна заборгованість позивачем заявлена за договором №74Е000-240/19 від 01.09.2019. При цьому жодних ідентифікуючих ознак платника (прізвище, ім`я, по батькові, ідентифікаційний номер) у наданих виписках щодо зазначених платежів не вказано.

Договору №74Е000-211/17 від 11.09.2017 матеріали справи також не містять, а тому неможливо встановити, з ким він був укладений та які господарські операції здійснювались за цим договором.

Позивач не надав суду жодних обґрунтувань здійснення зарахування отриманих 19.09.2019 та від 30.09.2019 коштів саме за спірним договором, зокрема за рахунком-актом 74-ГТВ19-738 від 01.09.2019. Призначенням платежу від 30.09.2019 є «енергозабезпечення та утримання майна за серпень місяць 2019 р.», проте договір № 74Е000-240/19 був підписаний 01.09.2019, а відтак і орендні правовідносини між сторонами виникли лише з вересня 2019 року.

Крім того, таке зарахування здійснено позивачем у меншому розмірі, ніж отримано коштів, проте жодних обґрунтувань з цього приводу позивач суду також не надав.

Щодо порядку зарахування коштів слід зазначити, що у випадку, коли в графі платіжного доручення "призначення платежу" відсутні посилання на період, дату, номер договору, згідно якого здійснюється платіж, тощо, такий період має визначатись одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів. Якщо відповідні застереження у договорі відсутні, то у разі наявності заборгованості платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку: починаючи з тієї, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення.

Наведений вище алгоритм розподілу коштів урегульований в статті 534 Цивільного кодексу України, яка визначає правила виконання грошового зобов`язання, якщо наявна сума грошей є меншою за суму боргу, і вимоги кредитора в повному обсязі не можуть бути задоволені. У такому випадку вимоги кредитора погашаються у встановленій черговості:

- у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання. В даному випадку мова йдеться про судові витрати, витрати на сплату держмита та інших обов`язкових платежів, витрати на юридичну допомогу тощо. Такі витрати мають бути підтверджені кредитором (наприклад, підлягатиме стягненню за рішенням суду тощо);

- у другу чергу підлягають сплаті проценти та неустойка, в разі їх нарахування на підставі договору або закону;

- і лише в третю чергу сплачується основна сума боргу. Інший порядок погашення вимог кредитора може бути встановлений договором. Сторони можуть передбачити, наприклад, першочергове погашення основної суми боргу або інші правила тощо.

Можливість застосування положень статті 534 Цивільного кодексу України безпосередньо залежить від змісту реквізиту "призначення платежу" платіжного доручення, згідно з яким боржник здійснював платіж кредиторові на виконання грошового зобов`язання. Це означає, що якщо платник (боржник) здійснює переказ коштів, чітко зазначаючи призначення платежу - погашення основного боргу (оплата товару, робіт, послуг), черговість, встановлена статтею 534 цього Кодексу застосовуватися не може.

Розподіл коштів може здійснюватися кредитором відповідно до статті 534 Цивільного кодексу України у випадку, коли стягнення заборгованості здійснюється в порядку виконавчого провадження, або платіж буде отримано без реквізиту "Призначення платежу" чи як загальна підстава - на виконання договору або погашення кредиторської заборгованості тощо.

Відповідний порядок наведено у пункті 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку Україні від 21.01.2004 № 22 та пункті 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, згідно з якими отримувач коштів, якщо інше не передбачено договором, не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платник чітко визначив призначення платежу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 904/12527/16, від 26.09.2019 у справі № 910/12934/18, від 26.12.2019 у справі 911/2630/18.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про необґрунтованість зарахування позивачем оплат від 19.09.2019 у розмірі 4 349,50 грн та від 30.09.2019 у розмірі 4 999,80 грн за договором № 74Е000-240/19 від 01.09.2019, а саме за рахунком-актом №74-ГТВ19-738.

Щодо врахування інших здійснених оплат суд зазначає наступне.

Оплата від 18.10.2019 на суму 6819,37 грн містить призначення платежу «оренда комерційної нерухомості за жовтень місяць 2019 р. згідно рахунку №74ЯМД19-818 від 31.10.2019р. дог. ДОГНО 74Е000-211/17 від 11.09.2017р., ФОП», а оплата від 30.10.2019 на суму 7 000,00 грн - «оренда за жовтень місяць 2019 року згідно рахунку №74ЯМД19-818 від 31.10.2019р. дог. ДОГНО 74Е000-240/19 від 01.09.2019р., Іспірян Г. Г. , ФОП Іспірян Г. Г.».

Тобто, як вбачається з призначення платежу вказаних оплат, вони хоча і містять різні реквізити договорів, проте були здійснені за одним і тим же рахунком за жовтень 2019 року. До того ж, платіж від 30.10.2019 містить ПІБ платника - Іспірян Г. Г.

Отже, не зважаючи на певні невідповідності щодо зазначення договору у призначенні платежу, проте враховуючи інші спільні ідентифікуючи ознаки, суд вважає, що платіж від 18.10.2019, як і платіж від 31.10.2019, також був здійснений саме за спірним договором та про необхідність врахування його як оплати за послуги за жовтень 2019 року.

Інші надані позивачем оплати містять у призначенні платежу зазначення спірного договору, платника - Іспіряна Г. Г. , а тому підлягають також врахуванню як здійснення ним оплати за цим договором.

Також позивач в рахунок погашення орендних та інших платежів за рахунком-актом №74ГТВ-20-603 від 01.07.2020 здійснив зарахування грошової застави у розмірі 5 086,06 грн.

Відповідно до п. 3.11. Договору будь-які грошові зобов`язання Орендаря перед Орендодавцем за цим Договором забезпечуються грошовою заставою у розмірі 6 381,77 грн. При закінченні строку дії Договору сума застави за рішенням Орендодавця може бути зарахована в рахунок оплати платежів, належних з Орендаря по дату повернення Орендованого майна з користування (як правило, на оплату послуг з утримання Орендованого майна). Після цього, сума застави, що залишається не використаною Орендодавцем, має бути перерахована Орендарю не пізніше 20 календарних днів від дати повернення Орендованого майна з користування за відповідним актом.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що у разі, якщо Договором передбачено обов`язок Орендаря щодо внесення грошової застави, Орендодавець здійснює передачу Орендованого майна лише після внесення Орендарем Орендодавцю усієї суми грошової застави.

Оскільки на підставі акту приймання-передачі майна від 01.09.2019 відбулась передача майна за Договором, відповідач до підписання такого акту повинен був сплатити позивачу грошову заставу у визначеному Договором розмірі, тобто 6 381,77 грн.

При цьому суд має враховувати принцип презумпції добросовісності поведінки сторін правочину, який полягає в тому, що сторони виконують належним чином умови Договору добросовісно, поки не доведено інше.

Проте позивач здійснив зарахування грошової застави за рахунком-актом №74ГТВ-20-603 від 01.07.2020 у розмірі 5 086,06 грн, який є меншим за встановлений у Договорі.

При цьому жодних обґрунтувань здійснення зарахування грошової застави саме у такому розмірі, як і доказів сплати її відповідачем лише у розмірі 5 086,06 грн, позивач суду не надав.

Доказів зарахування решти грошової застави, що становить 1295,77 грн, в рахунок оплати інших послуг за Договором позивач суду не надав.

Таким чином, суд доходить висновку, що оскільки позивач не обґрунтував та не довів належними доказами забезпечення заставою у розмірі саме 5 086,06 грн, врахуванню судом щодо встановлення заборгованості відповідача у справі підлягає розмір такої застави, який визначений у Договорі, а саме 6 381,77 грн.

Враховуючи вищевикладене, платежі, здійснені відповідачем із зазначенням їх призначення за конкретний місяць, підлягають зарахуванню саме за цей місяць, а у разі перевищення розміру оплати - на погашення заборгованості в хронологічному порядку, починаючи з тієї дати, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення. Те ж саме правило щодо хронологічного порядку стосується і зарахування грошової застави.

З урахуванням наведених правил зарахування платежів, заборгованість відповідача перед відповідачем, яка підтверджена належними та достатніми доказами, становить 43 362,13 грн, а саме: за актом-рахунком № 74-ГТВ19-148 від 01.02.2020 - 9 956,56 грн, за актом-рахунком № 74-ЯМД20-244 від 01.03.2020 - 15 733,20 грн, за актом-рахунком № 74ГТВ-20-317 від 01.04.2020 - 12 433,02 грн, за актом-рахунком №74ГТВ-20-603 від 01.07.2020 - 5 239,25 грн.

Доказів сплати заборгованості відповідач суду не надав.

Разом з тим, за приписами ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Оскільки суд розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог та не може самостійно змінювати предмет позову, позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості за Договором підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі, тобто у розмірі 35 308,54 грн.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати за актами-рахунками за період вересень 2019 року - липень 2020 року, позивач нарахував та заявив до стягнення 4 271,46 грн пені, 763,43 грн - 3% річних та 632,56 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України перерахунок судом цих нарахувань (пені, 3% річних та інфляційних втрат) здійснюється судом в межах заявлених позивачем сум та кінцевого періоду нарахування по кожному рахунку-акту окремо.

Щодо заявленої до стягнення пені.

Частина 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Як встановив суд, сторони у п. 6.2. Договору погодили, що у разі порушення строків виконання грошових зобов`язань за цим Договором, Орендар на вимогу Орендодавця сплачує пеню від суми простроченого зобов`язання у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за весь час прострочення.

Відповідно до ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Зі ст. 230 Господарського кодексу України випливає, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Суд, здійснивши перевірку розрахунку заявленої позивачем до стягнення пені, дійшов висновку про неправильне її нарахування, оскільки позивач невірно визначив період розрахунку пені, яка нарахована за зобов`язаннями жовтня 2019 року, квітня 2020 року та червня 2020 року.

Враховуючи те, що останній день строку сплати вартості оренди та інших послуг за актами-рахунками № 74-ГТВ19-818 від 01.10.2019, № 74ГТВ-20-317 від 01.04.2020 та № 74ГТВ-20-524 від 01.06.2020, припадав на вихідний день, тому з огляду на приписи ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України останнім днем закінчення строку сплати за цими актами слід вважати наступний робочий день, а відтак нарахування пені за зобов`язання жовтня 2019 року, квітня 2020 року та червня 2020 року повинно здійснюватися з 22.10.2019, 22.04.2020, 23.06.2020, відповідно.

Загальний розмір перерахованої судом пені, яка підлягає стягненню з відповідача, у тому числі зважаючи на зазначений судом принцип диспозитивності у призмі наведених вище висновків суду щодо розмірів та періодів заборгованості за Договором, становить 4248,44 грн, а отже є меншим ніж нараховано та заявлено до стягнення позивачем.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню у розмірі 4248,44 грн.

Щодо заявлених до стягнення 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку 3% річних, позивач невірно визначив період їх розрахунку за зобов`язаннями жовтня 2019 року, квітня 2020 року та червня 2020 року з аналогічних підстав, які зазначені щодо нарахування пені.

За перерахунком суду загальний розмір 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача, становить 760,24 грн, а отже є меншим ніж нараховано та заявлено до стягнення позивачем.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню у розмірі 760,24 грн.

Щодо заявлених до стягнення інфляційних втрат.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Відповідно до ст. 3 вищевказаного Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.01.2020 у справі №924/532/19.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку заявлених до стягнення інфляційних втрат, з урахуванням визначеного позивачем періоду та сум, дійшов висновку про правильне їх нарахування, а відтак вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню у розмірі 632,56 грн.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, розмір якого становить 2100,66 грн.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Іспіряна Геворга Галустовича (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (, бульвар Шевченка, 18, м. Київ, 01601) 35 308,54 грн основного боргу, 4 248,44 грн пені, 760,24 грн - 3% річних, 632,56 грн інфляційних втрат та 2100,66 грн витрат зі сплати судового збору.

3. У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун