ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року Справа № 924/38/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О. , суддя Савченко Г.І.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Мєхоношин Д.В. - адвокат, представник за довіреністю від 03.01.2020р.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Сервіс Груп-2017", смт.Нова Ушиця, Новоушицького району Хмельницької області

на рішення Господарського суду Хмельницької області, ухваленого 24.09.20р. суддею Мухою М.Є. у м.Хмельницькому, повний текст складено 01.10.20р.

у справі № 924/38/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл", м.Київ (Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна", м.Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Сервіс Груп-2017", смт.Нова Ушиця, Новоушицького району Хмельницької області

про стягнення 2 045 259,29грн. основного боргу, 235 986,33грн. штрафу, 134 353, 58грн. пені, 91 475,36грн. відсотків річних, 2359,86грн. інфляційних

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 24.09.2020р. у справі №924/38/20 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Сервіс Груп-2017" про стягнення 2 045 259,29грн. основного боргу, 235 986,33грн. штрафу, 134 353, 58грн. пені, 91 475,36грн. відсотків річних, 2359,86грн. інфляційних задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Сервіс Груп-2017" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" заборгованість в сумі 2045259,29грн. основного боргу, 235 986,33грн. штрафу, 134 353,58грн. пені, 91 475,36грн. відсотків річних, 2359,86грн. інфляційних та витрати по сплаті судового збору в сумі 42034,26грн..

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Сервіс Груп-2017" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Також, просить судові витрати по справі покласти на позивача.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що рішення місцевого господарського суду ухвалене з порушенням норм чинного законодавства;

- зазначає, що судом першої інстанції не досліджено належним чином всі матеріали справи, не перевірено та не встановлено моменту, з якого зобов`язання з оплати поставленого товару за Договором купівлі-продажу №19 НХ 04 ХМЛВ від 08.01.2019р. вважаються порушеним боржником;

- вказує, що в період дії вказаного договору купівлі-продажу №19 НХ 04 ХМЛВ від 08.01.2019р., позивачем - ТОВ "Агроскоп Інтернешнл" (після перейменування - ТОВ "Агріі Україна") було здійснено поставку товару, однак жодних рахунків-фактур, на підставі яких апелянт - ТОВ "Агро Сервіс Груп-2017" мав би змогу здійснити оплату поставленого товару на відповідні діючі банківські реквізити кредитора у зобов`язанні відповідач не отримував. Вказане підтверджується також відсутністю копій або ж оригіналів таких рахунків фактур у матеріалах справи з доказами їх отримання/направлення на адресу ТОВ "Агро Сервіс Груп-2017";

- покликається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що настання умов, які призвели до порушення взятих на себе зобов`язань з боку ТОВ "Агро Сервіс Груп-2017" виникли внаслідок форс-мажорних обставин, обставин непереборної сили, а саме знищення і втрати частини врожаю внаслідок хвороби, про що позивач був повідомлений неодноразовими листами від ТОВ "Агро Сервіс Груп-2017". Вказане підтверджується матеріалами справи, а саме: заявою ТОВ "Агроскоп Інтернешнл" про забезпечення позову (разом з додатками) від 11.08.2020р. та відповідними матеріалами судового провадження по розгляду та оскарженню ухвали Господарського суду Хмельницької області по справі №924/38 20 від 12.08.2020р.;

- звертає увагу апеляційного суду на те, що сторони також були позбавлені права на приймання участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції, що підтверджується ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 16.09.2020р., відповідно до якої стороні по справі №924/38/20 відмовлено у участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції;

- зазнає про те, що у суді першої інстанції не було здійснено огляд оригіналів документів, які слугували підставою для звернення позивача з позовом до суду. Зазначене, в сукупності з тим фактом, що при порівнянні наявних у ТОВ "Агро Сервіс Груп-2017" документів та документів отриманих від позивача та суду апелянт вбачає певні розбіжності, дає підстави вважати про недостовірність наданих для суду документів на підтвердження дійсності певної частини боргу;

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 23.10.2020р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Сервіс Груп-2017" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.09.2020р. у справі №924/38/20 залишено без руху та встановлено скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги та надання суду відповідні докази, зокрема, касовий чек/розрахункову квитанцію тощо, що підтверджує надання поштових послуг з пересилання копій апеляційної скарги Товариству з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл".

10.11.2020р. на поштову адресу Північно - західного апеляційного господарського суду на виконання ухвали суду від 23.10.2020р. про залишення апеляційної скарги без руху від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Сервіс Груп-2017" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги з додатками, зокрема, доказами, що підтверджує надання поштових послуг з пересилання копій апеляційної скарги Товариству з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл".

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 11.11.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Сервіс Груп-2017" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.09.2020р. у справі №924/38/20 та призначено справу №924/38/20 до розгляду на 01.12.2020р. об 15:30год., тощо.

24.11.2020р. на поштову адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна" (Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл") надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №924/38/20, забезпечення проведення якої просить у Ірпінському міському суді Київської області.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 24.11.2020р. задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №924/38/20 та забезпечення проведення якої доручно у Ірпінському міському суді Київської області (адреса: 08202, Київська обл., м.Ірпінь, вул.Мінеральна, 7).

Учасники у справі були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, відповідач наданим йому процесуальним правом не скористався та в судове засідання 01.12.2020р. не з`явився, своїх повноважних представників не направив.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності відповідача.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна". Водночас, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ, місцезнаходження, організаційно-правова форма та інші дані і реквізити позивача не змінились.

На підтвердження зазначеного у матеріалах справи наявні засвідчені документи, а саме: опис документів, що подаються заявником для проведення державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу" від 21.09.2020р.; виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.09.2020р.; Відомості з Єдиного державного реєстру підприємців та організацій України (ЄДРПОУ) від 25.09.2020р..

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції взяла до відома зміни у назві юридичної особи позивача.

Представник позивача у письмовому відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні 01.12.2020р. заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Просить рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.09.2020р. у справі №924/38/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Також зазначив, що після прийняття рішення у даній справі відповідач погашає заборгованість відповідними платежами, зокрема, частково сплачено заборгованість за договором 19.10.2020р. в сумі 100000,00грн., 13.11.202р. - 25000,00грн.. 25279,02грн. та 200000,00грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача.

Крім того, представник позивача у судовому засіданні 01.12.2020р. повідомив суд, що 30.11.2020р. відповідач частково сплатив заборгованість в сумі 543000,00грн..

У відповідності до ст.ст.222, 223 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол судового засідання.

Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 08.01.2019р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Сервіс Груп-2017" (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 19НХ 04 ХМЛВ (далі - договір), згідно п.1.1 якого продавець зобов`язався поставити та передати у власність покупця товар, найменування та асортимент якого вказується у Специфікації додатку до даного договору, яка становить його невід`ємну частину, а відповідач зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість згідно умов договору.

У відповідності до п.п.2.1, 2.2 договору, ціна на товар є договірною. Ціни, загальна вартість, найменування товару визначаються в еквіваленті національної валюти України гривні до долара США/Євро або гривні та зазначається у додатку (ах) до договору. В ціну товару входить вартість тари, упаковки та маркування. Ціна товару вказується у Специфікаціях до даного договору - в еквіваленті долара США/Євро до гривні або тільки в гривні за Правилом визначення курсу валют за договором. Дана ціна товару є первинною, яка підлягає коригуванню на умовах договору.

Пунктом 2.3 договору встановлено, що графік оплати вказується у додатках до даного договору.

У п.2.4 договору сторони передбачили, що оплата по даному договору здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позивача на підставі умов даного договору або на підставі рахунку-фактури. Рахунок-фактура дійсний протягом 3-х календарних днів з дня його виписки. Датою оплати вважається дата зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок позивача. В платіжному документі відповідач зобов`язаний зазначити в призначенні платежу номер та дату укладення договору, за яким здійснюється оплата товару, або номер рахунку-фактури (в разі його виставлення позивачем). Відсутність виписаного позивачем рахунку-фактури не звільняє відповідача від оплати за товар. В іншому випадку позивач зараховує суму оплати на власний розсуд для погашення загальної заборгованості відповідача по всім іншим зобов`язанням. Якщо у відповідача існує дебіторська заборгованість, то платіж, незалежно від його призначення, зараховуються в першу чергу на погашення існуючої дебіторської заборгованості.

Згідно п.3.1 договору, поставка товару може здійснюватися окремими частинами партіями. Партією товару сторони визнають кількість та асортимент товару, зазначеного в окремій накладній. До моменту фактичного отримання товару (партії товару). Відповідач зобов`язаний надати позивачу довіреність на отримання відповідного товару (партії товару) згідно з формою, затвердженою сторонами у додатку до договору.

Відповідно до п.3.3 договору, поставка товару здійснюється в терміни, зазначені в договорі, за умови відсутності заборгованості відповідача.

Право власності на товар переходить до відповідача з моменту прийняття товару відповідачем (п.3.9 договору).

У відповідності до з п.6.1 договору, у випадку порушення відповідачем термінів оплати, обумовлених в договорі, відповідач сплачує позивачу неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення платежів по оплаті товару, від своєчасно неоплаченої суми заборгованості, за кожний день прострочення оплати до моменту повної оплати, а також 20 відсотків річних від простроченої суми.

Згідно п.6.2 договору, в разі порушення відповідачем строків попередньої оплати та/або оплати за товар відповідно до графіку, встановленого договором, позивач має право стягнути з відповідача штраф у розмірі 10% від суми несплаченої або несвоєчасно сплаченої вартості товару. Штраф сплачується за кожне порушення строків проведення оплати, встановлених договором.

Сторонами погоджено у п.6.4 договору, що сплата неустойки (штрафу, пені) не звільняє відповідача від виконання своїх зобов`язань за договором і не позбавляє відповідача права на інші заходи захисту своїх інтересів відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до п.8.1 договору, договір набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та його скріплення печатками сторін і діє до остаточного виконання сторонами своїх зобов`язань. Договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками.

Договір купівлі-продажу від 08.01.2019р. №19НХ 04 ХМЛВ підписаний сторонами та скріплений відтисками їх печаток.

В подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" на виконання умов договору купівлі-продажу № 19НХ 04 ХМЛВ від 08.01.2019р. поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Агро Сервіс Груп-2017" товар на загальну суму 3259783,65грн. відповідно до специфікації № 1 НК від 08.01.2019 р. на суму 951 720,00грн. (видаткова накладна №АІ000004373 від 21.03.2019 р. на суму 629 640,00 грн.; видаткова накладна №АІ000008690 від 10.04.2019 р. на суму 139 200,00грн.; видаткова накладна № АІ000010581 від 16.04.2019 р. на суму 92 400,00 грн.; видаткова накладна № АІ000010582 від 16.04.2019 р. на суму 90 480,00 грн.).

Водночас, Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Сервіс Груп-2017" 18.10.2019р. сплачено 130 000,00грн. (згідно банківської виписки від 18.10.2019р.) та 21.10.2019р. зараховано борг Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Сервіс Груп-2017" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Сервіс Груп-2017" перед Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" в сумі 769 920,38грн. (за угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 21.10.2019р.).

З огляду на викладене, непогашена частина основного боргу за Специфікацією №1 НК від 08.01.2019р. до договору, складає 51 799,62грн..

Також, Товариством з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" на виконання умов договору купівлі-продажу № 19НХ 04 ХМЛВ від 08.01.2019р. поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Агро Сервіс Груп-2017" товар відповідно до специфікації №2 ЗК від 08.01.2019р. на суму 1 767 012,76грн. (видаткова накладна № АІ000004371 від 21.03.2019р. на суму 938 535,10грн.; видаткова накладна № АІ000004378 від 21.03.2019р. на суму 187 660,80грн.; видаткова накладна № АІ000005024 від 25.03.2019р. на суму 453 333,00грн.; видаткова накладна № АІ000008689 від 10.04.2019р. на суму 25 279,02грн.; видаткова накладна № АІ000010568 від 16.04.2019 р. на суму 162 204,84грн.).

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" на виконання умов договору купівлі-продажу № 19НХ 04 ХМЛВ від 08.01.2019р. поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Агро Сервіс Груп-2017" товар відповідно до специфікації №3 ПК від 08.01.2019р. на суму 541 050,89грн. (видаткова накладна № АІ000004372 від 21.03.2019р. на суму 503 425,14грн.; видаткова накладна № АІ000013316 від 02.05.2019 р. на суму 37 625,75грн.).

Однак, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Сервіс Груп-2017" повернуло Товариству з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" товар на суму 21754,22грн. (що підтверджується Розрахунком коригування кількісних і вартісних показників №376 від 17.12.2019 р. до Податкової накладної № 2948 від 21.03.2019р.).

З огляду на викладене, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Сервіс Груп-2017" за поставлений позивачем товар розрахувався частково.

За вказаних обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Сервіс Груп-2017" про стягнення 2 802 284,18грн. заборгованості за договором купівлі-продажу №19НХ 04 ХМЛВ від 08.01.2019р., з яких: 2 338 109,05грн. сума основного боргу, 235 986,33грн. сума штрафу, 134 353,58грн. пеня, 91 475,36грн. відсотки річних, 2359,86грн. сума інфляційних.

Обґрунтовуючи позовну заяву, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" посилається на те, що ним на виконання умов договору купівлі-продажу № 19НХ 04 ХМЛВ від 08.01.2019р. поставлено відповідачеві товар на загальну суму 3 259 783,65грн. відповідно до специфікації №1 НК від 08.01.2019р. на суму 951 720,00грн., специфікації №2 ЗК від 08.01.2019р. на суму 1 767 012,76грн., специфікації №3 ПК від 08.01.2019р. на суму 541050,89грн.. Однак відповідач за поставлений позивачем товар розрахувався частково утворивши заборгованість за поставлений товар в сумі 2 338 109,05грн..

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 21.01.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №924/38/20 для її розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 24.02.2020р..

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 24.02.2020р. продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів, підготовче засідання відкладено на 23.03.2020р..

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 23.03.2020р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.04.2020р..

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 27.04.2020р. відкладено судовий розгляд справи по суті на 21.05.2020р..

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 21.05.2020р. відкладено судове засідання по розгляду справи по суті до скасування карантину. Також судом запропоновано сторонам для розгляду справи в період дії карантину подати до суду відповідні заяви (клопотання) про розгляд справи по суті за відсутності представників сторін, якщо на думку заявників, їх нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

30.06.2020р. на адресу Господарського суду Хмельницької області надійшло клопотання позивача про призначення справи до судового розгляду у зв`язку із пом`якшенням карантинних заходів та відновленням транспортного сполучення.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 07.07.2020р. справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 16.07.2020р. судове засідання по суті відкладено на 18.08.2020р.. Згідно довідки від 18.08.2020р. судове засідання по справі №924/38/20 призначене на 18.08.2020р. не відбулось, оскільки суддя Заярнюк І.В. з 17.08.2020р. по 07.09.2020р. перебував на лікарняному у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 10.09.2020р. справу призначено до судового розгляду по суті на 24.09.2020р..

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 24.09.2020р. закрито провадження у справі №924/38/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Сервіс Груп-2017" про стягнення основного боргу в сумі 292 849,76грн..

Як вже зазначалося, рішенням Господарського суду Хмельницької області від 24.09.2020р. у справі №924/38/20 позов задоволено.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.

За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №.№2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання "судом, встановленим законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" від 12.07.2001р. зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У відповідності до ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Відповідно до п.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

У відповідності до п.1 ст.12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Як встановлено ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

У статтях 3 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Згідно ст.174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобов`язання, наведені в ст.179 ГК України, згідно з якою майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори. Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту. Зміст договору, що укладається на підставі державного замовлення, повинен відповідати цьому замовленню. Суб`єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв`язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб`єкти зобов`язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов`язкові умови таких договорів. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч.2 ст.180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

За змістом ст.655 ЦК України, передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно зі ст.ст.193, 202 ГК України, ст.ст.525, 526, 599 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За умовами ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, 08.01.2019р. між сторонами у справі укладено договір купівлі-продажу №19НХ 04 ХМЛВ (договір), відповідно до умов пункту 1.1 якого позивач зобов`язався поставити та передати у власність відповідача товар, найменування та асортимент якого вказується у Специфікації додатку до даного договору, яка становить його невід`ємну частину, а відповідач зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість згідно умов договору.

Так, позивачем на виконання умов договору купівлі-продажу №19НХ 04 ХМЛВ від 08.01.2019р. поставлено відповідачеві товар на загальну суму 3 259 783,65грн. відповідно до специфікації №1 НК від 08.01.2019р. на суму 951 720,00грн. (видаткова накладна №АІ000004373 від 21.03.2019р. на суму 629 640,00грн.; видаткова накладна №АІ000008690 від 10.04.2019р. на суму 139 200,00грн.; видаткова накладна №АІ000010581 від 16.04.2019р. на суму 92 400,00грн.; видаткова накладна №АІ000010582 від 16.04.2019р. на суму 90 480,00грн.).

Відповідачем 18.10.2019р. сплачено 130 000,00грн. (згідно банківської виписки від 18.10.2019) та 21.10.2019р. зараховано борг позивача перед відповідачем та відповідача перед позивачем в сумі 769 920,38грн. (за угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 21.10.2019р.).

Отже, непогашена частина основного боргу за Специфікацією №1 НК від №08.01.2019р. до договору, складає 51 799,62грн..

Крім того, позивачем на виконання умов договору купівлі-продажу №19НХ 04 ХМЛВ від 08.01.2019р. поставлено відповідачу товар відповідно до специфікації №2 ЗК від 08.01.2019р. на суму 1 767 012,76грн. (видаткова накладна №АІ000004371 від 21.03.2019р. на суму 938 535,10грн.; видаткова накладна №АІ000004378 від 21.03.2019р. на суму 187 660,80грн.; видаткова накладна №АІ000005024 від 25.03.2019р. на суму 453 333,00грн.; видаткова накладна №АІ000008689 від 10.04.2019р. на суму 25 279,02грн.; видаткова накладна №АІ000010568 від 16.04.2019р. на суму 162 204,84грн.).

Також, позивачем на виконання умов договору купівлі-продажу №19НХ 04 ХМЛВ від 08.01.2019р. поставлено відповідачу товар відповідно до специфікації №3 ПК від 08.01.2019р. на суму 541 050,89грн., а саме: видаткова накладна №АІ000004372 від 21.03.2019р. на суму 503425,14грн.; видаткова накладна №АІ000013316 від 02.05.2019р. на суму 37 625,75грн.. Відповідач повернув позивачу товар на суму 21754,22грн., що підтверджується Розрахунком коригування кількісних і вартісних показників №376 від 17.12.2019р. до Податкової накладної №2948 від 21.03.2019р..

За вказаних обставин, відповідач за поставлений позивачем товар розрахувався частково, у зв`язку з чим станом на день подання позову заборгованість відповідача перед позивачем (із врахуванням того, що під час слухання справи відповідачем на користь позивача було сплачено суму боргу у розмірі 292 849,76грн., що підтверджується копіями платіжних доручень від 07.08.2020р. №341, від 15.06.2020р. №282, від 12.08.2020р. №140) за поставлений товар складає 2045259,29грн.

Зокрема, ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 24.09.2020р. закрито провадження у справі № 924/38/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Сервіс Груп-2017" про стягнення основного боргу в сумі 292 849,76грн..

Отже, предметом спору у даній справі є матеріально правова вимога позивача до відповідача про стягнення 2 045 259,29грн. заборгованості за договором купівлі-продажу №19НХ 04 ХМЛВ від 08.01.2019, 235 986,33грн. сума штрафу, 134353,58грн. пені, 91 475,36грн. відсотків річних, 2359,86грн. суми інфляційних.

Водночас, доводи скаржника про те, що судом першої інстанції не досліджено належним чином всі матеріали справи, не перевірено та не встановлено моменту, з якого зобов`язання з оплати поставленого товару за договором купівлі-продажу №19 НХ 04 ХМЛВ від 08.01.2019р. вважаються порушеними боржником судом до уваги не беруться, оскільки відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

При цьому, при перевірці точності і повноти розрахунку позовних вимог, судом першої інстанції обґрунтовано взято саме вказаний у специфікаціях до договору строк для повної оплати, який збігав 31.10.2019 р., а прострочення відповідно настало з 01.11.2019р..

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд вірно визначив момент настання прострочення оплати відповідачем - згідно дат оплати, вказаних у специфікаціях до договору.

Відповідно до п.2.4 договору сторони передбачили, що оплата по даному договору здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позивача на підставі умов даного договору або на підставі рахунку-фактури. Рахунок-фактура дійсний протягом 3-х календарних днів з дня його виписки. Датою оплати вважається дата зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок позивача. В платіжному документі відповідач зобов`язаний зазначити в призначенні платежу номер та дату укладення договору, за яким здійснюється оплата товару, або номер рахунку-фактури (в разі його виставлення позивачем). Відсутність виписаного позивачем рахунку-фактури не звільняє відповідача від оплати за товар. В іншому випадку позивач зараховує суму оплати на власний розсуд для погашення загальної заборгованості відповідача по всім іншим зобов`язанням. Якщо у відповідача існує дебіторська заборгованість, то платіж, незалежно від його призначення, зараховуються в першу чергу на погашення існуючої дебіторської заборгованості.

При цьому, не беруться до уваги доводи відповідача про те, що в період дії договору купівлі-продажу №19 НХ 04 ХМЛВ від 08.01.2019р., позивачем - ТОВ "Агроскоп Інтернешнл" (після перейменування - ТОВ "Агріі Україна") було здійснено поставку товару, однак жодних рахунків-фактур, на підставі яких апелянт - ТОВ "Агро Сервіс Груп-2017" мав би змогу здійснити оплату поставленого товару на відповідні діючі банківські реквізити кредитора у зобов`язанні відповідач не отримував, оскільки судом враховано, що банківські та інші реквізити позивача, необхідні для проведення безготівкової оплати, повно вказані в усіх видаткових накладних, які, крім іншого, містять загальну вартість товару, в т.ч. ПДВ. прив`язку до конкретних специфікацій до договору і до самого договору, що також підтверджено і відповідачем при платежах за договором, вказавши в призначенні платежу номер і дату договору (згідно п.2.4 договору) та номер і дату відповідних видаткових накладних.

Таким чином, відповідач своїми діями підтвердив суму боргу за договором і факт укладення договору в цілому, і погодження сторонами п.2.4 договору.

Зокрема, відповідачем оплачено 18.10.2019р. борг на суму 37 600,00грн. та 92 400,00грн..

Зареєстровано розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №376 від 17.12.2019р. до Податкової накладної №2948 від 21.03.2019р., який згідно з квитанцією зареєстрований в ЄРПН 08.01.2020р. за №, стосовно повернення товару на суму 21754,22грн..

Підписано Акт звірки взаєморозрахунків станом за період: 01.01.2019р. - 21.10.2019р. (до зарахування зустрічних однорідних вимог) щодо залишку заборгованості за договором на користь ТОВ "Агроскоп Інтернешнл" на суму 3 129 783,65грн..

Підписано керівником і скріплено печаткою зі сторони відповідача Угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог №б/н від 21.10.2019р..

Підписано Акт звірки взаєморозрахунків станом за період: 01.01.2019р. - 21.10.2019р. (після зарахування зустрічних однорідних вимог) щодо залишку заборгованості за договором на користь ТОВ "Агроскоп Інтернешнл" на суму 2 359 863,27грн..

Направлено позивачу лист за вих.№115 від 15.06.2020р. із зазначенням загального залишку боргу за договором в сумі 2 338 109,05грн. (після повернення товару на суму 21 754,22грн.) із гарантією оплати цього залишку.

Також, судом встановлено, що після відкриття провадження по справі №924/38/20 відповідачем погашено основну заборгованість відповідними платежами, а саме: 15.06.2020р. - 51799,62грн.; 07.08.2020р. - 37 625,00грн.; 12.08.2020р. - 203425,14грн..

Крім того, відповідачем погашено основну заборгованість відповідними платежами після ухвалення рішення судом першої інстанції, а саме: 19.10.2020р. - 100 000,00грн., 13.11.202р. - 25000,00грн.. 25279,02грн. та 200000,00грн., про що свідчать банківські виписки по рахунку позивача.

Водночас, як зазначив представник позивача в судовому засіданні, 30.11.2020р. відповідачем частково сплачено основну заборгованість в сумі 543000,00грн., однак судом відмічається, що відповідних доказів на підтвердження вказаної проплати відповідача позивачем до матеріалів справи не додано.

За вказаних обставин та враховуючи те, що факт передачі у власність відповідача товару на суму 2 045 259,29грн. повністю підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не спростовано відповідачем, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з вірним висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлений товар у сумі 2 045 259,29грн. є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, за несвоєчасну оплату одержаного товару, позивач просить стягнути з відповідача штрафні санкції у вигляді пені в сумі 134 353 ,58грн. та штрафу в сумі 235 986,33грн..

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

У відповідності до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст.ст.546, 548 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання.

Відповідно до ст.230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

При цьому, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 2 ст.232 ГК України).

За приписами ч.ч.1, 2 ст.551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст.3 зазначеного Закону розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6.1 договору, у випадку порушення відповідачем термінів оплати, обумовлених в договорі, відповідач сплачує позивачу неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення платежів по оплаті товару, від своєчасно неоплаченої суми заборгованості, за кожний день прострочення оплати до моменту повної оплати, а також 20 відсотків річних від простроченої суми.

Згідно п.6.2 договору, в разі порушення відповідачем строків попередньої оплати та/або оплати за товар відповідно до графіку, встановленого договором, позивач має право стягнути з відповідача штраф у розмірі 10% від суми несплаченої або несвоєчасно сплаченої вартості товару. Штраф сплачується за кожне порушення строків проведення оплати, встановлених договором.

У відповідності до п.6.4 договору, що сплата неустойки (штрафу, пені) не звільняє відповідача від виконання своїх зобов`язань за договором і не позбавляє відповідача права на інші заходи захисту своїх інтересів відповідно до чинного законодавства України.

Перевіривши здійснений позивачем та місцевим господарським судом розрахунки пені в сумі 134 353,58грн., нарахованої за період з 01.11.2019р. по 10.01.2020р., а також штрафу у розмірі 10% від несплаченої вартості товару в сумі 235986,33грн., колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з їх розрахунками та зазначає, що задоволенню підлягає вимога позивача до відповідача про стягнення 134 353,58грн. пені та 235986,33грн. штрафу, нарахованих за вказані вище відповідні періоди.

Крім того, за несвоєчасну оплату переданого товару, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 20% річних в сумі 91475,36грн., нарахованих на підставі п.6.1 договору, а також 2359,86грн. інфляційних, нарахованих за листопад 2019р. на суму 2 359 863,27грн..

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Грошовим є зобов`язання, за яким боржник зобов`язується сплатити кредитору певну суму грошових коштів.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст.625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Водночас, обов`язковою умовою для застосування відповідальності за неналежне виконання особою взятих на себе грошових зобов`язань є наявність прострочення боржником виконання такого зобов`язання.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Перевіривши здійснений позивачем та місцевим господарським судом розрахунки 20% річних в сумі 91 475,36грн. за період з 01.11.2019р. по 10.01.2020р., а також 2 359,86грн. інфляційних, нарахованих за листопад 2019р., колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з їх розрахунками та зазначає, що задоволенню підлягає вимога позивача до відповідача про стягнення 91 475,36грн. 20% річних, 2 359,86грн. інфляційних втрат, нарахованих за вказані вище відповідні періоди.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що настання умов, які призвели до порушення взятих на себе зобов`язань з боку ТОВ "Агро Сервіс Груп-2017" виникли внаслідок форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили, а саме знищення і втрати частини врожаю внаслідок хвороби), про що позивач був повідомлений неодноразовими листами від ТОВ "Агро Сервіс Груп-2017", слід зазначити наступне.

Згідно ч.2 ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідно до ч.1 ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Враховуючи вище викладене, підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України, який в матеріалах справи відсутній, як і відсутні докази на підтвердження наміру його отримати відповідачем (листи, звернення, тощо).

Тобто, покликання скаржника на форс-мажорні обставини належними доказами не підтверджено, а тому відповідно не є підставою для невиконання зобов`язань за договором у термін, встановлений в ньому.

При цьому, укладаючи договір відповідач усвідомлював усі можливі ризики, пов`язані з його виконанням. Тому посилання в даному випадку на наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили, а саме знищення і втрати частини врожаю внаслідок хвороби), як на підставу для невиконання зобов`язань у встановлений договором строк є необґрунтованим та безпідставним.

Також, не беруться до уваги доводи апеляційної скарги про те, що сторін було позбавлено права на приймання участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції, що підтверджується ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 16.09.2020р., оскільки як свідчить вказана ухвала суду першої інстанції підставою відмови у задоволенні клопотання позивача про участь у судовому засіданні по справі в режимі відеоконференції слугувала відсутність технічної можливості забезпечення проведення судового засідання у справі в режимі відеконференції.

Водночас, слід зазначити, що сторони не були позбавлені права участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Отже, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та надані докази, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, тому в позові слід відмовити.

Судові витрати судом розподілено з урахуванням положень ст.ст.123, 129 ГПК України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.09.2020р. у справі №924/38/20 слід залишити без змін, а апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Сервіс Груп-2017" - без задоволення.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Сервіс Груп-2017", смт.Нова Ушиця, Новоушицького району Хмельницької області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.09.2020р. у справі №924/38/20 - без змін.

2. Справу №924/38/20 повернути до Господарського суду Хмельницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "03" грудня 2020 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.