РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.12.2020Справа № 910/13848/20
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Стибин Агро"

до Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер"

про стягнення 656 000,00 грн.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стибин Агро" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" про стягнення 656 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення умов договору №П-1/2020 про надання сільськогосподарських послуг відповідачем в частині строків оплати наданих послуг, внаслідок чого позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 656 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.09.2020 вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків з дня вручення цієї ухвали.

02.10.2020 до канцелярії суду позивач подав заяву про усунення недоліків позовної заяви з доданими документами.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.10.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Вищезазначена ухвала суду отримана відповідачем 16.10.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №016.

21.10.2020 року до канцелярії суду позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій зазначено, що з 24.08.2020 року ТОВ «Стибин Агро» має право застосовувати штрафні санкції за порушення договору НВ ТОВ «Агро-Інтер», у зв`язку з чим просить суд прийняти до розгляду заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Стибин Агро» про збільшення розміру позовних вимог, стягнути з Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Стибин Агро" заборгованість у сумі 656 000,00 грн., 11 829,51 грн. - пені, 3 280,00 грн. - інфляційних збитків, 2 957,38 грн. - 3% річних.

Згідно приписів п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога.

У даному спорі позовна вимога позивачем була виражена у сумі основного боргу, а в заяві про збільшення позовних вимог позивач фактично нараховує до основного боргу штрафні санкції, які першочергово ним не заявлялися.

Таким чином, оскільки позивачем не було заявлено вимогу про стягнення пені, 3% річних та інфляційних збитків, подана позивачем заява про збільшення розміру позовних вимог за своєю суттю не є заявою про збільшення позовних вимог, оскільки збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір заявлених вимог майнового характеру.

Під зміною розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог додатково до викладених у позовній.

Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Тому, подана позивачем заява про збільшення позовних вимог не приймається до розгляду.

Відповідач не скористалися наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

02.07.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Стибин Агро" (виконавець) та Науково-виробничим товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" (замовник) укладено договір №П-1/2020 про надання сільськогосподарських послуг.

Згідно з ч.1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 статті 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п.1.1 договору виконавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, на свій ризик виконати за завданням замовника з використанням своїх/залучених матеріалів, а замовник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, прийняти і оплатити послуги зі збирання врожаю сільськогосподарських культур.

Виконавець надає послуги передбачені у п 1.1 на, земельних ділянках замовника, загальною площею 205 га (п.1.2 договору).

Згідно з ч. 1 статті 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє 31.12.2020 року, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п.9.1 договору).

Відповідно до п.3.1 договору, виконавець виконує роботи, визначені у п.1.1 цього договору в строки, встановлені календарним планом робіт, погодженого сторонами.

Ціна наданих послуг за 1 га збирання врожаю становить 3200,00 грн. без ПДВ. Загальна сума цього договору становить 656 000,00 грн. без ПДВ (п.2.1 договору).

Відповідно до ч. 1 статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з п.2.2 договору оплата за цим договором провадиться в безготівковій формі на розрахунковий рахунок виконавця на підставі підписаного сторонами акту здачі-приймання робіт протягом 5 днів з моменту підписання акту здачі-приймання робіт та рахунку, який виставляється на підставі акту. Датою підписання акту є дата його складення.

Так, між сторонами підписано та скріплено їх печатками акт здачі-приймання робіт по договору №П-1/2020 про надання сільськогосподарських послуг від 02.07.2020 року, відповідно до якого виконавець надав замовнику послуги зі збирання врожаю сільськогосподарських культур на земельних ділянках замовника, загальною площею 205 га, ціна за збирання врожаю на 1 га складає 3200,00 грн. без ПДВ, загальна вартість наданих послуг складає 656 000, 00 грн. без ПДВ.

Також, у вищезазначеному акті зазначено, що у замовника відсутні претензії щодо наданих послуг. Послуги надані виконавцем у повному обсязі.

18.08.2020 року позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату №1 від 18.08.2020 року на суму 656 000,00 грн. (збирання врожаю).

В матеріалах справи наявний акт звірки взаємних розрахунків за період з 02.07.2020-25.08.2020 підписаний та скріплений печатками сторін в якому зазначено, що за даними Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" на 25.08.2020 року заборгованість на користь ТОВ «Стибин Агро» 656 000,00 грн.

Будь-яких доказів оплати матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором у відповідача перед позивачем в розмірі 656 000,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ст.ст. 46, 73, 74, 76, 79, 123, 129, ч. 9 ст. 165, ст. ст. 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" (01023, місто Київ, вул. Л. Первомайського, будинок 11; ідентифікаційний код: 31306940) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Стибин Агро" (03022, місто Київ, вулиця Михайла Максимовича, будинок 3 А, офіс 49, ідентифікаційний код: 41838365) заборгованість в сумі 656 000 (шістсот п`ятдесят шість тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 9 840 (дев`ять тисяч вісімсот сорок) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Мудрий