ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" листопада 2020 р. Cправа №902/688/20

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Трау Нутришин Україна", с.Корделівка Калинівського району Вінницької області

до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Колосок", с.Тростянчик Тростянецького району Вінницької області

про стягнення 136664,7 грн заборгованості згідно договору поставки

учасники процесу:

представник позивача: Сидоренко В.А., діє на підставі ордера серії АА 1036953 від 11.07.2020.

В С Т А Н О В И В :

13.07.2020 до Господарського суду Вінницької області звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Трау Нутришин Україна" з позовною заявою від 11.07.2020 про стягнення з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Колосок" суми основного боргу у розмірі 90409,20 грн, пені у розмірі 30939,18 грн, 10% відсотків річних у розмірі 11521,31 грн, суми інфляційних втрат в розмірі 3795,01 грн. Вказана заборгованість нарахована з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки №69/18/Н31 від 24.07.2018 в частині оплати вартості отриманого товару.

Ухвалою суду від 31.07.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/688/20, постановлено її розгляд здійснити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

01.09.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що проти задоволення позову заперечує з наступних підстав:

"На виконання умов договору поставки №69/18/НЗ 1 від 24.07.2018 між СТОВ "Колосок" та ТОВ "Трау Нутришин Україна" існувала домовленість про відтермінування платежу в один місяць з дати отримання товару. За період співпраці протягом 2018 -2019 років наше підприємство добросовісно виконувало домовленість зі своєї сторони та здійснювало оплату згідно договору.

Основним видом діяльності СТОВ "Колосок" є розведення свійської птиці та торгівля яйцями. В січні 2020 року в пташниках СТОВ "Колосок" було виявлено грип птиці та знищено все поголів`я курей та встановлено карантин. Наведений факт призвів до непоправних наслідків та фактичної неспроможності відновлення основної діяльності СТОВ "Колосок".

За карантином через грип птиці наступив карантин через корона вірус. На цей час здійснюється пошук інвесторів та розробка програм виходу із глибокої кризи.

За таких обставин СТОВ "Колосок" наразі не в змозі погасити наявну заборгованість перед ТОВ "Трау Нутришин Україна" в сумі 90409,20 грн та зобов`язується погасити згодом, коли підприємство відновить роботу.

Крім того, враховуючи фактичні обставини, СТОВ "Колосок" вважає, що позовна заява ТОВ "Трау Нутришин Україна" стосовно нарахування пені та 10% річних, інфляційного збільшення сум за цей період є необґрунтованою, з порушенням вимог матеріального права, принципів справедливості, розумності та рівності сторін".

За результатами судового засідання, 01.10.2020, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у даній справі, судовий розгляд по суті призначено на 29.10.2020.

Ухвалою суду від 29.10.2020 розгляд справи відкладено на 19.11.2020.

На визначену судом дату (19.11.2020) з`явився представник позивача. Відповідач явку уповноваженого представник в судове засідання не забезпечив, хоча про місце, дату та час його проведення останній повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення вх.№ 13732 від 16.11.2020.

Під час судового засідання, 19.11.2020, представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Після закінчення судових дебатів суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати та орієнтовний час повернення - 20.11.2020.

На оголошення вступної та резолютивної частин рішення суду (20.11.2020) представники сторін в судове засідання не з`явилися.

Розглянувши матеріали господарської справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

24.07.2018 між товариством з обмеженою відповідальністю "Трау Нутришин Україна" (далі по тексту також - Постачальник, позивач) та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Колосок" (далі по тексту також - Покупець, відповідач) укладено Договір поставки №69/18/Н31.

Згідно предмету Договору сторони узгодили, що в терміни та на умовах, що визначені цим договором, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення (надалі по тексту також - Товар, Продукція), а Покупець зобов`язується прийняти Товар і сплатити за нього грошову суму (вартість, ціну), визначену Договором (п.1.1. Договору).

Предметом Договору є Товар, який належить Постачальнику на праві власності на момент укладення Договору (п.1.2. Договору).

Сторони погодили, що всі поставки Товару, які здійснені у межах даного Договору Постачальником Покупцю, вважаються такими, що здійснені на умовах даного Договору навіть тоді, коли посилання на даний Договір не здійснено у документі, яким підтверджується передання Товару (п.1.3. Договору).

Відповідно до п.3.1. Договору оплата Товару здійснюється Покупцем в національній грошовій одиниці України в безготівковій формі шляхом перерахування суми, належної до сплати на рахунок Постачальника в строки, що визначені умовами Додатків до цього Договору або визначені в інших документах (видаткова накладна, додаткова угода).

Покупець у відповідності до цього Договору здійснює розрахунки, що складаються із вартості Товару згідно номенклатури (п.3.2. Договору).

Згідно до п.3.3. Договору моментом виконання зобов`язань Покупця з оплати Товару вважається момент надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. В разі не надходження грошових коштів від Покупця, Постачальник залишає за собою право затримати передачу наступної (поставки) партії Товару Покупцю. Дане положення застосовується також у випадку погодження між сторонами здійснення Покупцем повної або часткової попередньої оплати за Товар.

Товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Покупцем по кількості (одиниць виміру) - відповідно до кількості (одиниць виміру), вказаної в видатковій накладній (товарно-транспортній накладній), по якості - відповідно до критеріїв якості, вказаних в сертифікаті якості підприємства - виробника (п.6.6. Договору).

За порушення умов даного Договору винна Сторона відшкодовує спричинені цим збитки в порядку, передбаченому чинним законодавством та з урахуванням даного Договору (п.9.1 Договору).

Відповідно до п.9.2. Договору за порушення умов даного Договору, крім відповідальності, яка передбачена п.9.1 даного Договору, Покупець несе наступну відповідальність:

- за несвоєчасну оплату Продукції, сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення виконання грошових зобов`язань; та відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України 10% річних від суми простроченого грошового зобов`язання;

- за необґрунтовану відмову від отримання Продукції, сплачує штраф в розмірі 10% вартості не отриманої Продукції.

Пунктом 9.5. Договору сторони домовилися про те, що стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за даними Договором відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання Стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до ст.259 Цивільного кодексу України, погоджується до 3 років.

На виконання умов Договору відповідач поставив позивачу обумовлений товар на загальну суму 485024,40 грн згідно наступних видаткових накладних: №8746 від 25.07.2018 на суму 32307,60 грн, №9332 від 09.08.2018 на суму 32307,60 грн, №201908330 від 10.07.2019 на суму 139339,80 грн, №201909626 від 08.08.2019 на суму 136539,00 грн, №201912501 від 23.10.2019 на суму 144530,40 грн.

Водночас відповідач своє зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару виконав частково, в сумі 394615,20 грн, у зв`язку із чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 90409,20 грн.

Враховуючи вказані обставини, позивач направив на адресу відповідача претензію №19/05/2020-1 від 19.05.2020 з вимогою сплатити наявну заборгованість.

У відповідь на вказану претензію відповідач відреагував листом №16 від 04.06.2020, в якому повідомив, що на даний час, враховуючи форс-мажорні обставини, які склалися на підприємстві у січні 2020 року, тимчасово неспроможні гасити борги. Після закінчення карантину у підприємстві планується відновлення роботи та придбання добового молодняка птиці для вирощування. Узгоджену суму боргу відповідач зобов`язався погасити протягом жовтня - листопада 2020 року.

Таким чином, оскільки відповідач не сплатив наявну заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Враховуючи встановлені обставини суд зважає на наступні законодавчі положення.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України (далі по тексту також - ГК України) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст.655 ЦК України одна сторона - продавець передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 631 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.691 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковий для виконання сторонами.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як слідує з умов п.3.1. Договору оплата Товару здійснюється Покупцем в національній грошовій одиниці України в безготівковій формі шляхом перерахування суми, належної до сплати на рахунок Постачальника в строки, що визначені умовами Додатків до цього Договору або визначені в інших документах (видаткова накладна, додаткова угода).

Так, у видаткових накладних: №9332 від 09.08.2018 на суму 32307,60 грн та №8746 від 25.07.2018 відсутні додатково узгоджені строки оплати вартості поставленого товару, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України, відповідно до якого: покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, відповідач був зобов`язаний сплатити вартість отриманого товару, за вказаними вище видатковими накладними, в день його отримання.

При цьому решта видаткових накладних містять умови щодо відстрочки оплати вартості поставленого товару на 1 місяць.

З огляду на наведені вище приписи законодавства, відсутність доказів проведення відповідачем розрахунків у повному обсязі за отриманий товар, суд вважає позовні вимоги про стягнення 90409,20 грн заборгованості правомірними та обґрунтованими.

Одночасно суд враховує, що, як слідує із змісту відзиву на позовну заяву, відповідач не заперечує факту наявності основної заборгованості.

Щодо позовних вимог про стягнення: пені в розмірі 30939,18 грн, 10% річних в розмірі 11521,31 грн, інфляційних втрат у розмірі 3795,01 грн слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст.230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Так, у відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно до ч.ч. 4, 6 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

В пункті п.9.2. Договору сторони узгодили міру відповідальності Покупця за несвоєчасну оплату Продукції, а саме сплату пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення виконання грошових зобов`язань; та відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України 10% річних від суми простроченого грошового зобов`язання.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги викладене, а також те, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення покупцем оплати вартості отриманого товару суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення пені, 10% річних та інфляційних втрат є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та нормам чинного законодавства.

Водночас вирішуючи питання щодо періоду нарахування штрафних та компенсаційних нарахувань слід зазначити, що позивачем не враховані положення ч.5 ст.254 ЦК України, відповідно до яких: якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Таким чином, здійснивши перевірку правильності розрахунку пені, 10% річних та інфляційних втрат в межах періодів, визначених позивачем, та із врахуванням змісту ч.5 ст.254 ЦК України, за допомогою калькулятора інформаційно-правової системи "ЛІГА:ЗАКОН" судом встановлено, що заявлені до стягнення розміри інфляційних втрат, 10% річних та пені не перевищують сум, визначених судом.

Поряд з тим, суд, враховуючи процесуальну позицію відповідача відносно заявлених до стягнення штрафних та компенсаційних нарахувань, вважає за необхідне зазначити наступне.

Із змісту відзиву на позовну заяву слідує, що відповідачем не виконано зобов`язання перед позивачем в частині проведення розрахунків за отриманий товар у зв`язку із встановленням в пташниках Товариства карантину через виявлений грип птиці та знищення всього поголів`я курей. А також настання карантину через корона вірус. З огляду на вказані обставини, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Так, підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання визначені в положеннях статті 617 Цивільного кодексу України відповідно до частини 1 якої, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до частини 2 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Статтями 4.1, 4.2, 4.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 за №44, Торгово-промислова палата України здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відповідно до умов зовнішньоторговельних угод та міжнародних договорів України, норм законодавства, відомчих нормативних актів, а також умов договорів, контрактів, типових договорів, угод тощо між резидентами, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України.

Регіональні торгово-промислові палати здійснюють засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відповідно до умов договорів, контрактів, типових договорів, угод тощо між резидентами, норм законодавства, відомчих нормативних актів, органів місцевого самоврядування, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції регіональних торгово-промислових палат / відповідної регіональної ТПП.

У випадку настання тимчасової перешкоди для регіональної ТПП щодо виконання своєї функції із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зокрема, відсутність фахівця, окупація території, настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), дану функцію виконує ТПП України або, за її дорученням, інша регіональна торгово-промислова палата, найближча за розташуванням або за спеціалізацією.

Частиною першою статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", передбачено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Виходячи з наведених норм законодавства, підтвердженням існування обставин (обставин непереборної сили), які звільняють від відповідальності за невиконання зобов`язання є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України, який в матеріалах справи відсутній.

Окрім того, суд констатує, що відповідачем не долучено до відзиву жодного доказу на підтвердження обставин, викладених у ньому.

Поряд з тим, статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З викладеного слідує, що відповідач не скористався своїм правом на подання доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили б про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлені до стягнення нарахування.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог.

За правилами ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Вирішуючи питання щодо відшкодування понесених позивачем витрат на правову допомогу суд враховує наступне.

03.01.2018 між Адвокатським об`єднанням "Євстігнєєв, Сидоренко і Партнери" (далі по тексту також - Об`єднання) та товариством з обмеженою відповідальністю "Трау Нутришин Україна" (далі по тексту також - Замовник) укладено Договір № 1/2018 про надання правової допомоги (далі по тексту також - Договір).

За цим Договором Об`єднання зобов`язується надавати правову допомогу Замовнику на підставах, в порядку і в обсязі, визначеному у Договорі за погодженням Сторін (п.2.1. Договору)

Відповідно до п.2.2 Договору правова допомога, що надається на підставі нього Договору, може мати одноразовий чи систематичний характер і складаються з комплексу дій чи самостійних операцій, необхідних і достатніх для досягнення мети, поставленої Замовником.

Види, характер, обсяг, порядок Надання і строки правової допомоги визначаються Сторонами в умовах даного Договору. Окремі вимоги щодо Предмету даного Договору, не встановлені у п.п. 2.1., 2.2. Договору, визначаються у додатку до нього (п.п. 2.3, 2.4. Договору).

Пунктом 5.1. Договору сторони узгодили, що формою винагороди Об`єднання за правової допомоги Замовнику є гонорар. Розрахунки Замовника з Об`єднанням здійснюється в національній валюті.

Вартість послуг за Договором визначається згідно з Додатком 1 до Договору, що є невід`ємною частиною Договору, та складає суму коштів сплачених за цим Договором Замовником Об`єднанню. Визначення суми вартості правової допомоги за певний строк чи конкретну дію або справу здійснюється Об`єднанням та відображається в акту приймання-передачі послуг, що складається у двох екземплярах, які направляються Об`єднанням Замовнику. Також Об`єднання надає замовнику звіт з розшифруванням (переліком) правової допомоги (п.5.2. Договору).

Відповідно до п.5.3. Договору грошова сума, вказана в п.5.2. цього Договору, перераховується Замовником на рахунок Об`єднання не пізніше 5 календарних днів з дня підписання акту прийому-передачі послуг.

При належному виконанні умов цього Договору, Сторони підписують акт приймання - передачі послуг (п.5.5.Договору).

Даний Договір укладено 03.01.2018 та набирає чинності з моменту його підписання. Договір укладено строком на один рік з пролонгацією на той самий строк, якщо за 15 днів до закінчення строку дії Договору одна із сторін не висловить заперечення щодо нього. Договір може бути розірвано кожною із сторін достроково, з попередженням другої сторони за один місяць до бажаної дати розірвання в письмовій формі, якщо інший порядок розірвання Договору не визначено спеціальними положеннями Договору (п.10.1. Договору).

Згідно до п.10.2. Договору зміни та доповнення до даного Договору оформлюються окремими додатковими угодами та узгоджуються тільки за взаємною згодою сторін.

01.07.2020 сторонами підписано Додаток №22 до Договору №1/2018 про надання правової допомоги від 03.01.2018 згідно якого погодили, що Об`єднання бере на себе зобов`язання від імені та в інтересах Замовника здійснити комплекс дій щодо звернення до Господарського суду Вінницької області із позовною заявою щодо стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОСОК" () (далі - "Боржник") за договором поставки №69/18/Н31 від 24.07.2018 основної суми боргу, відсотків річних, інфляційного збільшення основної суми боргу, пені. Об`єднанням також забезпечується судове представництво Замовника в Господарському суді Вінницької області, відповідному апеляційному суді, Верховному суді. Об`єднанням здійснюються дії щодо отримання Додаткових доказів, якщо це буде визнано необхідним Об`єднанням. Перелік процесуальних прав, якими наділяються адвокати Об`єднання визначається Договором (п.1 Додатку до Договору).

Окрім того, у пункті 2 Додатку до Договору сторони погодили, що гонорар Об`єднання за надання правової допомоги згідно п. 1 даного додатку становить:

А). 1500 гривень за одну годину надання правової допомоги адвокатом Об`єднання або залученим на договірних засадах Об`єднанням адвоката;

В). 1500 гривень за забезпечення адвокатом Об`єднання або залученим на договірних засадах Об`єднанням адвоката судового представництва замовника у Господарському суді Вінницької області або у відповідному апеляційному суді чи у Касаційному господарському суді або Верховному суді. Тарифікацію від однієї години.

С). Замовник оплачує Об`єднанню додатковий гонорар у розмірі 4000 гривень у випадку організації виїзду адвоката Об`єднання або залученого Об`єднанням адвоката за межі міста Києва для забезпечення представництва Замовника у судовому засіданні у судовій справі щодо стягнення боргу з Боржника за договором поставки №69/18/431 від 24.07.2018 (включно з санкціями). Оплата здійснюється за кожний виїзд.

Відповідно до п. 3 Додатку до Договору за наслідками надання правової допомоги Об`єднанням складається звіт. Сторони погодили, що гонорар з надання правової допомоги згідно умов п.п. 1-2 даного додатку сплачується Замовником Об`єднанню протягом трьох банківських днів з дня підписання акту приймання-передачі правової допомоги (послуг) за Договором. Сторони також погодили, що частина правової допомоги/компенсація додаткових витрат згідно умов п. 1-2 даного додатку, яка підлягає оплаті Замовники, визначається Об`єднанням. Сторони також погодили, що частина гонорару за надання правової допомоги/компенсація додаткових витрат згідно умов п. 1-2 даного додатку, може бути оплачена Замовником авансом Об`єднанню.

В подальшому, 01.10.2020 сторонами підписано Акт приймання-передачі правової допомоги (послуг) до Договору про надання правової допомоги № 1/2018 від 03.01.2018 та додатку № 22 від 01.07.2020 про наступне:

"1. Об`єднанням надана Замовнику правова допомога за Договором. Розмір гонорару за надану правову допомогу становить 13500,00грн. Перелік (розшифрування) правової допомоги наведено у звіті (додаток №1 до акту). Компенсація сплаченого в інтересах Замовника судового збору за подання позову становить 2102 грн.

2. Замовник підтверджує, що вказана у п.1 акту та додатку №1 (звіт) правова допомога надана Об`єднанням у повному обсязі, належної якості, претензій та зауважень щодо об`єму та якості наданої правової допомоги Замовник до Об`єднання не має, а супутні витрати пов`язані із наданням правової допомоги, їх розмір є справедливим та прийнятним для Замовника".

В додаток до вказаного Акту Об`єднанням складено звіт про витрачений час на надання правової допомоги, в якому відображено зміст наданих послуг, кількість витраченого часу та їх вартість.

На підставі зазначених вище документів Об`єднанням виставлено позивачу рахунок - фактуру № 0079/20 від 01.10.2020 на оплату грошових коштів в розмірі 17102,00 грн, що включають:

1. 13500,00 грн - оплату гонорару згідно договору про надання правової допомоги № 1/2018 від 03.01.2018, додатку № 22 від 01.07.2020 та акту №86 від 01.10.2020;

2. 2102,00 грн - компенсація судового збору за подання позову до Господарського суду Вінницької області;

3. 1500,00 грн - попередня оплата (авансування) гонорару за забезпечення судового представництва згідно договору про надання правової допомоги №1/2018 від 03.01.2018, додатку №22 від 01.07.2020 та акту №86 від 01.10.2020 у Господарському суду Вінницької області 29.10.2020.

В свою чергу позивачем сплачено 17102,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №6553 від 06.10.2020.

Таким чином, вирішуючи питання щодо відшкодування понесених позивачем витрат на правову допомогу суд враховує наступне.

Частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" №5076-VI від 05.07.2012 (далі - Закон №5076) встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст.86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як зазначив Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 13.05.2020 по справі №922/2749/19, відповідно до частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд має право за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але лише у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті, яка, зокрема встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справ. При цьому, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Водночас, беручи до уваги принцип змагальності, який знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд, який вирішує питання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, має надавати оцінку тим обставинам, щодо яких є заперечення у клопотанні іншої сторони, а також її доказам невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності. Окрім того, суд, виконуючи вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, має чітко зазначити, яка з вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України була не дотримана при визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката, оскільки лише з цих підстав можна зменшити розмір витрат, який підлягає розподілу між сторонами.

При цьому суд також вважає за необхідне врахувати позицію Касаційного господарського суду у складі Верховний Суд викладену в постанові від 24.11.2020 по справі №911/4242/15 відповідно до якої: "Оскільки проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу, витраченого адвокатом на виконання робіт".

Таким чином, оскільки відповідач не звертався до суду з вимогою про зменшення витрат на оплату послуг адвоката позивача у суду відсутні підстави для надання оцінки кількості часу, витраченого адвокатом на виконання робіт.

Водночас суд зауважує, що матеріалами справи підтверджується виконання Адвокатом дій зазначених у Звіті про витрачений час на надання правової допомоги, зокрема участь у судовому засіданні, а також складання та подання документів по справі.

З огляду на викладене, а також те, що заявлена позивачем до відшкодування сума понесених витрат на правову допомогу є обґрунтованою та пропорційною до предмета спору, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача та відшкодувати за рахунок відповідача його витрати, пов`язані з правничою допомогою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Колосок" (вул.Гнатенка, буд.23, с.Тростянчик, Тростянецький район, Вінницька обл., 24342, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Трау Нутришин Україна" (вул.Київська, буд.1, с.Корделівка, Калинівський район, Вінницька обл., 22445, ) 90409,20 грн основного боргу; 30939,18 грн пені; 11521,31 грн - 10% річних; 3795,01 грн інфляційних втрат; 15000,00 грн відшкодування витрат на професійну правничу допомогу; 2102,00 грн судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 03 грудня 2020 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - представнику позивача Сидоренко В.А. (вул.Саксаганського, 131-Б, оф.38, м.Київ);

3 - відповідачу (вул.Гнатенка, буд.23, с.Тростянчик, Тростянецький район, Вінницька обл., 24342)