РІШЕННЯ

Іменем України

02 грудня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/885/20
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Федоренко Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи №927/885/20

за позовом: Публічного акціонерного товариства Укртелеком,

бульвар Шевченка, 18, м. Київ, 01601

в особі Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком,

пр. Перемоги, 76, м. Чернігів, 14000

до відповідача: Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації

пр. Миру, 116 а, м. Чернігів, 14005

про стягнення 171533,29 грн.

Учасники справи не викликались.

ВСТАНОВИВ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком заборгованість в сумі 171533,29 грн.

Предметом позовної заяви є стягнення заборгованості з відшкодування вартості телекомунікаційних послуг наданих пільговим категоріям громадян, які проживають в Чернігівському районі за період з 01.11.2019 по 31.07.2020.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 05.10.2020 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалу про відкриття провадження у справі отримано представником відповідача 08.10.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи.

13.10.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позов від 12.10.2020 № 01/5091, в якому просив суд у позові відмовити та зазначив, що Управління не є головним розпорядником коштів, оскільки п.20-4 ч.1 ст. 91 Бюджетного кодексу України пільги з послуг зв`язку належать до видатків місцевих бюджетів, що Постанова Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» втратила чинність, іншого механізму державою компенсації пільг за послуги зв`язку на сьогоднішній день не розроблено, що Постановою Кабінету Міністрів України № 373 17.04.2019 «Про питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі» передбачено виплата з державного бюджету субсидій з 01.05.2019 та пільг з 01.10.2019 у грошовій формі конкретним пільговикам та особам, які мають право на субсидію, але в переліку пільг відсутня пільга з надання телекомунікаційних послуг, так як фінансування вказаної пільги проводиться з місцевих бюджетів. Відповідач вказує, що посилання Позивача на те, що підставою для стягнення з Відповідача заборгованості з компенсації телекомунікаційних послуг є Положення про управління соціального захисту населення Чернігівської райдержадміністрації не є законодавчо обґрунтованим, що відшкодування компенсації за надані пільги регламентується Законами України та постановами Кабінету Міністрів України, а не Положенням про управління соціального захисту населення Чернігівської райдержадміністрації, що в жодному із Законів, якими передбачено надання пільг громадянам, не регламентовано порядок компенсації за надані послуги, а посилання Позивача на постанову Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», відповідно до якої управління соціального захисту населення Чернігівської райдержадміністрації здійснює облік пільгових категорій громадян та проводить електронні звірки та розрахунки з підприємствами-надавачами послуг, не зобов`язує Відповідача здійснювати компенсацію за пільговий зв`язок. Крім того, відповідач зазначив, що Позивач не укладав з Відповідачем договору про порядок відшкодування витрат за надання послуг зв`язку, як це робив у минулі роки, і як того вимагає Цивільний кодекс України, Господарський кодекс України, п. 34.14.3 Статуту ПАТ «Укртелеком» та п. 4.7.8 Положення про Чернігівську філію ПАТ «Укртелеком». Відповідач зазначає, що в даний час джерело здійснення видатків не визначено, тому управління соціального захисту населення Чернігівської райдержадмінісірації щомісячно повертало ПАТ «Укртелеком» форму «З-пільга», форму « 2-пільга» розрахунок видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг з послуг зв`язку, рекомендувало з питання виділення коштів та укладення договорів звернутися до об`єднаних територіальних громад (органів місцевого самоврядування), в ОТГ створені свої фінансові відділи та з питань соціального захисту населення.

19.10.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву №14-11/270 від 15.10.2020, в якій зазначив, що відсутність бюджетних призначень не є підставою для невиконання встановлених чинним законодавством зобов`язань, що надання пільг здійснюється в безумовному порядку. Позивач вказує, що позиція Відповідача щодо не існування зобов`язань, безпідставного стягнення коштів, «нікчемності» посилання на норми ГКУ, ЦКУ, рішення Конституційного Суду України, практику Європейського суду з прав людини з питання відсутності коштів і необхідності виконувати зобов`язання, не відповідає фактичним обставинам справи і є такою, що не грунтується на законі.

30.10.2020 від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив №01/5442 від 28.10.2020, в якому зазначив, що відповідно п. 20-4 ч. 1 ст. 91 Бюджетного кодексу України видатки на компенсаційні виплати за надані окремим категоріям громадян послуги зв`язку віднесено до видатків, що здійснюються з місцевих бюджетів, що з 2016 року субвенція з державного бюджету на відповідні цілі не виділялась, регіональні та місцеві програми не приймались, на сесіях відповідних рад не затверджувались, Управління соціального захисту населення Чернігівської райдержадміністрації не визначалось розпорядником коштів щодо відшкодування коштів за надані телекомунікаційні послуги окремим категоріям громадян, тому керівник даного органу не може нести персональну відповідальність за невиконання непокладених завдань, Управління соціального захисту населення Чернігівської райдержадміністрації в своїй діяльності керується Конституцією України в межах повноважень, покладених на управління, і тому взяття на себе зобов`язань щодо відшкодування коштів за надані телекомунікаційні послуги окремим категоріям громадян при відсутності бюджетних асигнувань є бюджетним правопорушенням. Відповідач вказує, що відповідно до Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» в Чернігівському районі утворено 8 об`єднаних територіальних громад, які мають свої затверджені бюджети на відповідний рік та фінансові відділи і відділи з питань соціального захисту, що Об`єднані територіальні громади мають всі повноваження щодо укладання договорів щодо відшкодування коштів за надані телекомунікаційні послуги окремим категоріям громадян, про що неодноразово в своїх листах управління соціального захисту населення Чернігівської райдержадміністрації інформувало ПАТ «Укртелеком».

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд встановив:

Позивачем протягом листопада 2019 - липня 2020 року пільговим категоріям громадян, які проживають в Чернігівському районі, були надані телекомунікаційні послуги на загальну суму 171533,29 грн, що підтверджується розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг, за відповідний період, а саме: листопад 2019 19602,44грн, грудень 2019 19162,26грн, січень 2020 18329,71грн, лютий 2020 18345,58грн, березень 2020 19654,97грн, квітень 2020 19721,74грн, травень 2020 19374,94грн, червень 2020 18929,28грн, липень 2020 18412,37грн, а також розрахунком заборгованості ( а.с.12-98).

Відповідно до наданих позивачем супровідних листів №82і250/58-1454 від 06.12.2019, №82і250/58-5 від 08.01.2020, №82s250/58-162 від 07.02.2020, №82і250/58-412 від 11.03.2020, №82і250/58-495 від 07.04.2020, №82і250/58-545 від 04.05.2020, №82і250/58-631 від 03.06.2020, №82і250/58-751 від 03.07.2020, №82і250/58-895 від 06.08.2020 (а.с. 109-127) Чернігівською філією ПАТ Укртелеком на адресу Управління соціального захисту населення Чернігівської РДА надсилались розрахунки щодо вартості наданих послуг згідно з формою 2 -пільга та акти звіряння розрахунків за листопад 2019 - липень 2020. В листах міститься прохання про направлення за результатами розгляду форми 2пільга виявлених розбіжностей та акту звіряння за формою 3 пільга на зазначену у листі адресу.

Направлення позивачем на адресу відповідача даних розрахунків підтверджується описами вкладення до цінних листів та факт отримання їх відповідачем не спростований останнім під час розгляду справи.

Відповідач у відповідь на лист позивача №82і250/58-1454 від 06.12.2019 направив лист №02/181 від 10.01.2020, в якому зазначив, що Управління не є головним розпорядником коштів, оскільки п.20-74 ч.1 ст.91 Бюджетного кодексу України пільги з послуг зв`язку належать до видатків місцевих бюджетів, саме ж управління є неприбутковою установою і не має власних надходжень, що оскільки на даний час джерело здійснення видатків не визначено, то управління повертає форму 3 пільга, форму 2 пільга розрахунок видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг з послуг зв`язку за грудень 2019 року, з питань виділення коштів необхідно звернутися до сільських, селищних рад ОТГ.

Позивачем складено акти звірки розрахунків за послуги зв`язку пільговим категоріям населення станом на 01.12.2019, 01.01.2020, 01.02.2020, 01.03.2020, 01.04.2020, 01.05.2020, 01.06.2020, 01.07.2020, 01.08.2020, проте відповідачем акти не підписані ( а.с. 99-107).

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія №14-12/227 від 08.09.2020 з вимогою в термін до 18.09.2020 перерахувати на розрахунковий рахунок товариства заборгованість у розмірі 171533,29 грн за період з 01.11.2019 по 31.07.2020 по компенсації пільг за надані телекомунікаційні послуги абонентам, які проживають в Чернігівському районі Чернігівської області (а.с.139-140), що підтверджується описом вкладення у цінний лист на ім`я відповідача, фіскальним чеком та списком згрупованих відправлень Укрпошта від 08.09.2020, копії яких додані до матеріалів справи (а.с. 142-142).

Відповідач відповіді на претензію не надав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з ч.2 ст.124 та ч.1 ст.125 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до п.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", „Про жертви нацистських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства», «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та інші передбачено надання пільг при оплаті за послуги зв`язку (телекомунікаційні послуги).

Відповідно до п.3 ст.63 Закону України "Про телекомунікації" та пункту 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012. №295 (далі - Правила), споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Закон України "Про телекомунікації" та Правила не передбачають жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі.

Вказані положення законодавства закріплюють реалізацію державних соціальних гарантій певним категоріям громадян, визначеному законодавчо обов`язку оператора телекомунікаційних послуг надавати послуги зв`язку тим категоріям громадян, які мають установлені законодавством пільги з їх оплати, відповідає обов`язок держави в особі її органів відшкодувати вартість наданих послуг суб`єкту господарювання, який їх надає.

Згідно з ч.6 ст.48 Бюджетного Кодексу України, бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Відповідно до ч.1 ст.102 Бюджетного кодексу України, у чинній станом по грудень 2019 редакції, видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог ст.102 Бюджетного Кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

На момент виникнення спірних правовідносин - листопад 2019 року вказана постанова була чинною. За змістом постанови Кабінету Міністрів України №1101 від 24.12.2019 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» постанова Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 втратила чинність з 01.01.2020.

Вказаним Порядком встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003р. №117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги", а також здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги (пункт 2 Порядку).

Згідно з п.3 вказаного Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Відповідно до ч. 1 Положення про управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації затвердженого розпорядженням голови райдержадміністрації від 03.05.2017 № 439 (далі по тексту Положення, а.с. 128-138), Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації, скорочена назва УСЗН Чернігівської РДА (далі - управління) утворюється головою районної державної адміністрації, входить до її складу і в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці забезпечує виконання покладених на Управління завдань.

Відповідно до п.4 ч. 4 Положення основними завданнями управління є: призначення та виплата соціальної допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, встановлених законодавством України, надання субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Згідно п. 29 ч. 5 Положення управління відповідно до визначених повноважень організовує в межах своєї компетенції роботу щодо надання населенню субсидій для відшкодування витрат зокрема на оплату послуг зв`язку, а також

- проводить електронні звірки інформації від організацій-надавачів послуг щодо витрат, пов`язаних з наданням пільг окремим категоріям громадян, з відомостями, що містяться в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги;

- здійснює розрахунки з організаціями-надавачами послуг за надані пільги окремим категоріям громадян та призначені житлові субсидії населенню;

- проводить інвентаризацію особових справ і особових рахунків осіб, які одержують соціальну допомогу, субсидії та пільги в установленому законодавством порядку;

- здійснює контроль відповідно до чинного законодавства за цільовим використанням коштів, спрямованих на надання державних соціальних допомог та інших видів соціальної підтримки, передбачених законодавством України.

Суд також враховує, що з метою удосконалення обліку осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою постановою Кабінету Міністрів України №117 від 29.01.2003 затверджено Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Положення).

Постановою Кабінету Міністрів України №373 від 17.04.2019 «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України №117 від 29.01.2003 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги».

Відповідно до п. 1 Положення, в редакції, яка діє з 01.10.2019, Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Реєстр), - автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із законами України, отримують пільги, передбачені для педагогічних, медичних, фармацевтичних працівників, працівників бібліотек, музеїв, спеціалістів із захисту рослин та працівників культури в сільській місцевості і селищах міського типу (далі - пільговики), отримують соціальні стипендії, державну допомогу постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей.

Згідно з п. 3 Положення, в редакції, яка діє з 01.10.2019, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи):

- організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для розрахунку розміру пільг та їх виплати і проведення виплати соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей;

- ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1 - пільга", в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків. Форма 1 - пільга затверджується Мінсоцполітики;

- ведуть облік отримувачів соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей шляхом формування на кожну особу персональної облікової картки згідно з формою "1 - допомога", в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків або реквізити паспорта громадянина України, документа, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, а також особу, яку визнано в Україні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- вносять до Реєстру відповідні уточнення в разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії окремих норм законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги;

- надають консультації пільговикам, постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей, підприємствам та організаціям, що надають послуги.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2007 р. № 535 Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг "2-пільга" (яка була чинною до 31.07.2020 р.), та Інструкції про порядок її заповнення (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12.10.2007 р. за № 1172/14439) затверджено форму для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг "2-пільга", за якою підприємства та організації, що надають послуги, формують та надають до управлінь праці та соціального захисту населення розрахунки на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг окремим категоріям громадян, у вигляді файлів DBF або ТХТ-формату.

На підставі наведеного вище суд приходить до висновку, що до компетенції відповідача належить забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту населення, яке проживає на території Чернігівського району, а тому саме через відповідача держава діє у спірних правовідносинах, та саме відповідач зобов`язаний проводити розрахунки з позивачем як організацією - надавачем послуг зв`язку за надані особам, які мають пільги з їх оплати, послуги.

Разом з тим, оскільки норми Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань», «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про охорону дитинства», «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», якими встановлено пільги з оплати послуг зв`язку, не втратили чинність, визначені в цих Законах особи мають право користуватися послугами зв`язку на пільгових умовах, а позивач, виконуючи встановлений законом обов`язок, продовжує їх надавати, а тому, вищевказані зміни до підзаконного нормативно-правового акту не скасовують обов`язок держави в особі відповідача компенсувати витрати позивача, понесені ним внаслідок надання послуг зв`язку на пільгових умовах.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем щомісячно направлялись відповідачу розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг за спірний період за формою 2-пільга.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем доказів виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не надано.

Відсутність або недоліки щодо чітко виписаного механізму врегулювання державою правовідносин, що склались між сторонами у справі щодо процедури відшкодування відповідачем вартісних обсягів пільг громадянам за наданими суб`єктом господарювання послуг зв`язку, передбачених низкою законодавчих актів, не є перешкодою для вирішення судового спору з огляду на принципи верховенства права закріплені у ст.129 Конституції України.

За вказаних обставин, між сторонами виникли правовідносини з надання послуг зв`язку окремим категоріям населення на пільговій основі, у яких відповідач як розпорядник відповідних коштів зобов`язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

При цьому чинне законодавство України не передбачає обов`язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на пільги, оскільки зобов`язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законів України.

Отже, Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації є розпорядником коштів місцевого бюджету на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, а тому на підставі вищезазначених норм законодавства відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, має здійснюватись відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Як встановлено частиною першою статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.509, ч.ч.3 та 4 ст.11 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Позивач є суб`єктом господарювання, який надає телекомунікаційні послуги споживачам, метою діяльності якого як учасника господарських відносин є досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку відповідно до ч.2 ст.3 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Таким чином, у позивача виникло цивільне право на відшкодування вартості послуг зв`язку, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а у відповідача як органу, через який діє держава у цивільних відносинах, - цивільний обов`язок здійснити з позивачем розрахунок за надані цим особам послуги, оскільки: держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша ст.167 ЦК України); держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст.170 ЦК України).

Також судом враховується, що Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України" від 20.12.2016 №1789-УІІ, частина 1 статті 91 Бюджетного кодексу України доповнена пунктом 20-4 про те, що до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватись з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на пільги з послуг зв`язку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; ветеранам праці; жертвам нацистських переслідувань; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам податкової міліції; ветеранам державної пожежної охорони; ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби; ветеранам служби цивільного захисту; ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранів служби цивільного захисту та ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; особам, звільненим з військової служби, які стали інвалідами під час проходження військової служби; інвалідам, дітям-інвалідам та особам, які супроводжують інвалідів I групи або дітей-інвалідів (не більше одного супроводжуючого); реабілітованим громадянам, які стали інвалідами внаслідок репресій або є пенсіонерами; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою; багатодітним сімом, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сім`ям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, а також сім`ям (крім багатодітних сімей), в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування.

Частиною 2 ст.218 ГК України та ст.617 ЦК України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002р. №5-рп/2002, від 17.03.2004р. №7-рп/2004, від 01.12.2004р. №20-рп/2004, від 09.07.2007р. №6-рп/2007).

Зокрема, у Рішенні від 09.07.2007р. №6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006р. №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Кечко проти України" (заява №63134/00), ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення Суду). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

В рішеннях ЄСПЛ від 18.10.2005р. у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та від 30.11.2004р. у справі "Бакалов проти України" також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 цих рішень відповідно).

Також судом враховується, що телекомунікаційні послуги на пільгових умовах позивачем надавались не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього. Як наслідок, уповноважений на те державою орган - відповідач у справі, в силу закону зобов`язаний відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних коштів ці витрати.

Таким чином, відповідач відповідає за своїми зобов`язаннями, які виникли безпосередньо із закону, і така відповідальність не може ставитися в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

За вказаних обставин та встановлений судом факт наявності обов`язку відповідача відносно відшкодування наданих позивачем послуг пільговим категоріям осіб (за законом) та підтверджений розмір вказаних відшкодувань свідчать про відсутність підстав до невиконання відповідачем відповідного обов`язку.

Отже, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності, а також встановлені судом обставини, відсутність доказів сплати відповідачем витрат на надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям споживачів, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення 171533,29 грн.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі викладеного, позов судом задовольняється повністю з покладенням судових витрат на відповідача.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації, пр. Миру, 116 а, м. Чернігів, 14005, , на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком, бульвар. Шевченка, 18, м. Київ, 01601, , р/р НОМЕР_1 в АТ «Альфа-Банк», м. Київ, ІПН 56, 171 533,29 грн заборгованості та 2 573,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 02.12.2020.

Суддя Ю.В. Федоренко