РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.12.2020Справа № 910/15682/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю. за участі

секретаря судового засідання Маринченко М.В., розглянувши в порядку загального

позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний

комбінат імені Ілліча»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 288 953, 06 грн.,

за участі представників:

позивача - не з`явились,

відповідача - не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 288 953, 06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач під час здійснення перевезення вантажу залізничним транспортом порушив взяті на себе зобов`язання та здійснив доставку вантажу з простроченням строків, у зв`язку з чим позивачем нарахований штраф у сумі 288 953, 06 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/15682/20. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 17.11.2020.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 09.11.2020 представник відповідача подав заяву про зменшення розміру штрафу, письмовий відзив та заяву про поновлення строку для подання відзиву.

Представник позивача 13.11.2020 подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, яке суд задовольнив.

У судовому засіданні 17.11.2019 протокольною ухвалою, без виходу до нарадчої кімнати, поновлено відповідачу строк для подання відзиву. Письмовий відзив долучено до матеріалів справи.

За результатами підготовчого засідання 17.11.2020 судом прийнято рішення про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті у судовому засіданні 01.12.2020.

На електронну адресу Господарського суду міста Києва 30.11.2020 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, яке суд задовольнив.

Сторони у судове засідання 01.12.2020 не з`явилися, своїх уповноважених представників не направили, про місце, час та дату судового засідання повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Згідно залізничних накладних № 32001984, № 32004194, № 34680686, № 45679115, № 34761304, 34825687, № 34833467, № 46355061, № 34843433, № 34845321, № 34874230, № 34880062, 34981993, 32100414, № 39110770, № 39116272, № 39176615, № 34875633, № 39366224, № 39380852, № 39398615, № 32009359, № 39413224, № 39443825, № 39451034, № 49061062, № 39508122, № 46071601, № 40127953, № 40153215, 40200594, 40200602, 40200610, № 40217812, 40411662, № 40450546, № 40560013, № 40698300, № 40798472, № 40824385, № 40890527, № 42915991, № 42916007, № 42916015, 42916023, № 42916031, № 45267101, № 45292539, № 45333994, № 45367430, № 45376878, № 45586088, № 45588340, № 45588357, № 45588365, № 45588373, № 45648466, № 45677259, № 45670569, № 45681673, 45672334, № 45714144, № 45714177, № 45755741, № 45803970, № 45845393, 45857299, № 45856846, № 45856788, № 45871928, № 45822749, № 45872371, № 45876679, № 45873205, № 45873478, № 45873957, № 45916160, № 45908498, № 45895000, № 45945896, № 45909116, № 45909231, № 45953338, № 45912300, № 45912318, № 45962271, № 49149768, № 45962305, № 45969565, № 45972783, № 45963436, № 45933520, № 45985108, № 45928942, № 49214026, № 45985165, № 45985215, № 45928934, № 45928991, № 45985272, № 46005484, № 46031795, № 46026472, № 46030821, № 46030888, № 45929056, № 46038238, № 46069688, № 46106795, № 46147641, № 46138970, № 46132858, № 46195228, № 46137360, № 46229084, № 46137360, № 46155396, № 46155404, № 46155636, № 46168837, № 49271380, № 46162582, № 46193298, № 46221594, № 46260691, № 46262069, № 46262333, № 46262523, № 46357109, № 46148789, № 46360483, № 46439139, № 46455192, № 46489415, 48972319, № 48987531, № 49073752, № 49351976, № 49279565, № 49279573, № 49279607, № 49279839, № 49279847, № 49294978 відповідач зобов`язався доставити позивачу металургійну продукцію.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на порушення термінів доставки вантажу відповідачем, у зв`язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 288 953, 06 грн.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Згідно зі статтею 6 Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Пунктом 1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, а також статті 23 Статуту передбачено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну). Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Згідно з пунктом 8 Правил видачі вантажів , затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Пунктами 1.1 та 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 644 (далі - Правила) встановлено, що термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Згідно пункту 2.4 наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Пунктом 2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажів встановлено, що вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно статті 23 Закону України «Про залізничний транспорт» у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Судом встановлено, що відповідач під час здійснення перевезення вантажу за спірними накладними порушив взяті на себе зобов`язання та здійснив доставку вантажу з простроченням строків поставки

Відповідно до статті 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

За розрахунком позивача, сума штрафу становить 288 953, 06 грн.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку суми штрафу, суд дійшов висновку про те, що нарахування здійснено вірно.

Твердженням відповідача, що позивачем невірно розраховано штраф за накладними № 45679115, № 45908498 суд відхиляє, оскільки розрахунок позивача за цими накладними є арифметично правильним.

Відповідачем подано заяву про зменшення розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажу до 50 % від ціни позову.

У зазначеній заяві відповідач посилається на скрутне фінансове становище та те, що позивачем не надано доказів спричинення йому збитків внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем своїх зобов`язань.

Відповідно до частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Визначені наведеними нормами положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

Статтею 546 Цивільного кодексу України неустойка (штраф, пеня) віднесена до переліку видів забезпечення виконання зобов`язань.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Крім цього, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази та доводи відповідача, суд зазначає, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення порушень щодо несвоєчасної доставки вантажу, незалежно від того, чи завдано у зв`язку з цим збитки. Разом з тим, відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів в розумінні статтей 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження наявності скрутного майнового становища на момент винесення рішення, поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку, а тому заяву відповідача про зменшення розміру штрафу суд залишає без задоволення.

Враховуючи наведене, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 288 953, 06 грн.

Також, позивач просив суд стягнути з відповідача 6 042, 83 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» та Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнська адвокатська допомога» 30.03.2018 укладено договір про надання юридичних послуг № 845, за яким адвокатське об`єднання зобов`язалось надавати позивачу правову допомогу, а позивач - оплатити надані послуги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано додаткову угоду № 198 від 02.10.2020 та акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 06.10.2020 на суму 6 042, 83 грн.

Відповідно до частини шостої статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 042, 83 грн. є обґрунтованими і підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Відповідно до cтатті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Левченка, 1, ідентифікаційний код 00191129) 288 953 (двісті вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят три) грн. 06 коп. - штрафу, 6 042 (шість тисяч сорок дві) грн. 83 коп. - витрат на правову допомогу та 4 334 (чотири тисячі триста тридцять чотири) грн. 31 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю.Кирилюк