ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/2419/19
Південно західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Філінюка І.Г.

суддів Богатиря К.В., Бєляновського В.В.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

за участю представників сторін:

Від АТ «Укртрансгаз» - Саєнко Р.К., довіреність № 1-2055 від 28.12.2019;

Інші представники учасників провадження по справі в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду апеляційних скарг повідомлялися належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги:

1. Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»;

2. Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

на рішення Господарського суду Одеської області від 23.12.2019

суддя суду першої інстанції Щавинської Ю.М.

час та місце ухвалення: 13:00, м. Одеса, Господарський суд Одеської області

повний текст ухвали складено 28.12.2019

у справі № 916/2419/19

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Довженка, 4,4-А»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про зобов`язання повернути майно та стягнення 272 379,62 грн.

В С Т А Н О В И В:

19.08.2019 Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Довженка, 4,4-А», в якій просить суд зобов`язати Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Довженка, 4,4-А» повернути Акціонерному товариству «Укртрансгаз» в натурі безпідставно набуте майно природний газ в обсязі 48,171 тис. куб. метрів; стягнути грошові кошти у розмірі 272 379,62 грн., що є вартістю безпідставно набутого майна природного газу в обсязі 48,171 тис. куб. метрів, а також стягнути судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог АТ «Укртрансгаз» зазначило, що відповідач, незважаючи на відсутність у нього постачальника природного газу та будь-яких підстав для його відбору з газотранспортної системи, безпідставно та без оформлення будь-яких договірних відносин з позивачем здійснив відбір природного газу у період вересень 2016р., березень, квітень, травень 2017р. в обсязі 48,171 тис. куб. метрів.

Зазначене свідчить про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача повернути безпідставно набуте майно та стягнення вартості набутого майна у порядку ст. 1212 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.11.2019 залучено до участі у справі Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.12.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Місцевий господарський суд зазначив про необґрунтованість та безпідставність заявлених АТ «Укртрансгаз» позовних вимог, враховуючи наявність договірних правовідносин між ОСББ «Довженка, 4,4-А» та Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», що виникли в силу договорів постачання природного газу №№ 3276/16-ТЕ-23 та № 3273/1617-ТЕ-23, за умовами яких сторонами було погоджено обсяги поставки природного газу у спірний період, приймаючи до уваги встановлення судом факту невжиття заходів щодо обмеження або припинення газопостачання споживача, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем факту неправомірного споживання ОСББ «Довженка, 4,4-А» природного газу у спірний період.

Господарським судом також зазначено, що положеннями цивільного законодавства не надано права особі, яка вважає себе власником майна, одночасно вимагати повернення майна та відшкодування його вартості, з огляду на неправомірне застосування подвійної відповідальності за одне порушення.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулись до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просять рішення Господарського суду Одеської області від 23.12.2019 у справі №916/2419/19 скасувати, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Узагальнені доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

- АТ «HAK «Нафтогаз України» не постачав природний газ у вересні 2016, березні, квітні, травні 2017 року;

- за відсутності у газотранспортній системі природного газу, виділеного відповідачу постачальником, Відповідачем було фактично спожито газ з обсягів, що належать AT «Укртрансгаз»;

- у відповідача були відсутні правові підстави для набуття майна Позивача. Відсутні також і договірні відносини між сторонами спору щодо постачання газу.

Скаржник вважає, що факт передачі товару (природного газу) не відбувся, оскільки сторони не підписали акт приймання-передачі природного газу.

АТ «HAK «Нафтогаз України» зазначає, що повідомляв Відповідача листами про не виділення номінацій на вересень 2016, та березень, квітень, травень 2017 року. Отже, твердження суду щодо неповідомлення відповідача про обмеження постачання природного газу не відповідає фактичним обставинам справи. Відповідач був повідомлений про відсутність підтвердженого обсягу газу та мав, відповідно до умов договору постачання, припинити споживання газу.

Крім цього, АТ «HAK «Нафтогаз України» в апеляційній скарзі зазначило, що кожен споживач отримує природний газ лише в обсязі, передбаченому заявкою на транспортування. У газотранспортній системі відсутні обсяги природного газу, що не мають власника та цільового призначення.

Для транспортування природного газу відповідним споживачам НАК «Нафтогаз України» замовляє послугу транспортування лише в обсягах, передбачених відповідними договорами постачання природного газу. За відсутності заявки на транспортування у відповідний період в газотранспортній системі відсутній природний газ, власником якого є постачальник газу на підставі договору.

НАК «Нафтогаз України» не замовляло послуг транспортування у спірний період щодо Відповідача. Тобто, в газотранспортній системі у спірний період фізично був відсутній газ НАК «Нафтогаз України», який міг би спожити Відповідач, тому висновки суду щодо споживання газу з ресурсу НАК «Нафтогаз України» у спірний період є безпідставними.

Узагальнені доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства «Укртрансгаз».

Скаржник зазначає, що оскільки Відповідачу в вересні 2016 року, березні-травні 2017 не було подано до газотранспортної системи жодного обсягу природного газу жодним постачальником, то відбір 48,171 тис. куб. м. природного газу Відповідачем був здійснений з обсягів природного газу Позивача, що були придбані останнім за результатами проведення публічних закупівель (копія договору купівлі-продажу природного газу та акту приймання-передачі газу знаходяться в матеріалах справи) та подані до газотранспортної системи на виконання функцій Оператора ГТС (підтверджується довідкою на списання газу на балансування знаходяться в матеріалах справи).

Крім того, скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції, що АТ «Укртрансгаз» є оператором газотранспортної системи, що не ставиться під сумнів ні судом першої інстанції, ні Відповідачем, у Позивача відсутні будь-які обов`язки з повідомлення Відповідача, як споживача природного газу про припинення газопостачання, а відсутність в матеріалах справи доказів надіслання Відповідачу повідомлення про необхідність припинити газоспоживання за спірний період не може свідчити про недоведеність (Позивачем) споживання відповідачем природного газу у спірний період з порушенням вимог чинного законодавства, без достатньої правової підстави.

Висновок суду першої інстанції щодо альтернативності позовних вимог, як однієї з підстав для відмови у позові є безпідставним, оскільки дане питання вирішується судом безпосередньо на стадії відкриття провадження у справі та може бути лише підставою для відмови у відкритті такого провадження, однак ні в якому разі не є підставою для відмови у позовних вимогах.

Позивач наполягає на тому, що в цьому випадку застосуванню підлягала ст. 1212 ЦК України, проте помилково застосована не була.

30.06.2020 до суду апеляційної інстанції надійшли письмові пояснення Акціонерного товариства «Укртрансгаз», до яких надано постанови Верховного Суду.

Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Південно західного апеляційного господарського суду від 11.02.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Одеської області від 23.12.2019 у справі № 916/2419/19. Призначено справу № 916/2419/19 до розгляду на 18.03.2020 о 14:00 год.

Ухвалою Південно західного апеляційного господарського суду від 27.02.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Одеської області від 23.12.2019 у справі № 916/2419/19.

Призначено розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» по справі № 916/2419/19 до сумісного розгляду з апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на 18.03.2020 о 14:00 год.

У зв`язку з відпусткою судді Мишкіної М.А., судове засідання 18.03.2020 у справі № 916/2419/19 не відбулось, про що складено Довідку від 18.03.2020 та повідомлено сторін по справі.

Ухвалою Південно - західного апеляційного господарського суду від 19.03.2020 повідомлено учасників справи про те, що розгляд справи № 916/2419/19 відбудеться 13.04.2020 о 12:00 год.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2020 повідомлено учасників справи про те, що розгляд справи №916/2419/19 не відбудеться 13.04.2020 у зв`язку запровадженням в Україні карантину через спалах у світі короновірусу «COVID-19».

Повідомлено учасників справи про те, що судове засідання у справі № 916/2419/19 відбудеться 26.05.2020 о 15:00 год.

Ухвалою Південно - західного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 відкладено розгляд апеляційних скарг Акціонерного товариства «Укртрансгаз» та Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Одеської області від 23.12.2020 у справі № 916/2419/19 на 30.06.2020 о 15:00 год.

Ухвалою Південно - західного апеляційного господарського суду від 30.06.2020 відкладено розгляд справи на 17.09.2020 о 10:00 год.

У зв`язку з відпусткою головуючого судді Філінюка І.Г. з 17.08.2020 по 18.09.2020, судове засідання 17.09.2020 у справі № 916/2419/19 не відбулось, про що складено Довідку від 17.09.2020 та повідомлено сторін по справі.

Ухвалою Південно - західного апеляційного господарського суду від 21.09.2020 повідомити учасників справи про те, що розгляд справи № 916/2419/19 відбудеться 07.10.2020 об 11:00 год.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії Аленіна О.Ю. з 05.10.2020, а також перебуванням у відпустці Мишкіна М.А. з 06.10.2020 по 13.10.2020, розпорядженням керівника апарату суду № 377 від 06.10.2020 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2020, для розгляду апеляційних скарг сформовано колегію суддів у складі головуючого судді - Філінюка І.Г., судді: Бєляновський В.В., Богатир К.В.

Ухвалою Південно - західного апеляційного господарського суду від 07.10.2020 прийнято справу № 916/2419/19 до провадження у зміненому складі суддів: головуючий суддя Філінюк І.Г. судді: Бєляновський В.В., Богатир К.В.

У судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду 07.10.2020 оголошено перерву до 01.12.2020 о 12:00 год.

09.11.2020 АТ «НАК «Нафтогаз України» подало суду апеляційної інстанції клопотання з проханням розглядати справу за відсутністю представника третьої особи.

Представник АТ «Укртрансгаз» у судовому засіданні 01.12.2020 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представники АТ «НАК «Нафтогаз України» та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Довженка, 4,4-А» в судове засідання 01.12.2020 не з`явились.

01.12.2020 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Довженка, 4,4-А» про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному.

Колегія суддів в судовому засіданні відхилила заявлене клопотання, оскільки, обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, а також те, що апеляційним судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів, а подальше відкладення розгляду справи суперечитиме принципу розгляду справи впродовж розумного строку, оскільки справа розглядається з 11.02.2020.

Крім того, обов`язкова явка в судове засідання апеляційним судом не визнавалась.

При цьому суд враховує, що за приписами статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представника Акціонерного товариства «Укртрансгаз», розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції.

21.12.2015 року між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (постачальник) та ОСББ «Довженка, 4,4-А» (Споживач) було укладено договір № 3276/16-ТЕ-23 (далі договір 1) постачання природного газу, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати у власність Споживачу у 2016 році природний газ, а Споживач зобов`язався прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.

До вказаного договору сторонами було укладено ряд додаткових угод.

Так вказаним договором (з урахуванням додаткових угод) сторонами було погоджено наступні обсяги (ліміти) постачання та споживання природного газу:

- 155 тис. куб. метрів у період з 01 січня 2016 року до 31 березня 2016 року;

- 21,50 тис. куб. метрів у період з 01.04.2016 р. до 30.04.2016 року (згідно додаткової угоди № 3 від 31.03.2016 р. до Договору);

- 40 тис. куб. метрів у період з 01 травня 2016 р. до 30 вересня 2016 р., з яких обсяг 8 тис. куб. метрів газу було передбачено на вересень 2016 року (згідно додаткової угоди № 4 від 30.04.2016 р. до Договору).

26.08.2016 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (Постачальник) та ОСББ «Довженка, 4,4-А» (споживач) було укладено ще один договір постачання природного газу № 3273/1617-ТЕ-23, а також ряд додаткових угод до нього.

Вказаним договором (з урахуванням додаткових угод) сторонами було погоджено наступні обсяги постачання та споживання природного газу:

- 262 тис. куб. метрів у період з 01 жовтня 2016 до 31 березня 2017, з яких обсяг 42 тис. куб. метрів газу було передбачено на березень 2017 року.

- 53 тис. куб. метрів у період 01.04.2017 року до 30 вересня 2017 року, з яких обсяг 10,0 тис. куб. метрів газу було передбачено на квітень 2017 року та 9,0 (дев`ять тисяч) куб. метрів газу було передбачено на травень 2017 року (згідно додаткової угоди № 2 від 31.03.2017 р. до цього Договору).

Пунктом 3.2. договору 1 (в редакції додаткової угоди №3) та п. 3.2. договору 2 сторони погодили, що Споживач до 15 числа місяця, що передує місяцю поставки газу, надає Постачальнику належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі ненадання або несвоєчасного надання заявки Споживачем, Постачальник може користуватися плановими обсягами, зазначеними в пункті 2.1. цього договору на відповідний місяць.

Обсяг поставки підтверджується Постачальником шляхом надання оператору ГГС номінації на відповідний місяць поставки (розрахунковий період) в установленому чинним законодавством України порядку.

Відповідно до пунктів 3.4. договорів приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу Споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу.

АТ «Укртрансгаз» зазначає, що відповідач, незважаючи на відсутність у нього постачальника природного газу та будь-яких підстав для його відбору з газотранспортної системи, безпідставно та без оформлення будь-яких договірних відносин з позивачем здійснив відбір природного газу у період вересень 2016р., березень, квітень, травень 2017р. в обсязі 48,171 тис. куб. метрів.

Позиція Південно західного апеляційного господарського суду.

Предметом даного позову є вимоги АТ «Укртрансгаз» до відповідача про зобов`язання повернути в натурі безпідставно набуте майно, а саме природний газ в обсязі 48,171 тис.куб.м; стягнення вартості безпідставно набутого майна 272 379,62 грн.

АТ «Укртрансгаз» є оператором газотранспортної системи - суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників), відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу».

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені нормами ч.2 ст.16 ЦК України та ст.20 ГК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, виходячи з наведеного, для з`ясування чи набула особа відповідного зобов`язання, визначеного ст. 1212 Цивільного кодексу України, необхідно встановити наступні обставини, які у сукупності є підставою для виникнення такого зобов`язання: факт набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав.

Відповідно до з ч.ч.1,2 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України у від 02.10.2013 у справі № 6-88цс13.

За положеннями глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях, а для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Верховний Суд у своїй постанові від 17.04.2019 по справі №757/16163/17 зазначив, що ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Кондикція - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Правові засади функціонування ринку природного газу Закону України визначені положеннями Закону України «Про ринок природного газу».

Відповідно до п.п. 17, 18, 27, 37 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників); постачальник природного газу (далі - постачальник) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; оператор газосховища - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із зберігання (закачування, відбору) природного газу з використанням одного або декількох газосховищ на користь третіх осіб (замовників); споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Згідно із п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про ринок природного газу» ринок природного газу функціонує на засадах вільної добросовісної конкуренції, крім діяльності суб`єктів природних монополій, та, зокрема, за принципом забезпечення високого рівня захисту прав та інтересів споживачів природного газу, у тому числі забезпечення першочергового інтересу безпеки постачання природного газу, зокрема шляхом диверсифікації джерел надходження природного газу.

Постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу (ч.ч.1,3 ст.12 ЗУ Про ринок природного газу).

За приписами ч.2 ст.13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Відповідно до п.1 розділу II Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин), підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов; наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача; відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків.

Згідно із абз.1-3 п.9 розділу II Правил постачання природного газу постачальник забезпечує споживача необхідним підтвердженим обсягом природного газу на визначений договором період. За розрахункову одиницю поставленого природного газу приймається метр кубічний природного газу, приведений до стандартних умов і виражений в енергетичних одиницях. Підтверджені обсяги природного газу визначаються за правилами, встановленими Кодексом газотранспортної системи, та доводяться споживачу на умовах укладеного між постачальником та споживачем договору постачання природного газу.

За приписами абз.2 п. 10 розділу II Правил постачання природного газу споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні заходи з боку постачальника, передбачені цим розділом та розділом VI цих Правил, у тому числі примусове обмеження (припинення) газопостачання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)» (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) визначено обов`язок АТ «НАК «Нафтогаз України» придбавати природний газ, видобутий ПАТ «Укргазвидобування», для формування ресурсу природного газу для побутових споживачів, релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) та виробників теплової енергії відповідно до цього Положення за цінами, на умовах та у порядку, що визначаються пунктами 6-8 цього Положення.

Постачання природного газу АТ «Нафтогаз України» виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації (п.17 Постанови №758 від 01.10.2015р.).

Обов`язок, передбачений підпунктом 4 пункту 3 цього Положення, покладається на НАК «Нафтогаз України» на період до 1 квітня 2017 р. за таких умов: укладення виробником теплової енергії з НАК «Нафтогаз України» договору постачання природного газу відповідно до законодавства; відсутність у виробника теплової енергії заборгованості перед НАК «Нафтогаз України» за використаний природний газ, або відсутність у виробника теплової енергії заборгованості (без урахування штрафних санкцій) перед НАК «Нафтогаз України» за спожитий до 1 січня 2016 р. природний газ за всіма укладеними з НАК «Нафтогаз України» договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо), а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ, або рівень розрахунків виробника теплової енергії станом на 25 число місяця, що передує місяцю постачання природного газу (без урахування штрафних санкцій), за всіма укладеними з НАК «Нафтогаз України» договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо) становить не нижче 90 відсотків, або надання НАК «Нафтогаз України» та виконання виробником теплової енергії погодженого виконавчим органом ради графіка погашення заборгованості (рівними частинами до 1 січня 2021 р. з розбивкою за всіма договорами з НАК «Нафтогаз України»), складеного на підставі довідки щодо заборгованості, наданої НАК «Нафтогаз України», а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ. Наявність графіка погашення заборгованості не змінює порядок розрахунків, установлений між постачальником та виробником теплової енергії у договорах постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо).

Відповідно до статті 20 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи на виключних засадах відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання в належному стані та розвиток, включаючи нове будівництво та реконструкцію, газотранспортної системи з метою задоволення очікуваного попиту суб`єктів ринку природного газу на послуги транспортування природного газу, враховуючи поступовий розвиток ринку природного газу. Суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на провадження діяльності з транспортування природного газу, є оператором газотранспортної системи.

Згідно із п. 4 ч.2 ст.22 Закону України «Про ринок природного газу» з метою виконання функцій, передбачених частиною першою статті 20 цього Закону, оператор газотранспортної системи зобов`язаний здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб .

Відповідно до п.1 глави 1 розділу X Кодексу газотранспортної системи оператор газотранспортної системи має право припинити транспортування природного газу в точці входу до газотранспортної системи або точці виходу з газотранспортної системи у випадках, зокрема, несанкціонованого відбору природного газу.

Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 59 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку природного газу зокрема є: несанкціонований відбір природного газу; використання природного газу споживачами в обсягах, що перевищують підтверджені в установленому порядку постачальниками.

Відповідно до п. 1 розділу II Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин), підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов; наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача; відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків.

Згідно з абзацом 1-3 п. 9 розділу II Правил постачання природного газу постачальник забезпечує споживача необхідним підтвердженим обсягом природного газу на визначений договором період. За розрахункову одиницю поставленого природного газу приймається метр кубічний природного газу, приведений до стандартних умов і виражений в енергетичних одиницях. Підтверджені обсяги природного газу визначаються за правилами, встановленими Кодексом газотранспортної системи, та доводяться споживачу на умовах укладеного між постачальником та споживачем договору постачання природного газу.

Відповідно до абзацу 2 п. 10 розділу II Правил постачання природного газу споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні заходи з боку постачальника, передбачені цим розділом та розділом VI цих Правил, у тому числі примусове обмеження (припинення) газопостачання.

Пунктами 13, 14 розділу II Правил постачання природного газу передбачено, що Постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу, зокрема, в разі: проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором; відмови від підписання акта приймання-передачі без відповідного письмового обґрунтування. За необхідності здійснення заходів з обмеження або припинення газопостачання споживачу постачальник надсилає споживачу не менше ніж за три доби (для підприємств металургійної та хімічної промисловості - не менше ніж за 5 діб) до дати такого припинення повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду (день, година тощо) та у визначений зі споживачем час має право опломбувати запірні пристрої споживача, за допомогою яких споживач самостійно обмежив чи припинив подачу газу на власні об`єкти. Повідомлення має бути складено відповідно до форми повідомлення, встановленої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03 липня 2009 року № 338, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 липня 2009 року за № 703/16719, та містити підставу припинення, дату та час, коли споживачу необхідно самостійно обмежити чи припинити споживання природного газу. Постачальник має право здійснити заходи з обмеження чи припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ/ГТС.

АТ «Укртрансгаз» виступає Оператором газотранспортної системи, що не заперечувалось учасниками справи під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, отже відповідно до ч.1 ст.75 ГПК України ця обставина не потребує доказування.

Поряд з цим суд вважає за необхідне наголосити, що наявність для АТ "НАК „Нафтогаз України" імперативу (обов`язку) щодо постачання природного газу певним особам, встановлена підпунктом 1 пункту 3 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015р. №758, розпорядженням Кабінету Міністрів України Деякі питання опалювального сезону 2016/17 року від 05.10.2016 р. № 742-р, Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017р. № 187.

Колегією суддів враховується роз`яснення регулятора Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), надане у листі від 18.07.2018 р.№ 6367/16.3.2/7-18, згідно із яким, у разі якщо рішенням Кабінету Міністрів України суб`єктів ринку природного газу зобов`язано здійснювати постачання для певних споживачів природного газу, то алокація фактичних обсягів по таким споживачам здійснюється саме на таких суб`єктів, крім несанкціонованого відбору (виключно у частині самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку, шляхом самовільного відновлення споживання природного газу) або у випадку підтвердження номінації по такому споживачу іншому постачальнику. При цьому обсяги споживання природного газу враховуються оператором газотранспортної системи при розрахунку небалансу цих суб`єктів природного газу. Отже, якщо за підсумками місяця по об`єкту виробника теплової енергії зафіксований певний обсяг споживання газу, такий обсяг незалежно від наявності чи відсутності номінації для забезпечення потреб виробників теплової енергії повинен відноситися на постачальника із спеціальними обов`язками, тобто на ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Враховуючи наведене, а також умови договорів постачання природного газу, з урахуванням встановлення судом факту спожиття відповідачем у спірний період природного газу в обумовленому договорами обсязі, суд зазначає, що подання чи неподання номінацій АТ «НАК «Нафтогаз» не входить до компетенції споживача та жодним чином не свідчить про безпідставне спожиття відповідного газу.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСББ «Довженка, 4,4-А» у спірний період природний газ було спожито із дотримання вимог чинного законодавства, зокрема, на підставі укладеного із АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» договору постачання природного газу, що в повній мірі спростовує твердження позивача про відсутність у відповідача постачальника та будь-яких підстав для відбору природного газу у спірний період.

Водночас, фактично спір виник в результаті того, що АТ "НАК "Нафтогаз" не було підписано акти приймання-передачі газу, внаслідок заборгованості відповідача за попередні періоди, з огляду на що постачальником природного газу не було виставлено номінації.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази надіслання відповідачу постачальником чи оператором газотранспортної системи повідомлення про необхідність припинити газоспоживання за спірний період.

Відсутність в матеріалах справи вказаних доказів, як доказів на підтвердження вжиття Постачальником або Оператором ГРМ/ГТС на замовлення Постачальника заходів щодо обмеження або припинення газопостачання споживача, свідчить про недоведеність споживання відповідачем природного газу у спірний період з порушенням вимог чинного законодавства, без достатньої правової підстави.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відсутність підписаного з третьою особою акту приймання-передачі природного газу не впливає на результати розгляду спору за позовом АТ Укртрансгаз, оскільки це питання стосується виключно належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором постачання природного газу, укладеного відповідачем та третьою особою.

Враховуючи наявність укладених договорів між АТ «НАК «Нафтогаз України» та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Довженка, 4,4-А» постачання природного газу № 3276/16-ТЕ-23 та № 3273/1617-ТЕ-23, за умовами яких сторонами було погоджено обсяги поставки природного газу у спірний період, приймаючи до уваги встановлення факту невжиття заходів щодо обмеження або припинення газопостачання споживача, колегія суддів доходить висновку про недоведеність позивачем факту неправомірного споживання ОСББ "Довженка, 4,4-А" природного газу у спірний період, з огляду на суд доходить висновку про необґрунтованість та безпідставність заявлених АТ „Укртрансгаз позовних вимог.

Відхилення аргументів апеляційної скарги.

Щодо посилань скаржників в частині посилань на постанову Верховного суду від 20.12.2018 у справі №920/169/18.

Постановою від 20.12.2018 справу №920/169/18 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва з огляду на те, що суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а також не було надано належної оцінки доводам учасників справи. Позовні вимоги у справі № 920/169/18 мотивовані тим, що спірні грошові кошти перераховані Відповідачці помилково із посиланням у графі призначення платежу відповідного платіжного доручення на договір, який між сторонами не укладався, чого не мало місця у цій справі, що переглядається. Також у справі № 920/169/18 зроблено висновок, що сплата однією стороною грошових коштів другій стороні поза межами платежів, передбачених договором чи договорами, зокрема переплата понад визначену в договорі (договорах) суму, не може бути визнана такою, що здійснена на підставі відповідного договору.

Подібний висновок не може бути застосовано при розгляді даної справи, оскільки обставин переплати суми за зобов`язаннями, як і відсутності договірних відносин у даній справі не встановлено.

Посилання AT «Укртрансгаз» на неврахування судоми першої інстанцій висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Верховного Суду від 18.05.2020 у справі № 826/16697/17, колегією суддів також не приймаються, з огляду на таке.

У вказаній постанові Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначив, що «саме по собі ігнорування (невиконання) НАК «Нафтогаз України» визначеного обов`язку із видачі номінацій та поставки газу, що призвело до невиконання господарського зобов`язання саме постачальником, може мати наслідком притягнення такої особи до відповідальності відповідно до положень статті 59 Закону № 329-VIII, а також відшкодування збитків згідно з приписами статті 216 ГК України. Водночас, такі обставини не є тотожними фактичному руху матеріального активу, з яким ПК України і пов`язує реальність господарської операції як підстави для відображення відповідних зобов`язань в податковому обліку платника податків».

В постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справі № 305/1180/15-ц (абзац 18), від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16 (пункт 5.5), від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11 (абзац 20), від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц (абзац 18), зазначено що подібність правовідносин (про яку йдеться в статті 287 ГПК України), означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 910/3040/16.

При цьому, під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, слід розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

Зважаючи на наведене, посилання AT «Укртрансгаз» на викладені в постанові у справі № 826/16697/17 висновки колегією суддів не приймаються, оскільки такі висновки зроблені щодо правовідносин, які не є подібними до правовідносин у справі № 916/2419/19, вони відрізняються предметом спору, підставами позову, змістом позовних вимог та встановленими фактичними обставини.

Аналогічний висновок викладено Касаційним господарським судом у складі Верховного суду в постанові від 18.08.2020 у справі № 917/1568/19.

Посилання скаржників на те, що через газорозподільну систему, оператором якої є позивач, відповідач здійснив несанкціонований відбір газу, належного саме АТ «Укртрансгаз» (а не АТ «НАК «Нафтогаз України»), не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні ст.76, 77 ГПК України.

Враховуючи встановлений спеціальним законодавством у сфері газопостачання механізм постачання природного газу, можливість відбору підприємствами теплокомуненергетики із газотранспортної системи погоджених у відповідних договорах з Компанією обсягів природного газу перебуває у безпосередній залежності від належного виконання АТ «НАК «Нафтогаз України» своїх зобов`язань з підтвердження обсягів природного газу шляхом своєчасної видачі номінацій, тобто видача АТ «НАК «Нафтогаз України» номінацій є однією з гарантій безперебійного постачання виробнику теплової енергії природного газу з метою виробництва теплової енергії в опалювальний сезон. Водночас, вказівка у розпорядженні на обов`язок надати номінації до початку опалювального сезону не свідчить про обмеження його періодом, який закінчується із початком опалювального сезону, оскільки полягає у забезпеченні належної підготовки до опалювального сезону та забезпечення природним газом протягом усього сезону (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №904/5621/17 та від 05.03.2019 у справі №923/351/18).

Посилання скаржників на відсутність в матеріалах справи актів приймання-передачі природного газу за спірні періоди, підписаних між АТ «НАК «Нафтогаз України» та відповідачем, як на обставину несанкціонованого відбору газу, який належить позивачу, є довільним тлумаченням норм Кодексу газотранспортної системи, оскільки положенням пункту 5 глави 1 розділу І цього Кодексу надано визначення поняття несанкціонованого відбору природного газу, яке не ґрунтується на наявності чи відсутності у споживача актів приймання-передачі природного газу.

Колегія суддів не погоджується із доводами АТ «Укртрансгаз» про те, що місцевим господарським судом порушено норми процесуального права в частині надання оцінки правомірності дій АТ «НАК «Нафтогаз України» при видачі номінацій, оскільки як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, судом не ухвалювалось рішення про неправомірність дій третьої особи щодо видачі номінацій, а лише виходячи зі змісту спеціальних підзаконних нормативних актів та з урахуванням правових позицій Верховного Суду досліджувалося питання несанкціонованого відбору відповідачем природного газу з ГТС.

Висновки апеляційного господарського суду:

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржуване рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційних скарг на скаржників.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Акціонерного товариства «Укртрансгаз» - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 23.12.2019 у справі № 916/2419/19 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покласти на Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Акціонерне товариство «Укртрансгаз».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 03.12.2020.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя К.В. Богатир