РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.11.2020Справа № 910/9972/20

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СЕЙЛ» (вул. Чорновола, буд. 54, оф. 3, м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область, 08132) до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОЛЮКС ТРАНС» (вул. Чистяківська, буд. 30, м. Київ, 03062) про стягнення 170946,51 грн,

Без виклику сторін

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СЕЙЛ», звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОЛЮКС ТРАНС», в якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОЛЮКС ТРАНС» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СЕЙЛ» 150000,00 грн боргу, 10712,90 грн інфляційних нарахувань, 1512,30 грн 3% річних, 8721,31 грн пені, 2564,21 грн судових витрат.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 11362 поставки нафтогазопродуктів через мережу АЗСпо смарт-картам від 20.01.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2020 позовна заява прийнята до розгляду, у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу запропоновано у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позовну заяву, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, позивачу запропоновано у строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву подати відповідь на відзив в порядку статті 166 Господарського процесуального кодексу України, визначено відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі отримано позивачем 28.07.2020, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі направлено відповідачу за юридичною адресою (вул. Чистяківська, буд. 30, м. Київ, 03062) згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Копія ухвали про відкриття провадження у справі залишилася без вручення, конверт з копією ухвали повернувся до суду.

Статтею 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Факт неотримання адресатом поштової кореспонденції, враховуючи, що суд, з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

При цьому за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (Суд враховує mutatismutandis висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), провадження № 11-268заі18).

Також за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку Суд застосовує як джерело права, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 41 рішення ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, заява № 3236/03).

26.08.2020 до суду від відповідача надійшло клопотання про зобов`язання позивача направити копію позовної заяви з додатками, в обґрунтування якого зазначив, що позовна заява на адресу відповідача не надходила у зв`язку з чим відсутні можливості для надання відзиву та належного його обґрунтування.

Ухвалою суду від 09.09.2020 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОЛЮКС ТРАНС» про зобов`язання позивача направити копію позовної заяви з додатками.

Відповідач правом ознайомлення з матеріалами справи, подання відзиву на позовну заяву не скористався, позивачем додаткових заяв та/або клопотань не подано.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

20.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СЕЙЛ» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОЛЮКС ТРАНС» (покупець) укладено договір №11362 поставки нафтопродуктів через мережу АЗС по смарт-картам, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити покупцю, а покупець зобов`язався сплатити постачальнику вартість замовленого товару та прийняти його за допомогою смарт-карт в асортименті, кількості та за цінами обумовленими даним договором.

Відповідно до п.п. 10.1., 10.2. розділу 10 даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Термін дії даного договору визначається сторонами до 31.12.2020, а в частині виконання сторонами зобов`язань щодо взаєморозрахунків до їх повного виконання. Договір вважається подовженим на кожний наступний рік на тих самих умовах, якщо за місяць до закінчення строку його дії ні від однієї зі сторін не поступило письмового повідомлення про бажання розірвати договір.

Згідно із п. 7.1. розділу 7 договору відвантаження товарів покупцю здійснюється окремими партіями шляхом заправки автомобільного транспорту останнього в мережі АЗС постачальника за допомогою смарт-карт.

Постачальником погоджено АЗС, на яких обслуговуються смарт-картки «КЛО», спільно сторонами погоджено правила використання та зберігання смарт-карт «КЛО» (додаток № 2 до договору).

Для реалізації виконання сторонами предмету договору, постачальник, за письмовим замовленням покупця згідно додатку № 3, емітує для покупця смарт-карти, передає їх покупцю за актами приймання-передачі та здійснює їх технічний супровід у відповідності до умов договору та правил використання смарт-карт (п. 2.4.розділу 2 договору).

Покупцем за договором (відповідач) погоджено замовлення на виготовлення смарт-карт, що складає додаток № 3 до договору, а в подальшому сторонами складено та підписано акти прийому-передачі смарт-карт (додаток № 4 до договору).

Відповідно до п. 6.1. розділу6 договору сторони за даним договором погоджуються, що ціна на товари встановлюється в національній валюті України з розрахунку за 1 літр, нестатичною величиною і дорівнює ціні на товар, що діє в мережі АЗС постачальника на дату здійснення покупцем відвантаження замовленого товару.

Додатковою угодою від 20.01.2020 сторонами погоджено, що ціна наттовар за договором встановлюється в національній валюті України з розрахунку за 1 літр, не є статичною величиною і дорівнює ціні на товар, що діє в мережі АЗС постачальника на дату здійснення покупцем відвантаження замовленого товару на конкретно визначеній останнім АЗС в строки та на умовах даного договору, з урахуванням наданої постачальником знижки у розмірі 4,00 грн/л, від роздрібної ціни палива А-92, А-95та ДП; знижки в розмірі 1,50 грн/л від роздрібної ціни скрапленого газу придбаного в мережі фірмових АЗС «КЛО», що розташовані в м. Києві та Київській області та обслуговують смарт-карту «КЛО» з «з грошовим гаманцем». Знижка на паливо А-92, А-95 та ДП у мережі АЗС-партнерів складає 2,90 грн/л від роздрібної ціни.

За умовами п. 6.3., 6.4. розділу 6 договору постачальник, на підставі наданого покупцем замовлення надсилає покупцю рахунок-фактуру, який підлягає оплаті останнім протягом трьох робочих днів з дати отримання. Перехід права власності на замовлену та оплачену покупцем кількість товару відбувається на підставі оформлених сторонами видаткових накладних та/або актів приймання-передачі оформлення та передача яких покупцю здійснюється в офісі постачальника. Всі розрахунки, що здійснюються сторонами на виконання своїх обов`язків за даним договором, повинні бути виконані шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на відповідні розрахункові рахунки. За письмовим погодженням сторін,для проведення взаєморозрахунків може бути використана інша форма розрахунків, що не суперечить чинному законодавству. Оплата за товар здійснюється за фактом вибірки пального за десять календарних днів.

03.02.2020 позивачем виставлено до сплати відповідачу рахунок на оплату № ЦОГС-0002661 про сплату 156889,38 грн з ПДВ за поповнення картки клієнта, 10.02.2020 - рахунок на оплату № ЦОГС-0003388 про сплату 341416,00 грн з ПДВ за поповнення картки клієнта.

31.01.2020 сторонами складено та підписано видаткову накладну № ЦО-000000623 про поставку позивачем та прийняття відповідачем товару (бензин, скраплений газ та паливо) на загальну суму 139818,96 грн з ПДВ.

10.02.2020 сторонами складено та підписано видаткову накладну № ЦО-000000934 про поставку позивачем та прийняття відповідачем товару (бензин та паливо) на загальну суму 233256,53 грн з ПДВ.

Факт поставки позивачем товару згідно даних видаткових накладних також підтверджується актом приймання-передачі від 31.01.2020 та актом приймання-передачі від 10.02.2020.

03.03.2020 відповідачем направлено на адресу позивача лист щодо кредиторської заборгованості за вих. № 24, зі змісту якого вбачається, що у зв`язку із зміною у персональному складі виконавчого органу та складним фінансовим станом відповідач не має можливості погасити залишкову заборгованість перед позивач у короткий термін, при цьому не відмовляється від своїх зобов`язань за договором та розуміє всі негативні наслідки непогашення заборгованості.

Позивачем у позовній заяві стверджується факт часткової оплати з боку відповідача поставленого товару: 04.02.2020 здійснено оплату у розмірі 60000,00 грн, 18.02.2020 - 79818,96 грн, 20.02.2020 - 33256,53 грн, 17.03.2020 - 50000,00 грн, а всього 223075,49 грн, при цьому зазначає про відсутність оплати іншої частини поставленого товару у розмірі 150000,00 грн.

Відповідно до п. 8.5. розділу 8 договору у випадку порушення покупцем визначених умовами даного договору строків оплати заборгованості за фактично поставлений покупцю, але не оплачений останнім товар, постачальник має право нарахувати, а покупець, в цьому випадку, зобов`язується сплатити пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від суми вартості поставленого, але не сплаченого товару.

02.04.2020 позивач звернувся до відповідача із претензію про сплату 150000,00 грн заборгованості.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно із ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 266 Господарського кодексу України передбачено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджується факт укладення між сторонами 20.01.2020 договору № 11362 поставки нафтогазопродуктів через мережу АЗС по смарт-картам, за умовами якого позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 373075,49 грн з ПДВ.

Відповідачем за твердженням позивача оплачено вартість товару у розмірі 223075,49 грн, при цьому залишок коштів у розмірі 150000,00 грн оплачено не було. Матеріали справи не містять доказів повної оплати відповідачем вартості поставленого товару, доказів такої оплати відповідачем не надано, заперечень щодо розміру сплачених коштів не надано у зв`язку з чим суд доходить висновку про правомірність заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 150000,00 грн заборгованості.

Позивачем також нараховано до сплати відповідачу нараховано 3% річних у розмірі 1512,30 грн, пеню у розмірі 8721,31 грн та відсотки з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 10712,90 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 552 Цивільного кодексу України визначено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. Сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Наданий позивачем розрахунок нарахувань пені відповідає фактичним обставинам справи, є арифметично вірним, а тому вимога про стягнення з відповідача пені у розмірі 8721,31 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Наданий позивачем розрахунок нарахувань 3% річних відповідає фактичним обставинам справи, а тому вимога про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1512,30 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо проведеного позивачем розрахунку інфляційних нарахувань, суд зазначає, що нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Вказана правова позиція взаємоузгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 14.01.2020 у справі № 911/717/19.

Таким чином, під час розрахунку інфляційних нарахувань в основу розрахунку береться існуюча сума заборгованості за означений період, при цьому у порядку ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України не передбачено нарахування відсотків з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Судом проведено належний розрахунок інфляційних нарахувань, які становлять 3165,00 грн та підлягають стягненню з відповідача.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 120, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОЛЮКС ТРАНС» (вул. Чистяківська, буд. 30, м. Київ, 03062, ідентифікаційний код 41977851) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СЕЙЛ» (вул. Чорновола, буд. 54, оф. 3, м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область, 08132, ідентифікаційний код 41915030) заборгованість у розмірі 150000 грн 00 коп, пеню у розмірі 8721 грн 31 коп, 3% річних у розмірі 1512 грн 30 коп, інфляційні нарахування у розмірі 3165 грн 00 коп та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2450 грн 98 коп, а всього 165849 (сто шістдесят п`ять тисяч вісімсот сорок дев`ять) грн 59 (п`ятдесят дев`ять) коп.

3. В решті позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Дата складення та підписання рішення 26.11.2020.

Суддя В.О.Демидов