РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.11.2020Справа № 910/8039/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного підприємства "ОККО-БІЗНЕС КОНТРАКТ"

до Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

про стягнення 498919,66 грн

представники сторін:

від позивача: Брацкова О.С.

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "ОККО-БІЗНЕС КОНТРАКТ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про стягнення 498919,66 грн штрафу.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань із своєчасної доставки вантажу за договором про надання послуг №09243/Л3-2018 від 13.02.2018, у зв`язку із чим позивачем нарахований штраф у сумі 498919,66 грн згідно з пунктом 116 Статуту залізниць України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 дану позовну заяву залишено буз руху.

26.06.2020 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 01.07.2020 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи постановив здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 30.07.2020.

20.07.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на неправильний розрахунок штрафу. Також відповідачем заявлено про зменшення розміру штрафу на 50%, посилаючись на відсутність доказів понесення позивачем збитків у зв`язку з прострочення строків доставки вантажу. Окрім того, відповідачем подано до суду заяву про застосування строку позовної давності щодо вимог про стягнення штрафу за залізничними накладними№34194670, №33807702, №33704404, №35624998, №43493139, №346658815.

27.07.2020 через канцелярію суду від позивача надійшли заперечення на відзив.

Протокольною ухвалою від 30.07.2020 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання на 10.09.2020.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 03.09.2020 відмовив у задоволенні клопотання №НЮ-4125 від 04.08.2020 АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, призначеного на 10.09.2020 о 14:30, в режимі відеоконференції.

Протокольною ухвалою від 10.09.2020 суд відклав підготовче засідання на 01.10.2020.

29.09.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду.

01.10.2020 через канцелярію суду від позивача надійшли пояснення по справі.

У підготовчому засіданні 01.10.2020 суд розглянувши клопотання відповідача про залишення на підставі п.4 ч.1 ст.226 ГПК України позову без розгляду, оскільки позивачем було забезпечено явку свого представника у підготовчі засідання 30.07.2020, 10.09.2020 та 01.10.2020 та обставини, визначені п.4 ч.1 ст.226 ГПК України як підстави для залишення позову без розгляду, наразі відсутні.

Протокольною ухвалою від 01.10.2020 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті на 03.11.2020.

27.10.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява №НЮ-5199 від 20.10.2020 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням програмного забезпечення EasyCon.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 02.11.2020 відмовив у задоволенні заяви АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" №НЮ-5199 від 20.10.2020 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Протокольною ухвалою від 03.11.2020 суд відклав розгляд справи по суті на 17.11.2020.

У судовому засіданні 17.11.2020 представник позивача надав пояснення по суті позовних вимог, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 17.11.2020 не з`явився. Про час та місце судового засідання відповідач був повідомлений ухвалою суду від 03.11.2020, що підтверджується інформацією розміщеною на офіційному сайті ПАТ "Укрпошта" щодо відстеження поштового відправлення №783.

Згідно із ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У судовому засіданні 17.11.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

13.02.2018 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) та Приватним підприємством "Окко-Бізнес Контракт" (замовник) укладено договір №09243/Л3-2018 про надання послуг від 13.02.2018 (далі - договір).

Предметом договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги (п. 1.1 договору).

Відповідно до пункту 1.3 договору надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Згідно із пунктом 3.2 договору розмір плати за перевезення вантажу у вагоні перевізника (крім транспортерів перевізника, проїзду бригад супроводження великовагових транспортерів та вагонів для проїзду цих бригад) складається з:

- плати за перевезення навантаженого вагону перевізника, яка визначається за тарифом, визначеним у збірнику тарифів встановленим для власного вагону перевізника;

- компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до цього договору;

- плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки.

Сторони договору несуть відповідальність за невиконання плану перевезень згідно із Статутом залізниць України (п. 5.1 договору).

Пунктом 12.1 договору встановлено, що договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС "Месплан" або АС "Клієнт УЗ", або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього договору.

На виконання умов договору протягом червень-листопад 2019 року на адресу позивача був доставлений вантаж згідно з залізничними накладними №34194670 від 12.07.2019, №33807702 від 13.06.2019, №33704404 від 06.06.2019, №35624998 від 03.09.2019, №43847961 від 10.09.2019, №32096109 від 23.09.2019, №43493139 від 06.08.2019, №34658815 від 19.08.2019, №44322519 від 28.10.2019, №32401291 від 15.10.2019, №40885840 від 10.10.2019, №40782112 від 07.10.2019, №40824047 від 08.10.2019, №40452278 від 28.09.2019, №32257859 від 04.10.2019, №32415960 від 16.10.2019, №44039337 від 30.09.2019, №44200285 від 16.10.2019, №43876994 від 13.09.2019, №36054823 від 30.09.2019, №40360281 від 26.09.2019, №40402679 від 27.09.2019, №40452435 від 28.09.2019, №41044934 від 15.10.2019, №41819574 від 03.11.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час здійснення перевезення зазначеного вантажу допущено прострочення термінів доставки, вантаж доставлено одержувачу з порушенням терміну доставки, що підтверджується календарними штемпелями на вищевказаних залізничних накладних. Вказані порушення суперечать пункту 41 Статуту залізниць України та Правилам обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644.

Позивач заявив претензії про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу відповідно до ст.116 Статуту залізниць України на загальну суму 498919,66 грн, а саме:

претензія №774 від 31.07.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною №34194670 від 12.07.2019 на дві доби на загальну суму 3250,96 грн;

претензія №679 від 02.07.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною №33807702 від 13.06.2019 на дві доби на загальну суму 1865,34 грн;

претензія №681 від 02.07.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною №33704404 від 06.06.2019 на дві доби на загальну суму 9968,06 грн;

претензія №1008 від 02.10.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною №35624998 від 03.09.2019 на чотири доби на загальну суму 7792,15 грн;

претензія №1007 від 02.10.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною №43847961 від 10.09.2019 на вісім діб на загальну суму 24501,48 грн;

претензія №1010 від 02.10.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною №32096109 від 23.09.2019 на дві доби на загальну суму 10138,49 грн;

претензія №883 від 04.09.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною №43493139 від 06.08.2019 на чотири доби на загальну суму 12511,38 грн;

претензія №877 від 04.09.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною №34658815 від 19.08.2019 на дві доби на загальну суму 18616,66 грн;

претензія №1339 від 03.12.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною №44322519 від 28.10.2019 на дев`ять діб на загальну суму 13032,66 грн;

претензія №1219 від 06.11.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною №32401291 від 15.10.2019 на шість діб на загальну суму 16217,95 грн;

претензія №1233 від 08.11.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною №40885840 від 10.10.2019 на вісім діб на загальну суму 36133,96 грн;

претензія №1231 від 08.11.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною №40782112 від 07.10.2019 на шість діб на загальну суму 37034,80 грн;

претензія №1230 від 08.11.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною №40824047 від 08.10.2019 на п`ять діб на загальну суму 8518,52 грн;

претензія №1211 від 06.11.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною №40452278 від 28.09.2019 на чотири доби на загальну суму 6503,69 грн

претензія №1220 від 06.11.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною №32257859 від 04.10.2019 на три доби на загальну суму 10727,24 грн;

претензія №1210 від 06.11.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною №32415960 від 16.10.2019 на сім діб на загальну суму 47968,62 грн;

претензія №1218 від 06.11.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною №44039337 від 30.09.2019 на три доби на загальну суму 8688,44 грн;

претензія №1216 від 06.11.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною №44200285 від 16.10.2019 на чотири доби на загальну суму 38316,06 грн;

претензія №1217 від 06.11.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною №43876994 від 13.09.2019 на чотирнадцять діб на загальну суму 12511,38 грн;

претензія №1214 від 06.11.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною №36054823 від 30.09.2019 на шість діб на загальну суму 5338,40 грн;

претензія №1213 від 06.11.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною №40360281 від 26.09.2019 на чотири доби на загальну суму 24564,74 грн;

претензія №1215 від 06.11.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною №40402679 від 27.09.2019 на три доби на загальну суму 61380,61 грн;

претензія №1212 від 06.11.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною №40452435 від 28.09.2019 на чотири доби на загальну суму 20 353,65 грн;

претензія №1334 від 03.12.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною №41044934 від 15.10.2019 на п`ятнадцять діб на загальну суму 57177,69 грн;

претензія №1335 від 03.12.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною №41819574 від 03.11.2019 на шість діб на загальну суму 5806,73 грн.

Оскільки відповідач претензій позивача не задовольнив, Приватне підприємство "ОККО-БІЗНЕС КОНТРАКТ" звернулося до суду з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" 498919,66 грн штрафу.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із ч.6 ст.306 Господарського кодексу України, відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст.2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено, також ч. 2 ст. 307 ГК України.

Частиною 1 статті 919 Цивільного кодексу України передбачено, що перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Згідно зі статтею 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно пунктів 22, 23 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Відповідно до пункту 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно пункту 1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1 у разі перевезення вантажною швидкістю: маршрутними відправками; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах; дрібними відправками та відправками в середньотонажних контейнерах, терміни доставки вантажу обчислюються виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320, 200 та 150 км відповідно.

Відповідно до пункту 1.2 Правил термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата. Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Згідно із п. 2.4 Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до пункту 2.9 Правил про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки (пункт 2.10. Правил).

Відповідно до статті 116 Статуту залізниць за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

- 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

- 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

- 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

У інформаційному листі Вищого господарського суду України №01-06/420/2012 від 04.04.2012, за наслідком аналізу наведених вище норм законодавства, додатково зазначено, що нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Згідно п.8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як підтверджується календарними штемпелями на накладних, відповідачем доставлено позивачу вантаж із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного пунктом 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що у відповідності до пункту 116 Статуту та пункту 1.1. Правил є підставою для застосування до відповідача як перевізника відповідальності у вигляді штрафу.

З матеріалів справи вбачається, що протягом червня-листопада 2019 року зі станцій - Коростень, Новоград-Волинський, Сарни, Прилуки, Миколаїв-Вантажний, Одеса-Пересип, Херсон, здійснено перевезення вантажів, згідно залізничних накладних: №34194670 від 12.07.2019, №33807702 від 13.06.2019, №33704404 від 06.06.2019, №35624998 від 03.09.2019, №43847961 від 10.09.2019, №32096109 від 23.09.2019, №43493139 від 06.08.2019, №34658815 від 19.08.2019, №44322519 від 28.10.2019, №32401291 від 15.10.2019, №40885840 від 10.10.2019, №40782112 від 07.10.2019, №40824047 від 08.10.2019, №40452278 від 28.09.2019, №32257859 від 04.10.2019, №32415960 від 16.10.2019, №44039337 від 30.09.2019, №44200285 від 16.10.2019, №43876994 від 13.09.2019, №36054823 від 30.09.2019, №40360281 від 26.09.2019, №40402679 від 27.09.2019, №40452435 від 28.09.2019, №41044934 від 15.10.2019, №41819574 від 03.11.2019.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Судом встановлено, що вантаж відповідачем доставлено позивачу з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що підтверджується календарними штемпелями на накладних:

№34194670 відправлення 12.07.2019 прибуття 19.07.2019 (затримка 2 доби);

№33807702 відправлення 13.06.2019 прибуття 18.06.2019 (затримка 2 доби);

№33704404 відправлення 06.06.2019 прибуття 11.06.2019 (затримка 2 доби);

№35624998 відправлення 03.09.2019 прибуття 12.09.2019 (затримка 4 доби);

№43847961 відправлення 10.09.2019 прибуття 24.09.2019 (затримка 8 діб);

№32096109 відправлення 23.09.2019 прибуття 29.09.2020 (затримка 2 доби);

№43493139 відправлення 06.08.2019 прибуття 16.08.2019 (затримка 4 доби);

№34658815 відправлення 19.08.2019 прибуття 25.08.2019 (затримка 2 доби);

№44322519 відправлення 28.10.2019 прибуття 12.11.2019 (затримка 9 діб);

№32401291 відправлення 15.10.2019 прибуття 26.10.2019 (затримка 6 діб);

№40885840 відправлення 10.10.2019 прибуття 22.10.2019 (затримка 8 діб);

№40782112 відправлення 07.10.2019 прибуття 16.10.2019 (затримка 6 діб);

№40824047 відправлення 08.10.2019 прибуття 16.10.2019 (затримка 5 діб);

№40452278 відправлення 28.09.2019 прибуття 06.10.2019 (затримка 4 доби);

№32257859 відправлення 04.10.2019 прибуття 12.10.2019 (затримка 3 доби);

№32415960 відправлення 16.10.2019 прибуття 30.10.2019 (затримка 7 діб);

№44039337 відправлення 30.09.2019 прибуття 09.10.2019 (затримка 3 доби);

№44200285 відправлення 16.10.2019 прибуття 26.10.2019 (затримка 4 доби);

№43876994 відправлення 13.09.2019 прибуття 03.10.2019 (затримка 14 діб);

№36054823 відправлення 30.09.2019 прибуття 10.10.2019 (затримка 6 діб);

№40360281 відправлення 26.09.2019 прибуття 04.10.2019 (затримка 6 діб);

№40402679 відправлення 27.09.2019 прибуття 04.10.2019 (затримка 3 доби);

№40452435 відправлення 28.09.2019 прибуття 06.10.2019 (затримка 4 доби);

№41044934 відправлення 15.10.2019 прибуття 03.11.2019 (затримка 15 діб);

№41819574 відправлення 03.11.2019 прибуття 12.11.2019 (затримка 6 діб).

Водночас суд відхиляє доводи відповідача про збільшення терміну доставки вантажу на одну добу відповідно до п. 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажу по накладним: №33807702, №35624998, №34658815, №32257859, №40360281, оскільки з п.49 вказаних залізничних накладних вбачається, що переадресація вантажу відбулась до моменту (у день) складання накладної та відправлення вантажу, тому відсутні правові підстави для збільшення терміну доставки вантажу на одну добу.

Щодо залізничної накладної №34194670, то суд зазначає, що у п.49 вказаної накладної міститься відмітка про переадресацію, однак відсутня дата переадресації, що позбавляє суд можливості встановити чи відбулася переадресація вантажу до моменту складання накладної та відправлення вантажу. За таких обставин термін доставки вантажу за залізничною накладною №34194670 слід збільшити на одну добу, у зв`язку із чим прострочення доставки вантажу за вказаною накладною допущено залізницею менш ніж на дві доби, а тому підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні. Таким чином, позовні вимоги у частині стягнення штрафу у сумі 3250,96 грн, нарахованого за залізничною накладною №34194670, задоволенню не підлягають.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на помилковість здійсненого позивачем розрахунку суми штрафу за прострочення залізниці у доставці вантажу за залізничними накладними: №33807702, №33704404, №35624998, №32096109, №34658815, №32401291, №40885840, №40782112, №40824047, №40452278, №32257859, №32415960, №44200285, №36054823, №40360281, №40402679, №40452435, №41044934, №41819574, виходячи із суми, зазначеної у графі 34 залізничних накладних, оскільки відсотки штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею повинні відраховуватися від провізної плати, яка зазначається в пункті 31 залізничної накладної.

Так, приписами частини 1 статті 916 ЦК України визначено, що за перевезення вантажу стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Частиною 1 статті 307 ГК України встановлено обов`язок вантажовідправника сплатити перевізнику за перевезення вантажу встановлену плату. Статтею 311 ГК України передбачено, що плата за перевезення вантажів та виконання інших робіт, пов`язаних з перевезенням, визначається за цінами, встановленими відповідно до законодавства.

За змістом пунктів 2, 3 Розділу I Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги (далі - Збірник тарифів), затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, вбачається, що тарифи, збори та плати, наведені у цьому Збірнику, застосовуються на всіх лініях залізниць широкої, вузької та європейської колій мережі залізниць України загального користування для всіх суб`єктів господарювання, які беруть участь у процесі організації та здійснення перевезень вантажів залізничним транспортом. Державні регульовані тарифи встановлюються, зокрема, на внутрішні вантажні перевезення, що здійснюються на лініях широкої та європейської колій загальної мережі залізниць України, користування вагонами і контейнерами перевізника, роботи і послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких наведено в розділі III цього Збірника.

Пунктами 6, 11 Розділу I Збірника тарифів визначено, що тарифи застосовуються при визначенні плати за перевезення вантажів вантажною і великою швидкістю та пасажирськими поїздами за відстань залізницями України у внутрішньому сполученні - від станції відправлення до станції призначення, які відкриті від виконання комерційних операцій згідно з Тарифним керівництвом №4 залізниць України; плата за перевезення визначається згідно з Правилами застосування тарифів, наведеними в Розділі II цього Збірника. Для розрахунку плати за перевезення вантажів потрібно визначити належність вагона - перевізника, власний або орендований, у якому пред`являється до перевезення вантаж або перевезення у порожньому стані, і вибрати тарифну схему; при перевезенні вантажів у вагоні перевізника, крім транспортерів, базова ставка плати визначається як сума інфраструктурної для вагонів перевізника та вагонної складових плати (тарифу), що передбачено підпунктом 1.1.5. пункту 1.1. Розділу II Збірника тарифів. Після встановлення номера тарифної схеми, що відповідає даному виду відправки та перевезенню, необхідно звернутись до таблиць Розділу IV цього Збірника, в яких наведені базові ставки плати за перевезення відповідно до відстані перевезення (підпункт 1.1.11. пункту 1.1. Розділу II Збірника тарифів).

Отже, законодавцем передбачено встановлення державних регульованих тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом, що зумовлює визначення плати за перевезення вантажу залізницею із застосуванням тарифних схем, що встановлені Розділом IV. Ставки плати за перевезення Збірника тарифів на перевезення вантажів.

Пунктом 1.2. Розділу IV Збірника тарифів передбачено, що плата за тарифними схемами визначається залежно від відстані перевезення, а, відтак, є провізною платою, що справляється перевізником за доставку вантажу залізницею до станції призначення.

Пунктом 6 Статуту залізниць визначено, що тарифи на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу є системою цінових ставок та правил їх застосування, за якими провадяться розрахунки за перевезення залізницями, тоді як збори - цінові ставки, за якими провадяться розрахунки за виконання підприємствами залізничного транспорту робіт та послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу.

За змістом пункту 3 Розділу I Збірника тарифів вбачається, що поряд з платою за перевезення (провізною платою) державні регульовані тарифи також встановлюються на користування вагонами перевізника та роботи і послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких наведено в Розділі III цього Збірника. Плата за користування вагонами та збори нараховуються за ставками, які діяли в ті дні, коли надавалися послуги, а додаткові витрати, пов`язані з перевезенням вантажу, не передбачені тарифами і викликані причинами, що не залежали від перевізника, нараховуються за ставками, що діють на дату виникнення цих витрат (пункт 9 Розділу I Збірника тарифів.

Отже, Статутом залізниць та Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом визначено різновиди платежів, що сплачуються відправником вантажу на користь залізниці за перевезення вантажу до станції призначення, а саме тариф на перевезення вантажу як "провізна плата" за перевезення вантажу у вагонах перевізника, власному чи орендованих вагонах або перевезення вагонів у порожньому стані, що не включає вартості робіт і послуг залізниці, пов`язаних з перевезенням вантажу (суми зборів), а також "інші платежі", які включають збори за виконання робіт та надання послуг залізницею, пов`язаних з перевезенням вантажів (плата за користування вагонами перевізника, плата за проїзд провідників, плата за охорону та супроводження), та додаткові витрати під час перевезення вантажу, не передбачені тарифами та зумовлені причинами, що не залежать від залізниці як перевізника.

Пунктом 6 Статуту залізниць визначено накладну як основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил оформлення перевізних документів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем; відповідно до пункту 1.2. Правил оформлення перевізних документів, накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача; накладна є одночасно договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення; накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Додатком №1 до Правил оформлення перевізних документів визначено форму накладної як перевізного документа на залізниці із розшифруванням даних, що вносяться до її граф; додатком №2 до цих Правил зазначено форму відомості вагонів. Так, до накладної залізницею-перевізником вносяться відомості щодо провізної плати (графа 31), плати за проїзд провідника (графа 32), плати за охорону вантажу залізницею (графа 33), інших платежів, сплачених на станції відправлення (графи 35, 36, 37), а також усього суми платежів, сплачених відправником (графа 34).

У графі 34 залізничної накладної відображається загальна сума платежів, сплачених відправником на користь залізниці та зазначених у графах 31-33, 35-37 такого перевізного документа, в тому числі провізної плати, як плати за перевезення, та зборів за роботи і послуги, надані залізницею під час перевезення вантажу.

Отже, законодавцем розмежовано поняття "провізна плата", яка є регульованим державою тарифом за надання залізницею послуг з перевезення вантажів, та "інші платежі", що справляються за надання (виконання) інших, пов`язаних з перевезенням послуг і робіт.

Пунктом 116 Статуту залізниць визначено шкалу розрахунку штрафу, що підлягає до сплати залізницею одержувачу вантажу за порушення термінів його доставки, розмір якого залежить від кількості прострочених діб доставки вантажу та розраховується у відсотковому співвідношенні від суми провізної плати, сплаченої відправником на користь залізниці-перевізника.

Так, сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею обчислюється, виходячи із даних щодо суми провізної плати, зазначеної у конкретній залізничній накладній (графа 31), на підставі якої здійснювалося перевезення вантажу залізничним транспортом, що узгоджується з приписами частини 3 статті 313 ГК України, пунктів 6, 23 Статуту залізниць, пункту 1.2. Правил оформлення перевізних документів, пункту 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.02.2020 у справі №910/1524/19.

Судом здійснено власний розрахунок штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею виходячи від суми провізної плати, зазначеної у графі 31 залізничних накладних, №33807702, №33704404, №35624998, №32096109, №34658815, №32401291, №40885840, №40782112, №40824047, №40452278, №32257859, №32415960, №44200285, №36054823, №40360281, №40402679, №40452435, №41044934, №41819574 та встановлено, що за залізничною накладною №33807702 сума штрафу становить 1800,86 грн;

за залізничною накладною №33704404 сума штрафу становить 6995,50 грн;

за залізничною накладною №35624998 сума штрафу становить 7147,92 грн;

за залізничною накладною №32096109 сума штрафу становить 6664,47 грн;

за залізничною накладною №34658815 сума штрафу (виходячи із кількості вагонів, що перевозились за накладною) становить 12553,49 грн;

за залізничною накладною №32401291 сума штрафу становить 14867,10 грн;

за залізничною накладною №40885840 сума штрафу становить 24402,60 грн;

за залізничною накладною №40782112 сума штрафу становить 22788,96 грн;

за залізничною накладною №40824047 сума штрафу становить 5147,76 грн;

за залізничною накладною №40452278 сума штрафу становить 3983,13 грн;

за залізничною накладною №32257859 сума штрафу становить 9826,68 грн;

за залізничною накладною №32415960 сума штрафу становить 42964,56 грн;

за залізничною накладною №44200285 сума штрафу (виходячи із кількості вагонів, що перевозились за накладною) становить 19288,35 грн;

за залізничною накладною №36054823 сума штрафу становить 4890,72 грн;

за залізничною накладною №40360281 сума штрафу становить 22692,90 грн;

за залізничною накладною №40402679 сума штрафу становить 39984,54 грн;

за залізничною накладною №40452435 сума штрафу становить 12791,97 грн;

за залізничною накладною №41044934 сума штрафу становить 36844,43 грн;

за залізничною накладною №41819574 сума штрафу становить 3557,16 грн.

Розрахунки штрафу за залізничною накладною №43847961 у сумі 24501,48 грн, за залізничною накладною №43493139 у сумі 12511,38 грн, за залізничною накладною №44322519 у сумі 13032,66 грн, за залізничною накладною №44039337 у сумі 8688,44 грн, за залізничною накладною №43876994 сума штрафу становить 12511,38 грн нараховані позивачем виходячи від суми провізної плати, зазначеної у графі 31 залізничних накладних та є арифметично правильними.

З урахуванням наведеного, обґрунтованою сумою штрафу, нарахованого за несвоєчасну доставку вантажу є штраф у сумі 370438,44 грн.

З приводу заявленого відповідачем у відзиві на позов клопотання про зменшення штрафу на 50%, то суд зазначає наступне.

У клопотанні про зменшення штрафу відповідач посилається на те, що матеріали справи не містять доказів, що позивач поніс збитки внаслідок затримки вантажу.

Положенням ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням частини першої статті 550 ЦК України.

Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Крім цього, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази та доводи відповідача, суд зазначає, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення порушень щодо несвоєчасної доставки вантажу, незалежно від того, чи завдано у зв`язку з цим збитки.

Разом з тим відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження наявності скрутного майнового становища, поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку, а тому заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафу суд залишає без задоволення.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення штрафу за залізничними накладними №34194670, №33807702, №35624998, №43493139, №346658815 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.1 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

За змістом ч.1 ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Положеннями ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а ст.258 ЦК України - до окремих вимог встановлено позовну давність в один рік.

При цьому приписами ч.1 ст.258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Пунктом 136 Статуту залізниць України встановлено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 цього Статуту.

Разом з тим ч.1, 2 ст.315 ГК України унормовано, що до пред`явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред`явлення йому претензії. Претензії можуть пред`являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п`яти днів.

Частиною 4 статті 315 Господарського кодексу України встановлено, якщо заявлену перевізнику претензію, що випливає з договору перевезення вантажу, відхилено або відповідь на неї не одержано у строк, зазначений у частині третій цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді.

Відповідно до п. 134 Статуту залізниць України претензії до залізниць можуть бути заявлені протягом шести місяців.

Зазначені терміни обчислюються:

а) з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій про відшкодування за псування, пошкодження або недостачу вантажу, багажу та вантажобагажу;

б) через 30 діб з дня закінчення терміну доставки - для претензій про відшкодування за втрату вантажу;

в) через 2 місяці з дня прийому вантажу до перевезення - для претензій про відшкодування за втрату вантажу, що виникли з приводу перевезень у прямому змішаному сполученні;

г) через 10 діб після закінчення терміну доставки багажу чи вантажобагажу - для претензій про відшкодування за втрату багажу чи вантажобагажу;

д) від дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій з приводу прострочення доставки вантажу, багажу або вантажобагажу;

е) після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для оплати штрафу, - для претензій про стягнення штрафу за невиконання плану перевезень.

Положеннями ч.5 ст.307 ГК України, яка кореспондується із ч.4 ст.909, ч.1 ст.920 ЦК України, встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів за цими перевезеннями визначаються транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Тобто, ст.315 ГК України та п.134, 136, 137 Статуту залізниць України є спеціальними нормами, які регулюють питання перебігу строку позовної давності у позовах про відшкодування збитків (вартості нестачі вантажу), що виникають із залізничних перевезень.

Господарський кодекс України, прийнятий Верховною Радою України 16.01.2003 за №436-IV і набрав чинності з 01.01.2004, та статтею 315 якого передбачено певні особливості обчислення строків позовної давності за договором перевезення, у випадку звернення сторони з претензією про відшкодування завданих збитків перевізником, також є спеціальним законом, який повинен застосовуватися до правовідносин сторін переважно щодо норм права, як такий, що прийнятий пізніше та має особливості обчислення строків позовної давності у випадках застосування позивачем претензійного порядку врегулювання спору.

Відтак, положення пунктів 134, 136 Статуту залізниць України слід застосовувати у системному зв`язку з положенням частини 4 статті 315 Господарського кодексу України таким чином, що строк позовної давності починає свій перебіг з дня одержання відповіді на претензію позивача або з дня закінчення строку, встановленого частиною 3 статті 315 Господарського кодексу України для відповіді на претензію.

Враховуючи, що дотримання претензійного порядку не є обов`язковим, то у вирішенні питання про початок перебігу позовної давності в розумінні цієї норми Господарського кодексу України слід виходити з того, що такий перебіг починається після закінчення строку пред`явлення претензії і строку її розгляду (ч. 2, 3 ст. 315 ГК України) незалежно від того, чи пред`являлася відповідна претензія до перевізника.

При цьому відсутність відомостей щодо звернення позивача до відповідача з претензією не впливає на порядок обчислення позовної давності, оскільки визначений законом строк, в межах якого особа має право звернутися з позовом до суду, не може поглинатися строком на реалізацію права на досудове врегулювання спору.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 22.12.2018 у справі № 910/4405/18, від 11.04.2019 у справі № 905/729/18, від 13.08.2019 у справі №910/11614/18, від 10.09.2019 у справі № 905/2303/18.

Отже, позов до перевізника у даній справі може бути пред`явлений протягом 6 місяців після спливу 45-денного строку, передбаченого для пред`явлення претензії, та 45-денного строку, передбаченого для надання відповіді на претензію, що узгоджується з положеннями п.п. 134, 136 Статуту залізниць України та ст. 315 ГК України.

У матеріалах справи наявні докази направлення претензій відповідачу за залізничними накладними №34194670, №33807702, №33704404, №35624998, №43493139, №346658815.

Відповідь на претензію позивач надав суду лише за залізничною накладною №34658815.

Так, листом від 29.11.2019 №М-7/3832 відповідач надав відповідь на претензію №877 від 04.09.2019 щодо прострочення доставки вантажу за залізничною накладною №34658815 від 19.08.2019. Позивач отримав вказаний лист 09.12.2019, що підтверджується відповідною відміткою на листі, а тому позивачем дотримано 6-місячний строк на звернення до суду (позов поданий 09.06.2020) після отримання 09.12.2019 відмови у задоволенні претензії за залізничною накладною №34658815. За таких обставин, суд відхиляє доводи відповідача про пропуск строку позовної давності на заявлення вимог про стягнення штрафу за залізничною накладною №34658815.

Щодо залізничних накладних №34194670, №33807702, №33704404, №35624998, №43493139, то судом враховано, що у відповідності до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Претензія №679 від 02.07.2019 за залізничною накладною №33807702 отримана відповідачем 04.07.2019, отже останнім днем для відповіді на претензію є 19.08.2019 (оскільки 18.08.2019 припадає на вихідний). За таких обставин, позивач мав звернувся до суду з позовом про стягнення штрафу за вказаною накладною (з урахуванням вихідних днів) до 24.02.2020.

Претензія №1008 від 02.10.2019 за залізничною накладною №35624998 отримана відповідачем 09.10.2019, а тому останнім днем для відповіді на претензію є 25.11.2019 (оскільки 23.11.2019 припадає на вихідний). За таких обставин, позивач мав звернувся до суду з позовом про стягнення штрафу за вказаною накладною до 25.05.2020.

Претензія №774 від 31.07.2019 за залізничною накладною №34194670 направлена відповідачу 02.08.2019. Доказів отримання відповідачем вказаної претензії матеріали справи не містять. З урахуванням нормативних строків пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку, останнім днем для відповіді на претензію є 19.09.2019. За таких обставин, позивач мав звернувся до суду з позовом про стягнення штрафу за вказаною накладною до 19.03.2020.

Претензія №681 від 02.07.2019 за залізничною накладною №33704404 отримана відповідачем 04.07.2019, отже останнім днем для відповіді на претензію є 19.08.2019 (оскільки 18.08.2019 припадає на вихідний). За таких обставин, позивач мав звернувся до суду з позовом про стягнення штрафу за вказаною накладною (з урахуванням вихідних днів) до 24.02.2020.

Претензія №883 від 04.09.2019 за залізничною накладною №43493139 від 06.08.2019 отримана відповідачем 10.09.2019, а тому останнім днем для відповіді на претензію є 25.10.2019. За таких обставин, позивач мав звернувся до суду з позовом про стягнення штрафу за вказаною накладною (з урахуванням вихідних днів) до 27.04.2020.

З урахуванням вище наведеного, позовні вимоги про стягнення штрафу за залізничними накладними №34194670, №33807702, №33704404, №35624998, №43493139 заявлені позивачем із пропуском строку позовної давності.

З урахуванням наведеного, оскільки позивачем заявлено вимоги з пропуском позовної давності, а відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності, то у задоволенні заявлених позивачем вимог про стягнення штрафу за залізничними накладними №33807702, №33704404, №35624998, №43493139 у сумі 28455,66 грн слід відмовити.

Ураховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф нарахований за несвоєчасну доставку вантажу у сумі 341982,78 грн (370438,44 грн - 28455,66 грн).

Щодо позовних вимог у частині стягнення штрафу у сумі 3250,96 грн, нарахованого за залізничною накладною №34194670, то суд відмов у задоволенні позовних вимог у цій частині з підстав необґрунтованості, а тому позовна давність не застосовується.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вище наведене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення часткове позовних вимог Приватного підприємства "ОККО-БІЗНЕС КОНТРАКТ".

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129-130, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЄЖИ ҐЕДРОЙЦЯ, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного підприємства "ОККО-БІЗНЕС КОНТРАКТ" (04070, м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, буд. 15-17/18; ідентифікаційний код 33614922) штраф у сумі 341982,78 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 5129,88 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 30.11.2020.

Суддя С.О. Турчин