ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року Справа № 902/458/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Гудак А.В. , суддя Петухов М.Г.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Вінницької області від 25.08.2020 р. ухваленого суддею Тварковським А.А. у м.Вінниці, повний текст складено 25.08.2020 р.

у справі № 902/458/20

за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ПОДОЛЯНКА-7"

про стягнення 31179,93 грн.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Господарського суду Вінницької області від 25.08.2020 р. у справі № 902/458/20 частково задоволено позов АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України". Згідно з рішенням суду підлягає стягненню з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ПОДОЛЯНКА-7" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 23411,75 грн. боргу; 2054,24 грн. пені; 1422,48 грн. 3% річних; 2237,21 грн. інфляційних втрат та 2102 грн. - відшкодування витрат по сплаті судового збору. Відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення 2054,24 грн. пені у зв`язку зі зменшенням належної до стягнення неустойки.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подав скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить частково скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 25.08.2020 р. у даній справі та постановити нове рішення про задоволення позову в частині стягнення 2054,24 грн.

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не погоджується рішенням суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог у зв`язку зі зменшенням розміру неустойки, і вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, зокрема ст. 233 Господарського кодексу України, ст.ст. 549-552, 599, 625 Цивільного кодексу України, та ст.ст. 236 та 238 Господарського процесуального кодексу України, без дослідження усіх істотних обставин справи.

Доводить, що відповідно до ст.233 Господарського кодексу України і ст.551 Цивільного кодексу України право на зменшення неустойки (штрафу, пені) виникає у господарського суду виключно за наявності значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, і тільки у разі наявності такого перевищення суд може скористатися наданим йому процесуальним правом. При цьому з`ясувавши наявність перевищення розміру неустойки перед розміром збитків суд повинен встановити існування інших обставин, зокрема, об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Суд не мав права застосовувати до спірних правовідносин статтю 233 ЦК України, не з`ясувавши всіх обставин, з`ясування яких передбачене вказаною нормою.

Доводить, що з матеріалів справи та самого рішення незрозуміло, які саме інтереси сторін було враховано, і яким чином інтереси сторін вплинули на рішення суду в частині зменшення розміру неустойки, тоді як судом не були враховані інтереси позивача.

З огляду на наведене, відсутність вини відповідача у виникненні боргу, його важкий фінансовий стан не є винятковим випадком та підставою для зменшення неустойки, суд не надав належної уваги ступеню виконання зобов`язання боржником, не виконавши при цьому вимоги закону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу, що призвело до порушення ст. 233 ГК України ст. 525. 526, 551, 599,625 Цивільного кодексу України.

Просить суд врахувати викладене і скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 25.08.2020 р. у справі № 902/458/20 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки у сумі 2 054,24 грн. Прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» щодо стягнення неустойки у сумі 2054,24 гри. задовольнити.

Відповідач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ПОДОЛЯНКА-7" подав суду відзив на апеляційну скаргу.

Посилається на норми ст. 233 ГК України ст. 3, 551 Цивільного кодексу України та при вирішенні даного спору просить суд врахувати, що відповідач є неприбутковою організацією, а позивачем не надано доказів понесення збитків чи інших негативних наслідків в зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань.

З урахуванням викладеного просить суд відмовити у задоволенні апеляційних вимог, рішення Господарського суду Вінницької області у справі № 902/458/20 від 25.08.2020 р. - залишити без змін.

Відповідно до ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження. Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і сторони не подавали клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, розгляд апеляційної скарги відбувся в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України. Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

19.09.2017 р. Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"/постачальник та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ПОДОЛЯНКА-7"/споживач уклали договір постачання природного газу № 3182/1718-ТЕ-1, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ на умовах цього договору /а.с. 19-28 у т. 1/.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент звернення позивач до суду першої інстанції з даним позовом Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" змінено організаційно-правову форму на Акціонерне товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Відповідно до п. 1.2. договору постачання природного газу № 3182/1718-ТЕ-1 природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно з п. 2.1. договору постачальник передає споживачу з 01.10.2017 р. по 31.03.2018 р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 195 тис.куб. метрів, в тому числі по місяцях: жовтень - 20 тиc.куб. метрів, листопад - 25 тис.куб. метрів, грудень - 35 тис.куб. метрів (80 тис.куб. метрів за IV кв. 2017 р.), січень 45 тис.куб. метрів, лютий - 35 тис.куб. метрів, березень - 35 тис.куб. метрів (115 тис. куб. метрів за І кв. 2018 р.)

Розділом 5 договору сторони погодили ціну природного газу.

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з п. 8.2. договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4%, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розрахована від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до п.10.3. договору сторони дійшли згоди, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

Згідно з п.12.1. договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін і діє, в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 р. до 31.03.2018 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

Відповідно до листа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ПОДОЛЯНКА-7" вих. № 01117 від 02.11.2017 р., адресованого НАК "Нафтогаз України", відповідач вказує на неправильне зазначення у договорі постачання природного газу № 3182/1718-ТЕ-1 від 19.09.2017 р. ЕІС-коду ОСББ "ПОДОЛЯНКА-7" з урахуванням заяви - приєднання № 09420ZEMJYAT016 до умов договору розподілу природного газу, у зв`язку з чим просив вважати зазначений лист невід`ємною частиною договору /а.с. 29 у т.1/.

Додатковими угодами до договору № 1 від 11.01.2018 р., № 2 від 12.04.2018 р., № 3 від 12.06.2018 р. сторонами внесено зміни до умов Договору, зокрема, щодо порядку та умов передачі природного газу та проведення розрахунків, відповідальності сторін. Так, сторони погодили зміну відсоткового розміру пені до 15,3%, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розрахована від суми простроченого платежу за кожний день прострочення; строку дії договору з визначенням відповідних обсягів на квітень-липень 2018 року (строк дії договору продовжено по 31.07.2018 р. включно, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення) /а.с. 31-34 у т. 1/.

Додаткові угоди підписані сторонами та скріплені їх печатками.

На виконання умов договору позивач за актами приймання - передачі передав у власність відповідачу природний газ на загальну суму 726349,46 грн., а саме: за актами від 31.10.2017 р. за жовтень 2017 року на суму 54636,78 грн.; від 30.11.2017 р. за листопад 2017 року на суму 95598,05 грн.; від 31.12.2017 р. за грудень 2017 року на суму 110163,11 грн.; від 31.01.2018 р. за січень 2018 року на суму 154170,26 грн.; від 28.02.2018 р. за лютий 2018 року на суму 129691,92 грн.; 31.03.2018 р. за березень 2018 року на суму 129982,51 грн.; від 30.04.2018 р. за квітень 2018 року на суму 36305,9 грн.; від 31.05.2018 р. за травень 2018 року на суму 24800,93 грн. Акти підписані представниками сторін без заперечень і їх підписи скріплені печатками /а.с. 35-42 у т. 1/.

Відповідач оплату за поставлений природний газ здійснив не в повному обсязі та з порушенням строків, визначених умовами пункту 6.1 договору, що підтверджено довідкою по операціях за договором №3182/1718-ТЕ з підприємством "Подолянка - 7 ОСББ " /а.с.44 у т.1/, де відображений рух коштів за договором за період 01.11.2017 р. по 31.07.2019 р., Загалом відповідачем сплачено 702937,71 грн., заборгованість на час звернення позивачем з позовом до суду становить 23411,75 грн.

Отже, на умовах договору № 3182/1718-ТЕ-1 від 19.09.2017 р. між сторонами відбулись правовідносини з поставки природного газу, які врегульовані нормами пар.1, 3, 5 глави 54 ЦК України, пар.3 глави 30 ГК України.

Відповідно до норм ст.275 ГК України, ст.714 ЦК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство зобов`язане надавати енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, іншій стороні (споживачеві, абоненту), яка зобов`язана оплатити прийняту енергію та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно ст. 11, 14 ЦК України, ч.1 ст.144 ГК України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, ст.193 ГК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України, норми якої кореспондується зі ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки несвоєчасне виконання грошового зобов`язання має місце, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, про стягнення боргу, а також - 1422,48 грн. 3% річних та 2237,21 грн. - інфляційних втрат. за період з жовтня 2017 року по травень 2018 року.

Відповідальність у вигляді пені визначена умовами п. 6.1 , 8.2 договору і вимога про стягнення пені в розмірі 4108,49 грн. відповідає таким умовам і нормам ст..ст.230-232 ГК України.

Відповідач, посилаючись на норми статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України, просив суд зменшити розмір неустойки (пені) на 90%. Суд першої інстанції зменшив належну до стягнення суму пені на 50%, врахувавши, що відповідач є неприбутковою організацією; відповідно до умов договору відповідач отримував природний газ від позивача виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню; ступінь виконання зобов`язання відповідачем та поведінка винної сторони: відповідач не ухилявся від виконання взятих на себе зобов`язань за договором, непогашеною залишається незначна частина боргу, а саме 23411,75 грн. із 726349,46 грн. загальної вартості поставки природного; крім того, до відповідача застосовано також відповідальність згідно зі ст..625 ЦК України - стягнення 3 % річних, які є платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, та інфляційних нарахувань, які за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, що не передбачено умовами договору, однак передбачено нормами чинного законодавства.

Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" оспорюють ся такі висновки суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для зменшення розміру пені на 50 %, оскільки такі висновки відповідають нормам ст.233 ГК України, ч. 3 статті 551 ЦК України та конкретним обставинам справи, які мають істотне значення.

Так, відповідно до ч.1 статті 233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати.

При цьому, зменшення розміру належної до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (пені) відповідно до наведених норм суд першої інстанції об`єктивно оцінив конкретні обставини справі.

Так, судом враховується ступінь виконання зобов`язання, а саме те, що на час звернення позивачем з даним позовом до суду відповідач не ухилявся від виконання взятих на себе зобов`язань за договором, непогашеною залишається незначна частина боргу, а саме 23411,75 грн. із 726349,46 грн. загальної вартості поставки природного газу (3,2 відсотки від суми заборгованості).

За умовами договору № 3182/1718-ТЕ-1 природний газ, що постачається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Судом враховано як істотну ту обставину, що відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ПОДОЛЯНКА-7" включено до Реєстру неприбуткових установ та організацій з 07.11.2016 р., що підтверджується рішенням Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Вінницькій області № 203 від 07.11.2016 р. /а.с. 60 у т.1/. Зі звітів про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, фінансової звітності мікропідприємства, спрощених фінансових звітів суб`єкта малого підприємництва за 2016 -2019 роки /а.с. 65-78 у т.1/ підтверджено, що збиток на кінець звітного періоду у становить відповідно 202,0 грн., 127,4 грн., 0 грн., 0 грн.

Наведені обставини свідчать про майновий стан відповідача, а також інші інтереси сторони, що заслуговують на увагу. При цьому колегія суддів звертає увагу, що пеня - це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної у порушенні зобов`язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення.

Крім того, як зазначено вище, у даній справі також заявлені позовні вимоги про стягнення 1422,48 грн. 3% річних та 2237,21 грн. інфляційних втрат. за період з жовтня 2017 року по травень 2018 року. Так, інфляційні втрати на суму боргу і 3% річних є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові.

Оскільки судом першої інстанції в повному обсязі задоволені вимоги про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, таким чином задоволені вимоги позивача щодо відшкодування матеріальних втрат від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення платежів.

Господарський суд Вінницької області зменшив розмір належних до сплати штрафних санкцій, правомірно скориставшись таким правом відповідно до норм ст.233 ГК України та ст.551 ЦК України. Враховуючи наведені обставини в їх сукупності, колегія суддів погоджується, що зменшення розміру пені на 50% до суми 2054,24 грн. є оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Ступінь виконання зобов`язання боржником, вжиті ним заходи до врегулювання заборгованості та його майновий стан, обумовлений специфікою його діяльності, дозволяють суду в даному випадку дійти висновку, що такі обставини заслуговують на увагу і зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Колегія суддів також звертає увагу, що позивач ні в суді першої інстанції, ні звернувшись до суду апеляційної інстанції не заперечив вищенаведеного та не довів в порядку ст. 74 ГПК України власний складний майновий стан чи наявність збитків, спричинених у даному випадку несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання боржником.

Підсумовуючи викладене, за результатом перегляду рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Господарського суду Вінницької області від 25.08.2020 р. у справі № 902/458/20 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві, тому відсутні підстави для його зміни чи скасування. Доводи Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно з ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 276, 281 - 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Вінницької області від 25.08.2020 р. у справі № 902/458/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Матеріали справи № 902/458/20 повернути Господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Петухов М.Г.