РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.11.2020Справа № 910/8099/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В. В., за участі секретаря судового засідання Рєпкіної Ю. Є., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Німецько-Українська Науково-Виробнича Фірма "БРОВАФАРМА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр технічної експертизи та аудиту"

про розірвання договорів,

Представники учасників процесу згідно протоколу від 11.11.2020,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю " Німецько-Українська Науково-Виробнича Фірма "БРОВАФАРМА" (далі - позивач, Фірма) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр технічної експертизи та аудиту" (далі - відповідач, Товариство) про розірвання договору № 88 від 16.10.2019 та договору № 4 від 20.01.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача договірних обов`язків щодо виконання договору № 88 від 16.10.2019 та договору № 4 від 20.01.2020, за твердженнями позивача відповідач не приступив до виконання робіт за вказаними правочинами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі № 910/8099/20, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.07.2020 та встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив та інших доказів.

14.07.2020 до канцелярії суду представником відповідача подано заяву про оголошення перерви у підготовчому засіданні.

15.07.2020 на офіційну електронну поштову адресу суду надійшов лист позивача з повідомленням про відсутність інших позовів з тим самим предметом та з тих самих підстав.

За наслідками підготовчого засідання 15.07.2020 суд ухвалив відмовити у задоволенні заяви відповідача про оголошення перерви у підготовчому засіданні та зобов`язанні позивача вручити копію позову справі та відкласти підготовче засідання у справі № 910/8099/20 на 05.08.2020.

У підготовчому засіданні 05.08.2020 було оголошено перерву до 02.09.2020.

17.08.2020 до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву.

01.09.2020 на офіційну електронну поштову адресу суду надійшла відповідь на відзив.

У підготовче засідання 02.09.2020 прибула представники сторін.

За наслідками судового засідання 02.09.2020 судом була постановлена ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті в судовому засіданні 30.09.2020.

У зв`язку із перебуванням судді Джарти В. В. у відпустці судове засідання 30.09.2020 не відбулось, розгляд справи був призначений на 11.11.2020.

У призначеному судовому засіданні представник позивача просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Відповідно статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «НІМЕЦЬКО- УКРАЇНСЬКА НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА «БРОВАФАРМА», як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр технічної експертизи та аудиту», як виконавцем, був укладений договір № 88, предметом якого є виконання робіт з проведення інспектування (експертизи стану охорони праці) суб`єкта господарювання для визначення спроможності безпечної експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки тощо (далі - Договір № 88).

20.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «НІМЕЦЬКО- УКРАЇНСЬКА НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА «БРОВАФАРМА», як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр технічної експертизи та аудиту», як виконавцем, був укладений договір № 4, предметом якого також є виконання робіт з проведення інспектування (експертизи стану охорони праці) суб`єкта господарювання для визначення спроможності безпечної експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки тощо (далі - Договір № 4).

Згідно пункту 2.1. Договору № 88 вартість робіт (послуг) становить 33 801,30 грн.

Згідно пункту 2.1. Договору № 4 вартість робіт (послуг) становить 45 819,54 грн.

Умовами пункту 2.2. укладених правочинів сторони передбачили, що замовник перераховує на рахунок виконавця передоплату в розмірі 50% від вартості робіт (надання послуг) згідно цього договору до початку виконання експертизи, решту по завершенню робіт. Висновки експертизи замовник отримує після повного розрахунку з виконавцем.

На виконання умов пункту 2.2. договору № 88 Фірмою було сплачено на рахунок Товариства 16 900,70 грн згідно платіжного доручення № 3320 від 21.10.2019 та 16 900,60 грн згідно платіжного доручення № 3807 від 10.12.2019.

Також, на виконання умов пункту 2.2. Договору № 4, платіжним дорученням № 239 від 03.02.2020 було перераховано відповідачу 45 819,54 грн вартості послуг за Договором.

Згідно пунктів 3.1. як Договору № 88, так і Договору № 4, термін виконання робіт (послуг) Відповідачем становить 60 робочих днів з дати оплати та подання позивачем всіх необхідних документів, визначених представником Відповідача.

Відповідно до підпунктів 3.2.2. як Договору № 88, так і Договору № 4, Позивач готує необхідні для проведення експертизи документи згідно з переліком, який надається відповідальною особою відповідача. Перелік надається до початку виконання робіт (послуг) та погоджується обома Сторонами. Крім цього, пунктами 4.2. Договору № 88 та Договору № 4 передбачено, що відповідач зобов`язаний надати Позивачу для ознайомлення перелік документів, необхідних для проведення експертизи.

Як передбачено підпунктами 3.2.3. Договору № 88 та Договору № 4, за результатами проведеного аналізу поданих Позивачем документів (див підпункт 3.2.2. Договору № 88 та Договору № 4) Відповідач розробляє та надає Позивачу висновок експертизи щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки під час експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки. Дата видачі висновку експертизи є датою закінчення експертизи.

За твердженнями позивача, починаючи із дати укладання Договору № 88 та Договору № 4, відповідач не приступив до виконання своїх зобов`язань, передбачених зазначеними вище договорами, а саме відповідач не визначив та не надав позивачеві перелік документів, на підставі яких відповідач має розробити відповідні висновки експертизи, як це передбачено зазначеними вище пунктами Договору № 88 та Договору № 4.

Фірма зазначає, що незважаючи на це, 15.04.2020 позивачем одержано від відповідача:

- акти надання послуг від 28.02.2020 № 88-19/20 за Договором № 88;

- акти надання послуг від 28.02.2020 № 4/20 за Договором № 4;

- висновок експертизи № -0015.20-В стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання під час експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки,

- супровідний лист № 6/20 від 16.03.2020.

Обґрунтовуючи відмову від підписання актів позивач зазначає, що Товариство навіть не приступило до виконання взятих на себе зобов`язань за Договором № 88 та Договором № 4. Вказані обставини також стали підставою пропозиції Фірми розірвати укладені Договір № 88 та Договорі № 4, а також повернути кошти, сплачені в якості передплати за вказаними договорами. Фірма направила на адресу Товариства лист від 16.04.2020 № 174 разом із підписаними проектами додаткової угоди про розірвання Договору № 88 від 16.10.2019 та Договору № 4 від 20.01.2020.

Оскільки відповіді від Товариство не надходило, Фірма звернулась із даним позовом до суду, в межах якого просить суд розірвати укладені правочини.

Товариство заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає таке.

Згідно Постанови КМУ № 1107від 26.10.2011 експертизу стану охорони праці мають право проводити експертні організації - експертно-технічні центри, що належать до сфери управління Держпрці або незалежні експертні організації, які забезпечують науково-технічну підтримку державного нагляду у сфері промислової безпеки та охорони праці та мають підтверджену компетенцію для інспекційної діяльності у сфері охорони праці відповідно до чинного законодавства.

Згідно Атестату про акредитацію, виданий Національним агентством з акредитації України засвідчено компетентність ТОВ «Центр технічної експертизи та аудиту» в сфері інспектування: експертиза стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання під час виконання заявлених робіт, під час експлуатації заявлених машин, механізмів, устаткування та їх відповідності вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки ( ДСТУ EN ISO/IES 17020:2012).

За заявкою Позивача від 16.10.2019 ставилось питання про проведення експертизи щодо експлуатації та застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки вимогам нормативно-правових актів з питань охорони праці та промислової безпеки відповідно до ПКМУ №1107 від 26.10.2011 для наступних машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки: Системи отримання води високоочищеної; Компресору TYDI-15. Фірма «Долгокеран» Туреччина; Парогенератору ТОВ «Аветон» Харків, Україна; Водонагрівача НВПН-2-1,5.18-200, Фірма «Тепломаш» Україна; Чіллера, Польша; Етикувальний аплікатор, Китай.

На підставі вказаної заявки між сторонами 16.10.19 було укладено Договір №88 про проведення заявленої експертизи.

У зв`язку з необхідністю додаткового інспектування та експертизи щодо посудини, що працюють під тиском понад 0,0,5 МПа ( п. 10 Додатку 3 до Порядку), а саме: Машини для автоклавування моделі 1200L Super Water Autjclsve, зав. № 176, 2018 (Китай); Машини для розливу препаратів у інфузійні ПВХ мішки моделі Filing&Sealing Machine, зав. № НС-180312, 2018 (Китай) сторонами був укладений Договір №4 за тим самим предметом інспектування та експертного дослідження.

28.02.2020 відповідачем складено та затверджено висновок експертизи № З915.20-В. за встановленою формою, який разом з Актами надання послуг № 4/20 та № 88-19/20 від 28.02.2020 супровідним листом Товариства №6/20 від 16.03.2020 направлені на адресу позивача, який отримано ним 02.04.2020, згідно поштового повідомлення про вручення.

Згідно вказаного експертного висновку Фірма, як суб`єкт господарювання не спроможна забезпечити дотримання вимог законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки.

Відповідач стверджує, що негативно реагуючи на вказаний експертний висновок № -0015.20 позивач листом № 174 від 16.04.2020 запропонував розірвання договорів № 4 та № 88 з поверненням сплачених коштів на проведення експертизи за вказаними договорами.

У відповідь на лист від 16.04.2020 Товариство скерувало відповідь лист №7/20 від 12.05.20, який було повернуто Укрпоштою 15.07.2020 053)на адресу відповідача у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно частин 1, 2 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

У вказаній статті йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду.

Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 26.03.2019 у справі № 910/6690/17.

Дослідивши зміст укладеного договору № 88 та договору № 4, суд дійшов висновку про те, що вказаними правочинами не передбачено можливості та порядку його розірвання.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що результатом наданих за спірними правочинами послуг є експертний висновок і такий висновок був наданий Товариством на користь позивача шляхом направлення поштового відправлення 211 та отриманий Фірмою 02.04.2020. Позивачем вказаних обставин не спростовано. У своїй сукупності наведені обставини засвідчують факт досягнення мети укладених договорів, що ставить під сумнів наявність істотного порушення договорів.

Крім того, при зверненні із позовом про розірвання договорів до суду Фірмою не вказано як саме позивача позбавлено того, на що він розраховував при укладенні договорів.

Під час вирішення даного спору судом також було враховано і той факт, що строк дії договору № 88 визначений до 31.12.2019, а отже договір є припиненим. Беручи до уваги, що розірвання - це припинення зобов`язання сторін на майбутнє (стаття 653 ЦК України), вимога про розірвання договору, який вже є припиненим, не потребує додаткового дослідження обставин, які вже настали.

За наведених у сукупності обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

При цьому, суд відзначає, що інші доводи та заперечення сторін не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Судові витрати з урахуванням положень статті 129 ГПК України покладаються судом на позивача.

Керуючись статтями 73-80, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю " Німецько-Українська Науково-Виробнича Фірма "БРОВАФАРМА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр технічної експертизи та аудиту" про розірвання про розірвання договору № 88 від 16.10.2019 та договору № 4 від 20.01.2020 відмовити повністю.

2. Судові витрати, пов`язані з розглядом справу покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю " Німецько-Українська Науково-Виробнича Фірма "БРОВАФАРМА".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 01.12.2020.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ