ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2020 р. Справа№ 910/4777/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Калатай Н.Ф.

Дідиченко М.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Припутня Олександра Івановича на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2020 у справі №910/4777/17 (суддя Босий В.П., повний текст складено - 20.08.2020) за позовом Фізичної особи-підприємця Припутня Олександра Івановича до Комунального підприємства "Ватутінськінвестбуд" та Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Деснянська районна у м. Києві державна адміністрація про стягнення 166 795,00 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Фізична особа-підприємець Припутень Олександр Іванович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Ватутінськінвестбуд" про стягнення 166 795,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані здійсненням позивачем, як орендарем, за рахунок власних коштів поліпшення орендованого майна - ремонту з переплануванням та благоустроєм прилеглої території.

Позивач, посилаючись на висновок експертного будівельно-технічного дослідження №1339 від 14.08.2015, вказує про обов`язок першого відповідача відшкодувати йому вартість поліпшення орендованого майна у розмірі 166 795,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.08.2020 у справі №910/4777/17 у задоволенні позову відмовлено з огляду на не доведення позивачем суми, на яку збільшилася вартість орендованого майна в результаті зроблених поліпшень.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва 10.08.2020 у справі №910/4777/17 та прийняти нове, яким задовольнити позов.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що висновок суду про недоведеність позивачем суми, на яку збільшилася вартість орендованого майна в результаті зроблених поліпшень суперечить обставинам та наявним у справі доказам.

Так, скаржник вказує на: довідку про балансову вартість орендованого майна, яка на 01.03.2008 становила 32 082,13 грн.; доручення від КП "Ватутінськінвестбуд" на проведення позивачем незалежної оцінки орендованого приміщення від 07.05.2012; висновок про вартість майна від 26.11.2013, згідно якого вартість орендованого приміщення станом на 30.09.2013 становила 268 320 грн.; розрахунок орендної плати по орендованому приміщенню від 01.12.2014, відповідно до якого орендарю підвищено орендну плату та її розрахунок здійснювався виходячи саме з вартості в 268 320 грн.

Посилаючись на вказані документи, апелянт вважає, що ним було доведено розмір суми, на яку збільшилася вартість орендованого майна в результаті зроблених поліпшень.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 у справі №910/4777/17 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Припутня Олександра Івановича на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2020 у справі №910/4777/17; роз`яснено учасникам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Також, вказаною ухвалою учасникам справи встановлено строк для подання відзивів, заперечень на апеляційну скаргу та інших заяв/клопотань протягом 15 днів з моменту отримання даної ухвали.

У встановлений судом строк від сторін жодних клопотань, в тому числі і про розгляд справи у судовому засіданні, до суду не надійшло.

При цьому, першим відповідачем та третьою особою подано відзиви на апеляційну скаргу, в яких вказані особи заперечили проти задоволення її вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Розпорядженням Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації №646 від 23.06.2005 надано позивачу в орендне користування нежитлове підвальне приміщення, що знаходиться по пр. Маяковського, 60/10, загальною площею 60,0 кв.м. для розміщення складу.

Між Комунальним підприємством "Ватутінськінвестбуд" (орендодавець) та ПП Припутень О.І. (орендар) 01.07.2005 було укладено договір оренди комунальної власності (будівель, споруд, приміщень) та надання комунальних послуг №1435 (надалі - Договір №1435 від 01.07.2005), відповідно до умов п. 1.1 якого орендодавець на підставі розпорядження Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації №646 від 23.06.2005 передає, а орендар приймає в оренду нежитлове приміщення (будівлю, споруду) - об`єкт оренди, за адресою: просп. Маяковського, 60/10, загальною площею 60,00 кв.м. для розміщення складу.

Строк дії вказаного договору було визначено з 01.07.2005 до 30.11.2005.

Листами №10-2516/1 від 14.07.2005 та №10-2516/1 від 14.07.2005 КП "Ватутінськінвестбуд" надало позивачеві погодження на проведення ремонтно-конструктивних робіт та перепланування орендованого приміщення.

Розпорядженням Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації №1230 від 07.11.2005 надано дозвіл на перепланування позивачем підвального приміщення будівлі по пр. Маяковського, 60/10.

В подальшому між позивачем та відповідачем був укладений договір про передачу майна комунальної власності територіальної громади Деснянського району міста Києва в оренду №1435 від 01.01.2007 зі строком дії з 01.01.2007 до 31.03.2009 (з урахуванням внесених змін).

Розпорядженням районної у місті Києві державної адміністрації №967 від 06.07.2007 у зв`язку з закінченням робіт з перепланування нежитлового приміщення в будівлі №60/10 по пр. Маяковського затверджено акт прийняття в експлуатацію закінчених робіт з перепланування нежитлового приміщення в будівлі №60/10 по пр. Маяковського; встановлено, що внаслідок здійсненого перепланування площа приміщень становить 45,7 кв.м., в тому числі, основна 45,7 кв.м.

Між КП "Ватутінськінвестбуд" (орендодавець) та ПП Припутень О.І. (орендар) 01.01.2010 укладено договір про передачу майна комунальної власності територіальної громади Деснянського району міста Києва в оренду №1435 (надалі - Договір №1435 від 01.01.2010), відповідно до п. 1.1 якого орендодавець на підставі розпорядження Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 31.12.2009 №1229 передає, а орендар приймає в оренду нежитлове приміщення (будівлю, споруду) за адресою: просп. Маяковського, 60/10, загальною площею 45,70 кв.м. для розміщення складу.

Пунктом 9.1 вказаного договору сторони погодили строк його дії з 01.01.2010 по 31.12.2010.

На виконання умов Договору №1435 від 01.01.2010 відповідач передав, а позивач прийняв вказане нерухоме майно у задовільному стані.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.08.2016 у справі №910/13664/16 розірвано Договір №1435 від 01.01.2010 та виселено позивача з нежитлового приміщення за адресою: просп. Маяковського, 60/10.

Спір у справі виник у зв`язку з наявністю, на думку позивача, підстав для відшкодування першим відповідачем вартості невід`ємних поліпшень, які здійснені позивачем в орендованому приміщенні.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За змістом ч. 3 ст. 23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції, чинній на момент прийняття в експлуатацію закінчених робіт) орендар має право за погодженням з орендодавцем, якщо інше не передбачено договором оренди, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна.

Водночас, за приписами статті 776 Цивільного кодексу України, зокрема, передбачено, що капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк. Якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право: 1) відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати відшкодування вартості ремонту; 2) вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Наслідки поліпшення наймачем речі, переданої у найм, визначені у статті 778 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Отже, законодавством закріплено право наймача на проведення поліпшень майна, яке є предметом договору найму, лише за згодою наймача. Поліпшення майна означає проведення в ньому таких змін, завдяки яким суттєво збільшується вартість майна, його корисність, порівняно зі станом, в якому воно було до передачі його наймачу, без зміни функціонального призначення речі.

Відповідно, якщо наймодавець дає згоду на проведення таких поліпшень, він зобов`язується прийняти назад в зміненому стані річ, яка має більш високу вартість, і відшкодувати наймачеві понесені ним витрати на невіддільне поліпшення. Цивільне законодавство надає наймачу альтернативне право щодо вибору форми відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. При цьому право вибору предмета альтернативного зобов`язання належить боржнику, якщо інше не встановлене договором.

У розумінні статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції чинній станом на час розірвання договору №1435 від 01.01.2010) у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Орендар вправі залишити за собою проведені ним поліпшення орендованого майна, здійснені за рахунок власних коштів, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без заподіяння йому шкоди.

Якщо орендар за рахунок власних коштів здійснив за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, орендодавець зобов`язаний компенсувати йому зазначені кошти в межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна, визначеної в установленому законодавством порядку, яке відбулося в результаті таких поліпшень, якщо інше не визначено договором оренди.

Вартість поліпшень орендованого майна, зроблених орендарем без згоди орендодавця, які не можна відокремити без шкоди для майна, компенсації не підлягає.

Зміст цієї норми свідчить про те, що орендар має право на компенсацію не вартості поліпшень (будівельних матеріаліав, робіт з капітального ремонту та реконструкції), а на компенсацію йому різниці між вартістю поліпшеного майна і вартістю цього майна на час його передачі в оренду.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 20.02.2020 у справі №916/685/17.

Враховуючи наведене, наданий позивачем висновок експертного будівельно-технічного дослідження №1339 від 14.08.2015 не може бути належним доказом визначення суми, яка підлягає компенсації орендарю, оскільки ним встановлено саме кошторисну вартість ремонтно - будівельних робіт.

Стосовно посилань апелянта на довідку про балансову вартість орендованого майна, яка на 01.03.2008 становила 32 082,13 грн., слід зазначити, що вказаний документ не може бути використаний для визначення суми компенсації, що підлягає виплаті позивачу, оскільки вартість майна слід визначати станом на дату його передачі в оренду, тобто станом на дату укладення договору від 01.07.2005.

Так само не може бути використаний для розрахунку суми компенсації висновок про вартість майна від 26.11.2013, згідно якого вартість орендованого приміщення станом на 30.09.2013 становила 268 320 грн., оскільки вказаний документ жодним чином не підтверджує, що вартість орендованого майна збільшилася лише за рахунок здійснених позивачем поліпшень.

Також, наведених обставин не підтверджують інші докази, на які посилається апелянт у своїй скарзі, а саме розрахунок орендної плати по орендованому приміщенню від 01.12.2014, відповідно до якого орендарю підвищено орендну плату та її розрахунок здійснювався виходячи саме з вартості в 268 320 грн.

Окрім наведеного, колегією суддів враховується наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2017 у даній справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено до проведення судової експертизи та отримання висновку експерта.

На вирішення експерта поставлено наступні питання:

- чи були фактично виконані Фізичною особою-підприємцем Припутнем Олександром Івановичем невід`ємні поліпшення орендованого підвального приміщення, що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Маяковського, 60/10? Якщо так, то вказати перелік та об`єм?

- яка вартість фактично виконаних Фізичною особою-підприємцем Припутнем Олександром Івановичем невід`ємних поліпшень орендованого підвального приміщення, що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Маяковського, 60/10, на час їх завершення?

- яка вартість фактично виконаних Фізичною особою-підприємцем Припутнем Олександром Івановичем невід`ємних поліпшень орендованого підвального приміщення, що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Маяковського, 60/10, на час повернення майна орендодавцеві (26.01.2017 р.)?

Висновком експерта №11684/17-34 від 07.09.2018 встановлено неможливість визначення, чи були фактично виконані позивачем невід`ємні поліпшення орендованого підвального приміщення, що знаходяться за адресою: м. Київ, просп. Маяковського, 60/10, а також встановити їх вартість, оскільки експерта не було допущено до об`єкту дослідження, а вхід до приміщення було зачинено.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що під час проведення судової експертизи, судовим експертом не було надано повний висновок стосовно всіх поставлених на вирішення питань, які містилися в ухвалі Господарського суду міста Києва від 07.06.2017, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 призначено у справі №910/4777/17 додаткову судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

До Господарського суду міста Києва від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи №910/4777/17, разом з висновком експерта №24158/18-43 від 02.06.2020.

Вказаним висновком встановлено, що за результатами проведеного дослідження, в рамках наданих документів та результатів дослідження, можливо зазначити, що позивачем були проведені ремонтно-будівельні роботи по переплануванню приміщення, з наступним переліком робіт, які відповідно до методики "Визначення вартості невід`ємних поліпшень нерухомого майна" відноситься до невід`ємних поліпшень.

Разом з тим, вказано, що визначити вартість всіх фактично виконаних позивачем невід`ємних поліпшень в орендованому приміщенні не вбачається за можливе, оскільки на дослідження не надано виконавчої документації, а звітна та договірна документація мають значно завищені ціни на матеріали та не відповідають положенням ДБН Д.1.1-1-2000 "Правила визначення вартості будівництва".

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем суми, на яку збільшилася вартість орендованого майна в результаті зроблених поліпшень.

Стосовно заяв відповідачів про застосування строку позовної давності, слід зазначити наступне.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи необґрунтованість заявлених позовних вимог, позовна давність не може бути застосована до спірних правовідносин.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Припутня Олександра Івановича залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2020 у справі №910/4777/17 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника позивача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку з урахуванням вимог п. 2 ч. 3 ст. 286 Господарського процесуального кодексу України шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 01.12.2020 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Н.Ф. Калатай

М.А. Дідиченко