РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.12.2020Справа № 910/16404/19

Господарський суд міста Києва в складі судді Привалова А.І., за участю секретаря судового засідання Мазура В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

справу № 910/16404/19

за позовом Приватного акціонерного товариства "Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування"

до Акціонерного товариства "Центральный конструкторско-технологический институт арматуростроения"

про стягнення 7 532 679,66 рос. руб.

Представники сторін:

від позивача: Січевлюк В.А.

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Центральный конструкторско-технологический институт арматуростроения" про стягнення 7 532 679,66 російських рублів, що еквівалентно 2 855 638,86 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за Контрактом №106-16М від 10.10.2016 щодо оплати поставленої продукції за рахунком-фактурою № 42 від 21.11.2018, рахунком-фактурою № 43 від 21.11.2018, митною декларацією ЕК10AA від 23.11.2018, міжнародною товарно-транспортною накладною від 22.11.2018 № 108666.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 28.05.2020; постановлено направити копію ухвали Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 про відкриття провадження у справі № 910/16404/19 російською мовою для вручення відповідачу в порядку, передбаченому Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності" від 19 грудня 1992 року, через Арбітражний суд міста Москви (115225, Російська Федерація, місто Москва, вулиця Велика Тульська, будинок 17); зупинено провадження у справі №910/16404/19 до 27.05.2020, у зв`язку із зверненням із судовим дорученням про вручення судового документу чи повідомлення про неможливість такого вручення.

16.04.2020 на адресу Господарського суду міста Києва від Арбітражного суду міста Москви надійшли докази виконання судового доручення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2020 поновлено провадження у справі №910/16404/19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 закрито підготовче провадження у справі № 910/16404/19 та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.08.2020. Постановлено направити копію ухвали Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 про закриття підготовчого провадження та призначення справи №910/16404/19 до розгляду по суті російською мовою для вручення відповідачу в порядку, передбаченому Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності" від 19 грудня 1992 року, через Арбітражний суд міста Москви (115225, Російська Федерація, місто Москва, вулиця Велика Тульська, будинок 17). Зупинено провадження у справі №910/16404/19 до 12.08.2020, у зв`язку із зверненням із судовим дорученням про вручення судового документу чи повідомлення про неможливість такого вручення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2020 поновлено провадження у справі №910/16404/19.

Представники сторін у судове засідання 13.08.2020 не з`явились.

Станом на дату судового засідання від Арбітражний суд міста Москви повідомлення про вручення Акціонерному товариству "Центральный конструкторско-технологический институт арматуростроения" до суду не надійшло.

Враховуючи відсутність доказів належного повідомлення Акціонерного товариства "Центральный конструкторско-технологический институт арматуростроения" про час та місце судового засідання, суд ухвалою від 13.08.2020 розгляд справи № 910/16404/19 відклав на 03.12.2020 та постановив направити копію ухвали Господарського суду міста Києва від 13.08.2020 російською мовою для вручення відповідачу в порядку, передбаченому Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності" від 19 грудня 1992 року, через Арбітражний суд міста Москви (115225, Російська Федерація, місто Москва, вулиця Велика Тульська, будинок 17). Зупинено провадження у справі №910/16404/19 до 02.12.2020, у зв`язку із зверненням із судовим дорученням про вручення судового документу чи повідомлення про неможливість такого вручення.

Присутній у підготовчому засіданні 03.12.2020 представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в засідання суду не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №RT010802341UA, долученого до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

У судовому засіданні 03.12.2020, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

10.10.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування» (в подальшому змінено організаційно-правову форму на Приватне акціонерне товариство «Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування») (надалі - постачальник) та Акціонерним товариством "Центральный конструкторско-технологический институт арматуростроения" (надалі - покупець) укладено контракт № 106-16М (надалі - контракт), відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов`язується виготовити складальні одиниці і деталі (надалі - продукція), зазначені в специфікації № 1 та специфікації № 2 (додаток №1 до контракту) для виготовлення покупцем обладнання, призначеного для спорудження енергоблоків № 1 і № 2 Білоруської АЕС, в тому числі виконати інші зобов`язання, передбачені контрактом і додатками до нього. Покупець зобов`язується провести вхідний контроль продукції і здійснити її оплату відповідно до умов контракту.

Відповідно до п. 1.2. контракту, найменування продукції, технічні характеристики, кількість, ціна, строки, зазначені в специфікації № 1 і специфікації № 2 (додатки № 1 до контракту).

Згідно з п. 2.1. контракту (зі змінами внесеними відповідними додатковими угодами), загальна сума контракту складає 80 400 293,00 російських рублів. Оплата ПДВ здійснюється згідно з законодавствами України та Росії.

В п. 3.1.1. контракту визначено, що покупцем сплачується авансовий платіж у розмірі 21 547 956,00 російських рублів протягом 10 банківських днів з дати підписання контракту на підставі рахунка постачальника. Залік авансового платежу здійснюється пропорційно вартості поставленої продукції або партії продукції.

Відповідно до п. 3.1.2. контракту (в редакції додаткової угоди № 2 від 01.03.2017 року), остаточний платіж за поставлену продукцію у відповідності до додатку № 1 (специфікації № 1.1, № 1.2 та № 1.3) до додаткової угоди № 2 до контракту, проводиться покупцем з урахуванням виплаченого авансового платежу шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 80 (восьми десяти) календарних днів з дати відвантаження продукції.

26.10.2018 року на підставі рахунку-фактури № 36 від 03.10.2018 року відповідач сплатив аванс у розмірі 24 816 880,00 російських рублів, що становить 26,8 % суми контракту та зараховується пропорційно в рахунок оплати кожної окремої поставки.

На виконання умов контракту позивач поставив відповідачу обладнання загальною вартістю 10 290 546,00 російських рублів, що підтверджується митною декларацією № ЕК10АА від 23.11.2018 року та міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) від 22.11.2018 року № 108666.

Як вказує позивач, після вирахування сплаченого покупцем авансу оплаті підлягає сума за продукцію у розмірі 7 532 679,66 російських рублів.

В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за контрактом оплату отриманої продукції не здійснив, у зв`язку з чим заборгованість відповідача становить 7 532 679,66 російських рублів.

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Пунктом 12.3. контракту № 106-16М від 10.10.2016 року (в редакції додаткової угоди № 9 від 01.10.2019 року) сторони визначили, що всі спори, розбіжності або вимоги, що виникають з даного контракту або у зв`язку з ним, в тому числі, що стосуються його тлумачення, виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають вирішенню в Господарському суді міста Києва.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом 14.8. контракту передбачено, що у всьому іншому, що не передбачено умовами контракту, сторони будуть керуватися чинним законодавством Російської Федерації.

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про міжнародне приватне право" сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обирати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

З урахуванням наведеного вказаний спір підлягає розгляду Господарським судом міста Києва із застосуванням норм права Російської Федерації.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 420 Цивільного кодексу Російської Федерації Договором є домовленість двох або декількох осіб про встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 454 Цивільного кодексу Російської Федерації за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) зобов`язується передати річ (товар) у власність другої сторони (покупцю), а покупець зобов`язується прийняти цей товар та сплатити за нього відповідну грошову суму (ціну).

Згідно з ч. 2 ст. 455 Цивільного кодексу Російської Федерації договір може бути укладено на купівлю-продаж товару, який є в наявності у продавця в момент укладення договору, а також товару, який буде створений чи придбаний продавцем в майбутньому, якщо інше не встановлено законом або не витікає з характеру товару.

Так, пунктом п. 2.1. контракту (зі змінами внесеними відповідними додатковими угодами) сторони погодили, що загальна сума контракту складає 80 400 293,00 російських рублів. Оплата ПДВ здійснюється згідно з законодавствами України та Росії.

На виконання умов контракту позивач поставив відповідачу обладнання загальною вартістю 10 290 546,00 російських рублів.

Поставка обладнання загальною вартістю 10 290 546,00 російських рублів підтверджується митною декларацією № ЕК10АА від 23.11.2018 року та міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) від 22.11.2018 року № 108666.

На твердження позивача, після вирахування сплаченого покупцем авансу оплаті підлягає сума за продукцію у розмірі 7 532 679,66 російських рублів.

Відповідно до ч. 1 ст. 486 Цивільного кодексу Російської Федерації покупець зобов`язаний сплатити товар безпосередньо до або після передачі йому товару, якщо інше не передбачено даним Кодексом, іншим законом, іншими правовими актами або договором купівлі-продажу та не витікає із суті зобов`язання.

Як вже зазначалося судом вище, в п. 3.1.1. контракту визначено, що покупцем сплачується авансовий платіж у розмірі 21 547 956,00 російських рублів протягом 10 банківських днів з дати підписання контракту на підставі рахунка постачальника. Залік авансового платежу здійснюється пропорційно вартості поставленої продукції або партії продукції.

За умовами п. 3.1.2. контракту (в редакції додаткової угоди № 2 від 01.03.2017 року), остаточний платіж за поставлену продукцію у відповідності до додатку № 1 (специфікації № 1.1, № 1.2 та № 1.3) до додаткової угоди № 2 до контракту, проводиться покупцем з урахуванням виплаченого авансового платежу шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 80 (восьми десяти) календарних днів з дати відвантаження продукції.

Так, позивач здійснив відвантаження продукції 23.11.2018 року, тому саме з цієї дати починає відлік 80-денний строк для оплати поставленої продукції, отже відповідач за поставлене обладнання мав здійснити оплату у строк до 11.02.2019 року включно.

Однак відповідач у порушення взятих на себе зобов`язань, оплату поставленої позивачем продукції на загальну суму 7 532 679,66 російських рублів, не здійснив.

Відповідно до ст. 309 Цивільного кодексу Російської Федерації зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов зобов`язання і вимог закону, інших правових актів, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв чи інших вимог, які зазвичай висуваються.

У частині 1 ст. 310 Цивільного кодексу Російської Федерації закріплено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна його умов не допускаються, за виключенням випадків, передбачених даним Кодексом, іншими законами чи іншими правовими актами.

Матеріалами справи підтверджується неналежне виконання відповідачем зобов`язань за № 106-16М від 10.10.2016 року в частині повної та своєчасної оплати продукції у розмірі 7 532 679,66 російських рублів, доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем не надано, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за контрактом № 106-16М від 10.10.2016 року в розмірі 7 532 679,66 російських рублів.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 219, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Центральный конструкторско-технологический институт арматуростроения" (державний реєстраційний номер 552; 107031, Російська Федерація, м. Москва, Рождественский бульвар, 22/23, стр. 1) на користь Приватного акціонерного товариства "Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування" (ідентифікаційний код 33096208; 03113, м. Київ, вул. Полковника Шутова, 9) 7 532 679 російських рублів 66 коп. заборгованості та судовий збір 42 834,58 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 04.12.2020.

Суддя А.І. Привалов