РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.11.2020Справа № 910/12529/20
За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Винфорт»

до Приватного підприємства «Самсоне»

про стягнення 817955,96 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Винфорт» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Самсоне» про стягнення 817955,96 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № 281/11 від 28.11.2019

Ухвалою суду від 25.08.2020 відкрито провадження у справі № 910/12529/20, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 01 0 отримав 07.09.2020 ухвалу суду від 25.08.2020 про відкриття провадження у справі № 910/12529/20, проте не скористався своїм правом, забезпеченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, відзив у встановлений строк суду не надав. Про наслідки не подання відзиву відповідач був повідомлений ухвалою суду від 25.08.2020 про відкриття провадження у справі № 910/12529/20.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що Приватне підприємство «Самсоне» не скористалось наданими процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ст. 165 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Винфорт» (постачальник) та Приватним підприємством «Самсоне» (покупець) було укладено договір поставки № 281/11.

Відповідно до п. 1.1. договору, постачальник зобов`язується постачати продукти харчування, в т.ч. алкогольні напої (товар) відповідно до замовлень покупця, а покупець зобов`язується приймати товар за накладними, далі іменованими «товаросупровідна документація», і оплачувати його в порядку, визначеному договором.

Відповідно до п. 2.1. - 2.2. договору, постачальник здійснює поставку товару в обсязі та асортименті, погодженому сторонами, на підставі замовлень покупця на умовах DDP ( склад покупця) відповідно до умов ІНКОТЕРМС - 2010р. Замовлення оформляються покупцем і приймаються постачальником у будь - якій зручній для сторін формі ( в т.ч. письмово, факсом, за допомогою електронної пошти, по телефону).

Відповідно до п. 2.4, 2.5, 2.7. договору уповноважений представник покупця приймає товар за кількістю одиниць на складі покупця і підписує товаросупровідну документацію. Повноваження представників покупця на здійснення та оформлення приймання товару можуть підтверджуватись відповідною довіреністю, яка оформляється на фірмовому бланку покупця або іншими належним чином оформленими документами. Право власності на товар і всі пов`язані з цим ризики і зобов`язання переходять до покупця при прийомі товарі і підписанні ним товаросупровідної документації. Перевірка кількості та якості поставленого товару проводиться у момент прийому товару. У разі виявлення недоліків, сторони складають акт розбіжностей. Після підписання товаросупровідної документації покупцем претензії з якості та кількості товару постачальником не приймаються, крім випадків виявлення прихованих недоліків.

Відповідно до п. 3.1. договору, ціна за одиницю товару встановлюється постачальником і фіксується в товаросупровідній документації.

Відповідно до п. 3.3. - 3.5. договору, покупець оплачує повну вартість поставленого товару протягом 21 календарних днів з моменту отримання товару. Оплата за поставлений товар здійснюється в національній валюті України шляхом безготівкового перерахування покупцем грошових коштів на банківський рахунок постачальника. Зобов`язання покупця з розрахунку за товар вважаються виконаними з моменту фактичного зарахування грошової суми на рахунок постачальника. При надходженні оплати від покупця, у першу чергу відбувається погашення заборгованості за попередню поставку товару, незалежно від того, яке призначення платежу вказано покупцем, таким чином, кожна наступна оплата зараховується в погашення самого раннього боргу послідовно.

Відповідно до п. 4.1. - 4.2. договору, у разі прострочення покупцем оплати товару відповідно до п. 3.3. даного договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплаченого в строк товару за кожен день прострочення. У разі прострочення покупцем оплати товару понад тридцять календарних днів відповідно до п. 3.3. даного договору, покупець додатково сплачує постачальнику штраф у розмірі 25 відсотків від суми неоплаченого в строк товару.

Відповідно до п. 4.5. договору, цей договір укладено строком до 31.01.2020 і набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Якщо не менше ніж за 10 календарних днів до закінчення терміну дії договору жодні зі сторін не заявить про розірвання даного договору, договір вважається продовженим на невизначений термін на колишніх умовах.

До матеріалів справи позивачем додано товарно - транспортні та видаткові накладні: видаткова накладна № РК1К-02826 від 01.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 01.12.2019 на суму 21260,71 грн.; видаткова накладна № РК1К-02852 від 01.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 01.12.2019 на суму 21260,71 грн.; видаткова накладна № РК1К-02832 від 01.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 01.12.2019 на суму 21260,71 грн.; видаткова накладна № РК1К-02825 від 01.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 01.12.2019 на суму 21260,71 грн.; видаткова накладна № РК1К-02824 від 01.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 01.12.2019 на суму 21260,71 грн.; видаткова накладна № РК1К-02848 від 01.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 01.12.2019 на суму 21260,71 грн.; видаткова накладна № РК1К-02847 від 01.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 01.12.2019 на суму 21260,71 грн.; видаткова накладна № РК1К-02831 від 02.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 02.12.2019 на суму 21260,71 грн.; видаткова накладна № РК1К-02817 від 02.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 02.12.2019 на суму 21260,71 грн.; видаткова накладна № РК1К-02833 від 02.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 02.12.2019 на суму 21260,71 грн.; видаткова накладна № РК1К-02816 від 02.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 02.12.2019 на суму 21260,71 грн.; видаткова накладна № РК1К-02841 від 02.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 02.12.2019 на суму 21260,71 грн.; видаткова накладна № РК1К-02842 від 02.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 02.12.2019 на суму 21260,71 грн.; видаткова накладна № РК1К-02838 від 02.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 02.12.2019 на суму 21260,71 грн.; видаткова накладна № РК1К-02839 від 02.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 02.12.2019 на суму 21260,71 грн.; видаткова накладна № РК1К-02840 від 02.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 02.12.2019 на суму 21260,71 грн.; видаткова накладна № РК1К-02834 від 02.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 02.12.2019 на суму 21260,71 грн.; видаткова накладна № РК1К-02845 від 02.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 02.12.2019 на суму 21260,71 грн.; видаткова накладна № РК1К-02820 від 02.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 02.12.2019 на суму 21260,71 грн.; видаткова накладна № РК1К-02829 від 02.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 02.12.2019 на суму 21260,71 грн.; видаткова накладна № РК1К-02819 від 02.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 02.12.2019 на суму 21260,71 грн.; видаткова накладна № РК1К-02853 від 02.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 02.12.2019 на суму 21260,71 грн.; видаткова накладна № РК1К-02854 від 02.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 02.12.2019 на суму 21260,71 грн.; видаткова накладна № РК1К-02828 від 02.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 02.12.2019 на суму 21260,71 грн.; видаткова накладна № РК1К-02830 від 02.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 02.12.2019 на суму 21260,71 грн.; видаткова накладна № РК1К-02849 від 02.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 02.12.2019 на суму 21260,71 грн.; видаткова накладна № РК1К-02846 від 02.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 02.12.2019 на суму 21260,71 грн.; видаткова накладна № РК1К-03108 від 22.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 22.12.2019 на суму 21260,71 грн.; видаткова накладна № РК1К-03147 від 29.12.19 та товарно - транспортну накладну № б/н від 29.12.2019 на суму 21260,71 грн. Товарно - транспортні та видаткові накладні містять підписи відповідача та позивача. Відповідно до даних документів, позивачем було поставлено а відповідачем прийнято товару загальною вартістю 616560,59 грн.

До матеріалів справи позивачем додано платіжне доручення № 186 від 25.06.2020, відповідно до якого відповідачем було перераховано на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 50000,00 грн. Платіжне доручення містить посилання на укладений між сторонами договір № 281/11 від 18.11.19, посилання на видаткові або товарно - транспортні накладні відсутнє.

Відповідно до доданого до матеріалів справи акту звірки взаєморозрахунків між ТОВ «Винфорт» та ПП «Самсоне» за період з 01.10.19 по 31.12.19 заборгованість ПП «Самсоне» (відповідач) перед ТОВ «Винфорт» (позивач) складає 871689,11 грн. Акт містить підписи та печатки сторін.

Відповідно до доданої позивачем оборотно - сальдової відомості по рахунку № 361 з контрагентом ПП «Самсоне» у період з 29.11.2019 - по 17.08.2020, позивачем було поставлено товару на суму 871689,11 грн, сплачено відповідачем 270000,00 грн, заборгованість відповідача перед позивачем складає 601689,11 грн.

Як зазначає позивач у позовній заяві та не заперечує і не спростовує відповідач, згідно долучених видаткових та товарно-транспортних накладних, доданих до матеріалів справи позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 616560,59 грн, 25.06.2020 відповідачем було сплачено позивачу грошові кошти у розмірі 50000,00 грн, частина з яких була зарахована в погашення заборгованості за попередні поставки (по видатковим накладним не долученим до матеріалів справи). Натомість в погашення заборгованості у сумі 616560,59 грн зі сплачених 50000,00 грн позивачем зараховано лише кошти у розмірі 14871,48 грн.

З огляду на вищезазначені обставини, які не заперечуються та не спростовуються відповідачем заборгованість відповідача перед позивачем становить 601689,11 грн за договором № 281/11 від 28.11.2019.

Позовною вимогою позивача є стягнути з відповідача грошові кошти на загальну суму 817955,96 грн., з яких : 601689,11 грн. заборгованість за договором поставки № 281/11 від 28.11.2019, 62126,71 грн. пені та 154140,14 грн. штрафу, передбаченого п. 4.2. договору.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків

Зобов`язання в силу вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу й інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Дослідивши укладений між сторонами договір, суд дійшов висновку що даний договір є договором поставки.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1-3 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 3.3. договору № 281/11 від 28.11.2019 покупець оплачує повну вартість поставленого товару протягом 21 календарних днів з моменту отримання товару.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідач не скористався своїм правом передбаченим ст. 165 ГПК України, відзив на позовну заяву не надав. Жодних доказів в спростування наведених позивачем обставин до матеріалів справи відповідачем не додано.

Відповідачем не додано доказів оплати поставленого позивачем за договором № 281/11 від 28.11.2019 товару в повному обсязі.

Оскільки, обставина щодо наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за поставлений товар за договором № 281/11 від 28.11.2019 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується відповідачем, суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині стягнення основного боргу в розмірі 601689,11 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

У зв`язку з неналежним виконання грошових зобов`язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 62126,71 грн. та 154140,14 грн. штрафу, передбаченого п. 4.2. договору.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до п. 4.2. договору, у разі прострочення покупцем оплати товару понад тридцять календарних днів відповідно до п. 3.3. даного договору, покупець додатково сплачує постачальнику штраф у розмірі 25 відсотків від суми неоплаченого в строк товару.

Судом було здійснено перерахунок нарахованого позивачем штрафу у розмірі 25 відсотків від суми неоплаченого в строк товару на суму заборгованості 616560,59 грн. Сума штрафу обгрунтовано була нарахована на суму боргу у розмірі 616560,59 грн, оскільки часткова оплата заборгованості мала місце 25.06.2020, тобто період прострочення становить більше ніж 30 днів. Зважаючи на вищезазначене, Суд дійшов висновку, що розрахунок позивача штрафу у розмірі 25 відсотків від суми неоплаченого в строк товару є арифметично вірним, отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф у розмірі 154140,14 грн.

Також, позовною вимогою позивача є стягнення з відповідача пені в розмірі 62126,71 грн.

Відповідно до ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п. 4.1. договору, у разі прострочення покупцем оплати товару відповідно до п. 3.3. даного договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплаченого в строк товару за кожен день прострочення.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 251 ЦК України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина 2 статті 252 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Згідно з частиною 1 статті 255 ЦК України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Позивачем невірно визначено початок перебігу строку нарахування пені, оскільки не враховано, що останній день строку (21 день) по товару поставленому 01.12.2019, 22.12.2019 та 29.12.2019 припадав на неділю (вихідний день), а тому останнім днем для оплати по вказаним поставками був понеділок, прострочення відповідача мало місце з вівторка (24.12.2019, 14.01.2020. 21.01.2020 відповідно). Суд відзначає, що позивачем було враховано шестимісячне обмеження на нарахування пені, а оскільки суд не наділений повноваження на вихід за межі позовних вимог згідно ст. 237 ГПК України, то кінець періодів нарахування пені визначено судом в рамках, зазначених позивачем.

Згідно перерахунку суд з урахуванням зазначених вище обставин розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача становить 61985,37 грн.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З вищезазначеного вбачається, що позов підлягає задоволенню частково.

Стосовно покладення витрат позивача на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн на відповідача суд відзначає наступне

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

14.08.2020 між Фольгіним Олегом Леонідовичем («Адвокат») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Винфорт» (позивач, «клієнт») було укладено договір № 9 про надання правової допомоги. Відповідно до п. 1.1. договору, в порядку та на умовах, визначених договором адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту, в тому числі, але не виключно, представництво інтересів клієнта в господарському суді м. Києва за позовом клієнта до ПП «Самсоне», а клієнт зобов`язується оплатити адвокату гонорар за надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до п. 2.1.5, на підтвердження факту надання адвокатом клієнту правової допомоги відповідно до умов цього договору складається акт приймання - передачі адвокатських послуг і направляється клієнту. Відповідно до п. 2.2.2. та 2.2.4., клієнт зобов`язаний здійснювати оплату послуг адвоката на умовах, визначених додатковою домовленістю сторін, яка оформлюється окремою додатковою угодою до цього договору є його невід`ємною частиною; підписати акт приймання - передачі адвокатських послуг протягом трьох робочих днів з моменту отримання акту або надати вмотивовані заперечення. Якщо протягом трьох робочих днів з моменту отримання акту, клієнт не надасть адвокату підписаний акт або вмотивовані заперечення до акту, послуги за цим договором вважаються наданими належним чином та прийняті клієнтом. Відповідно до п. 2.3.2., адвокат має право вимагати від клієнта здійснення оплати послуг адвоката, відповідно до п. 2.2.2. цього договору. Відповідно до п. 5.2., договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2020 року або до набрання чинності остаточного судового рішення по справі.

До матеріалів справи додано додаткову угоду до договору № 9 про надання правової допомоги від 14.08.2020. Відповідно до п. 1 - 3 угоди, сторони узгодили, що до початку відкриття судового провадження і розгляду справи господарським судом м. Києва за позовом клієнта до ПП «Самсоне», адвокат надає клієнту професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду: вивчення доказів, визначення правової позиції по справі, збір необхідних документів та інших доказів, складання документів процесуального характеру ( в т.ч. позовної заяви, клопотань, розрахунку витрат), збір та оформлення належним чином копій документів по справі, їх направлення на адресу відповідача і господарського суду. За послуги, зазначені в пункті 1 цієї угоди, клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 3000 грн. Оплата гонорару здійснюється на поточний банківський рахунок адвоката протягом семи банківських днів з моменту підписання цієї угоди.

До матеріалів справи додано платіжне доручення № 4481 від 14.08.2020, відповідно до якого ТОВ «Винфорт» (позивач) перерахував на рахунок Фольгіна О.Л. грошові кошти у розмірі 3000,00 грн. Призначення платежу : «послуги адвоката за дог. № 9 від 14.08.20. від 14.08.20. без ПДВ».

Підтвердженням того, що Фольгін Олег Леонідович є адвокатом свідчить свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ОД № 003680 від 20.02.2019. До матеріалів справи також долучено ордер серії ОД № 469660 від 14.08.2020 на представництво адвокатом Фольшіним О.Л. інтересів ТОВ "Винфорт" у Господарському суді міста Києва.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи те, що позивачем додано докази в підтвердження фактичного перерахування адвокату коштів на підставі додаткової угоди до договору № 9 від 14.08.2020, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами, господарський суд дійшов висновку, що у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2999,48 грн.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України. Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїм вимог або заперечень вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже вимоги позивача визнаються судом обгрунтованим, а позов таким, що підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 191, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Самсоне» (02217, м. Київ, вулиця Закревського, будинок 33, квартира 109, ідентифікаційний код 31723790) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Винфорт» (65012, м. Одеса, провулок Катаєва, будинок 3, ідентифікаційний код 30704028) заборгованість у розмірі 601689 (шістсот одну тисячу шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 11 коп., пеню у розмірі 61985 (шістдесят одна тисяча дев`ятсот вісімдесят п`ять) грн. 37 коп., штраф у розмірі 25 % від суми неоплаченого в строк товару в сумі 154140 (сто п`ятдесят чотири тисячі сто сорок) грн. 14 коп., судовий збір у розмірі 12267 ( дванадцять тисяч двісті шістдесят сім) грн. 22 коп. та 2999 ( дві тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 48 коп. витрат на професійну правничу допомогу .

3. В частині позовних вимог про стягнення з Приватного підприємства «Самсоне» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Винфорт» пені у розмірі 141,34 грн. - відмовити.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко