ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. ОдесаСправа № 916/267/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.

суддів: Богатиря К.В., Бєляновського В.В.

секретар судового засідання - Чеголя Є.О.

за участю представників сторін:

від АТ «Українська залізниця» - адвокат Тураш С.М., довіреність № 5796 від 01.09.2020;

від ТОВ «Вантажна транспортна компанія» - адвокат Гершман Л.В., ордер серії ВН № 1018561 від 25.11.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду Одеської області від 03.09.2020

по справі № 916/267/20

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» акціонерного товариства «Українська залізниця»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вантажна транспортна компанія»

про визнання актів подачі/повернення вагонів недійсними

суддя суду першої інстанції: Петренко Н.Д.

час та місце винесення рішення: 12:43:42, м. Одеса, Господарський суд одеської області

повний текст рішення складено 09.09.2020

В С Т А Н О В И В:

03.02.2020 акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - позивач, залізниця, філія «ДВРЗ» AT «Укрзалізниця») звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. № 284/20/ до товариства з обмеженою відповідальністю «Вантажна транспортна компанія» (далі - відповідач, ТОВ «ВТК») про визнання актів подачі/повернення вагонів недійсними та стягнення судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору № 07/16/11/01-Р від 11.07.2016 про надання послуг з організації перевезень в частині недотримання процедури двох підписів при складанні актів подачі/повернення вагонів.

Позов пред`явлено на підставі ст.ст. 16, 203, 214-215 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.09.2020 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що укладаючи спірні акти подачі/повернення вагонів філія «ДВРЗ» AT «Укрзалізниця» здійснила часткове виконання остаточного, залишеного в силі Постановою Верховного суду від 19.03.2019 року рішення Господарського суду Одеської області у справі № 916/626/18.

Стосовно обраного позивачем способу захисту порушеного права шляхом визнання недійсними актів подачі/повернення вагонів, судом зазначено, що неможливо застосувати до актів подачі/повернення вагонів такий спосіб захисту, з огляду на те, що останні в юридичному значенні не підпадають під поняття правочину, визначеному ст. 202 ЦК України.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Південно - західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить:

Долучити до матеріалів справи наступні документи:

1. копію Наказу №332 від 04.11.2019;

2. копію протоколу №Ц-3/133-19 від 19.12.2019;

3. копію опису вкладення у лист від 15.04.2019;

4. копію фіскального чеку ПАТ «Укрпошта» від 15.04.2019 та копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 15.04.2019;

5. копію відповіді на відзив на зустрічний позов від 31.05.2018 по справі № 916/626/18.

Скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 03.09.2020 у справі № 916/267/20 та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вантажна транспортна компанія» про визнання актів подачі/повернення вагонів недійсними - задовольнити.

Узагальнені доводи апеляційної скарги:

1. Щодо підписання оскаржуваних актів подачі/повернення вагонів колишнім заступником директора філії «ДВРЗ» ОСОБА_1 у межах наданих йому повноважень, скаржник зазначає, що відповідач знав про те, що підписання всіх документів від філії «ДВРЗ» має здійснюватися двома уповноваженими особами, наслідки перевищення повноважень колишнім в.о. директора філії «ДВРЗ» ОСОБА_1 , стосовно одно осібного підписання актів подачі/повернення вагонів, мають юридичну силу для відповідача, а судом першої інстанції не вірно було встановлено як цю обставину справи так і те, що ОСОБА_1 при підписанні спірних актів подачі/повернення вагонів діяв в межах повноважень наданих йому позивачем.

Судом першої інстанції невірно було встановлено, що наказом АТ «Укрзалізниця» № 1722/ос від 28.08.2019 року ОСОБА_1 призначено в.о. директора філії «ДВРЗ» АТ «Укрзалізниця», оскільки вказаним наказом на ОСОБА_1 лише було покладено виконання обов`язків директора філії на період тимчасової непрацездатності в.о. директора філії Кузнецова Є.М., без наділення усіма повноваженнями керівника філії «ДВРЗ», оскільки в.о. директора філії залишався Кузнецов Є.М .

Скаржник звертає увагу суду, що судом першої інстанції не був належним чином досліджений такий доказ, як нотаріально посвідчена довіреність від 21.08.2019, що видана заступнику директора філії «ДВРЗ» Гриценку П.С., оскільки у абз. 2 п. 8 цієї довіреності чітко визначено, що«довіреності, правочини та інші вихшні документи вважаються належним чином укладеними (вчиненими) та мають юридичну силу для Філії, Товариства та третіх осіб виключно у разі, коли вони укладені (вчинені) з дотриманням правил двох підписів, а також з урахуванням обмежень, передбачених пунктами 5.6 та 5.7 Положення про Філію».

2. Скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо подальшого схвалення позивачем актів подачі/повернення вагонів з посиланням на лис№ЦЦТех-09/650 від 28.10.2019, оскільки , а ні Департамент комерційної роботи АТ «Укрзалізниця», а ні Департамент економічної та інформаційної безпеки не є органами, уповноваженими на схвалення того чи іншого правочину, а листи відображають лише фактичну інформацію.

3. Що обраного позивачем способу захисту порушеного права шляхом визнання недійсними актів подачі/повернення вагонів, скаржник зазначає:

Позивач та відповідач визначили та погодили зміст договору про надання послуг № 07/16/11/01-Р від 11 липня 2016 р., який містить 12 розділів, одним з яких є розділ 1, який визначає предмет договору.

Згідно п. 1.2 розділу 1 договору, кількість вагонів для здійснення Послуги, їх номери, модель, дата та станція початку здійснення перевезень, дата та станція повернення вагону після здійснення перевезення відображаються в актах подачі/повернення вагонів.

Таким чином спірні акти подачі/повернення вагонів є складовою частиною предмету договору, а не окремим письмовим документом, який не є правочином, як то акти приймання-передачі товару чи наданих послуг, а тому такі акти можуть бути визнані в судовому порядку недійсними.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі.

27.10.2020 до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю «Вантажна транспортна компанія» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення було прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, а отже підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Також, відповідач просить стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» акціонерного товариства «Українська залізниця» витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 13 000 грн.

13.11.2020 до суду апеляційної інстанції від Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшли пояснення на відзив на апеляційну скаргу, у яких позивач надає свої заперечення по суті, а також зазначає:

- якщо суд апеляційної інстанції залишить апеляційну скаргу без задоволення та прийде до висновку, що відповідачем надані належні докази на підтвердження витрат на правничу допомогу адвоката, то позивач, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, користуючись своїм правом заявляє про зменшення їх розміру до 4500 грн.

Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Південно - західного апеляційного господарського суду від 12.10.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Одеської області від 03.09.2020 у справі № 916/267/20. Призначено розгляд справи № 916/267/20 на 26.11.2020 о 14:00 год.

У судовому засіданні 26.11.2020 представник Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» акціонерного товариства «Українська залізниця» підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Вантажна транспортна компанія» заперечував щодо задоволення апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статей 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції.

11.07.2016 року між АТ «Українська залізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» акціонерного товариства «Українська залізниця» /виконавець/ та ТОВ «Вантажна транспортна компанія» /замовник/ укладено договір про надання послуг № 07/16/11/01-Р.

За умовами укладеного договору - виконавець від свого імені та за рахунок Товариства надає послуги з організації перевезень вантажів піввагонами, власності виконавця (далі - вагони) (пункт 1.1);

- кількість вагонів для здійснення послуги, їх номери, модель, дата та станція початку здійснення перевезення, дата та станція повернення вагону після здійснення перевезення відображаються в актах подачі/повернення вагонів (пункти 1.2);

- послуги надаються тільки для перевезення вантажів, дозволених до перевезення у піввагонах згідно з Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України та угод про залізничні міжнародні сполучення (пункт 1.3);

- послуги надаються на території України (крім станцій АР Крим), країн СНД та Балтії, при цьому одна зі станцій (навантаження або вивантаження) повинна знаходитись в межах України. Станцією закінчення здійснення перевезення (надання послуг) не може бути станція, яка знаходиться в межах тимчасово окупованих територій, що визначені чинним законодавством України; територій Донецької, Луганської областей в географічних межах цих адміністративно-територіальних одиниць (пункт 1.4);

- протягом строку дії договору виконавець зобов`язаний розглядати письмові заявки замовника на перевезення. У випадку непогодження заявок надавати замовнику відповідь протягом 3-х робочих діб з моменту отримання заявки (підпункт 2.1.1 пункту 2.1);

- на виконавця покладено обов`язок складати акти наданих послуг (додаток № 3) з нарахування сум платежів згідно з умовами пункту 3.6. розділу 3 цього договору та надавати їх для оформлення замовнику не пізніше 7-го числа місяця наступного за звітним (підпункт 2.1.2 пункту 2.1);

- замовник зобов`язаний належним чином оформляти та узгоджувати з регіональними філіями Залізниці заявки і плани на перевезення вантажів у вагонах виконавця (підпункт 2.2.1 пункту 2.2);

- на замовника покладено обов`язок завчасно, за 7 днів до дати подачі вагонів, відправляти виконавцю заявку відповідно до місячного плану перевезень, узгодженого з залізницею (дирекцією залізничних перевезень) та/або електронною поштою (додаток № 4) стосовно перевезення, яке планується (підпункт 2.2.3 пункту 2.2);

- розрахунок ставки за кожен вагон за кожну добу визначається Протоколом договірної ціни, який є невід`ємною частиною договору (додаток № 1) (пункт 3.1). Відповідно до Протоколу № 1 узгодження договірної ціни до договору про надання послуг, сторони дійшли згоди встановити ставку за кожен вагон за кожну добу періоду надання послуг у розмірі 200,00 грн. Місячна вартість надання послуг перераховується на підставі актів подачі/повернення вагонів;

- період надання послуг починається з дати підписання акта подачі/повернення вагонів (пункт 3.3);

- сплата за надання виконавцем послуги у поточному періоді (календарному місяці) здійснюється замовником згідно з умовами цього договору відповідно до кількості вагонів, якими надається послуга, на підставі актів подачі/повернення вагонів (додаток № 2) (пункт 3.2 у редакції додаткової угоди від 31.10.2016 № 1);

- оплата послуг виконавця здійснюється замовником в національній валюті України шляхом 100 % передоплати вартості послуг за поточний період (календарний місяць) надання послуг протягом перших 5-ти календарних днів місяця, в якому будуть надаватись послуги, за реквізитами, зазначеними у розділі 12 цього договору. Оплата послуг виконавця здійснюється відповідно до умов цього договору, та кількості вагонів, якими надається послуга, станом на перше число місяця, за який здійснюється передоплата, згідно з актами подачі/повернення вагонів і ставкою, визначеною Протоколом узгодження договірної ціни, що діє на дату здійснення передоплати (пункт 3.5 у редакції додаткової угоди від 31.10.2016 № 1);

- щомісячна вартість послуг визначається з розрахунку ставки за кожен вагон за кожну добу періоду надання послуг (додаток № 3), згідно з протоколами узгодження договірної ціни (додаток 1) та нараховується на підставі актів подачі/повернення вагонів (пункт 3.6);

- договір набирає чинності з дати підписання обома сторонами та діє 1 рік, а в частині проведення розрахунків за надані послуги - до повного здійснення розрахунків. Строк дії договору може змінюватись за згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до цього договору (пункт 10.1).

У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 № 938 змінено на Акціонерне товариство «Українська залізниця») в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» (далі - Залізниця в особі філії «ДВРЗ») звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вантажна транспортна компанія» (далі - Товариство) про витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов`язання вчинити певні дії з підстав неналежного виконання умов договору про надання послуг від 11.07.2016 № 07/16/11/01-Р (далі - договір).

У травні 2018 року Товариство звернулося до суду із зустрічною позовною заявою до Залізниці в особі філії «ДВРЗ», в якій, посилаючись на неналежне виконання умов договору, просило:

1) зобов`язати Залізницю в особі філії «Центр транспортної логістики» повернути на станцію приписки напіввагонів - «Дарниця» Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Залізниці (код станції 320007) порожні напіввагони у кількості 1 032 одиниці (за номерами, які наведено у пункті 2 прохальної частини зустрічного позову) для їх передачі за актами подачі/повернення вагонів Товариству та внесення даних по власних вантажних вагонах до автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів (АБД ПВ Укрзалізниці) для проставлення ознаки «Оператор ТОВ «Вантажна транспортна компанія» (код оператора 75);

2) зобов`язати Залізницю в особі Філії «Центр транспортної логістики» в день прибуття порожніх напіввагонів у кількості 1 032 одиниці (за номерами напіввагонів, визначеними у пункті 3 прохальної частини зустрічного позову) на станцію приписки - «Дарниця» Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Залізниці (код станції 320007) виключити з даних по власних вантажних вагонах автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів (АБД ПВ Укрзалізниці) - ознаку курсування вагону - як власного під управлінням філії «Центр транспортної логістики»;

3) зобов`язати Залізницю в особі філії «ДВРЗ» в день прибуття порожніх напіввагонів на станцію приписки «Дарниця» Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Залізниці (код станції 320007) передати Товариству за актами подачі/повернення 1032 одиниці напіввагонів (за номерами, переліченими у пункті 4 прохальної частини зустрічного позову);

4) зобов`язати Залізницю в особі філії «ДВРЗ» з дня передачі Товариству за актами подачі/повернення 1 032 одиниць напіввагонів, для забезпечення здійснення перевезень вантажу згідно з Правилами перевезення вантажів навалом і насипом, затвердженими Міністерством транспорту України від 20.08.2001 № 542, надати безперервно послуги з організації перевезень загальним обсягом 376 838 вагонодіб протягом одного року, а саме: надати протягом першого, другого, третього, четвертого, п`ятого, шостого, сьомого, восьмого, дев`ятого, десятого, одинадцятого, дванадцятого місяців з дня передачі Товариству за актами подачі/повернення 1 032 одиниць напіввагонів, послуги в обсязі 32 398 вагонодіб для перевезення вантажу (вагою 75 629 тон) напіввагонами у кількості 1 065 одиниць (за номерами, які вказані у пункті 5 прохальної частини зустрічного позову);

5) зобов`язати Залізницю в особі філії «ДВРЗ» в день прибуття порожніх напіввагонів (за номерами, переліченими у пункті 6 прохальної частини зустрічного позову) на станцію приписки «Дарниця» Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Залізниці (код станції 320007) підтвердити через автоматизоване робоче місце (АРМ) "Вантажні вагони компаній-операторів" операцію "передача власних вагонів в оперативне управління" для проставлення ознаки "оператор Товариство" (код оператора 75);

6) зобов`язати Залізницю призупинити дію Порядку визначення плати за використання власних вагонів перевізника в процесі надання послуг з перевезення вантажів від 19.02.2018 на напіввагони (за номерами, переліченими у пункті 7 прохальної частини зустрічного позову) на строк 1 (один) рік з дня початку надання Залізницею послуг з організації перевезень загальним обсягом 388 787 вагонодіб, а саме:

- встановити, що строком в 1 (один) рік з дня початку надання Залізницею в особі філії «ДВРЗ» послуг з організації перевезень загальним обсягом 388 787 вагонодіб напіввагонами у кількості 1 065 одиниць розрахунок плати за перевезення вантажу у напіввагонах здійснюється за тарифною схемою 1 Збірника тарифів на перевезення вантажів у межах України та пов`язані з ними послуги, як для універсального власного рухомого складу, з базовою ставкою плати - інфраструктурна складова (Івл) для власного або орендованого вагона;

- у перевізних документах при відправленні чи при видачі вантажу (накладній внутрішнього сполучення та накладній у міжнародному сполученні) у відповідних графах проставляється загальна плата за перевезення, нарахована відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів у межах України та пов`язані з ними послуги за тарифною схемою 1 як для універсального власного рухомого складу із застосуванням коригуючих коефіцієнтів;

- встановити на строк в 1 (один) рік з дня початку надання Залізницею в особі філії «ДВРЗ» послуг з організації перевезень загальним обсягом 388 787 вагонодіб напіввагонами у кількості 1 065 одиниць, здійснювати розрахунок плати за перевезення у порожньому стані напіввагонів за переліченими номерами (після вивантаження та під навантаження, у ремонт або з ремонту) за тарифною схемою 14 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, як для універсального власного рухомого складу;

- у перевізних документах при відправленні чи при видачі вантажу (накладній внутрішнього сполучення та накладній у міжнародному сполученні) у відповідних графах проставляється загальна плата за перевезення, нарахована відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України, та пов`язані з ними послуги за тарифною схемою 14 із застосуванням коригуючих коефіцієнтів;

7) зобов`язати Залізницю своїм розпорядженням довести до відома усіх причетних співробітників порядок розрахунку плати за перевезення вантажу і плати за перевезення у порожньому стані у напіввагонах (за номерами, переліченими у пункті 8 прохальної частини зустрічного позову), стосовно яких призупинено дію Порядку визначення плати за використання власних вагонів перевізника в процесі надання послуг з перевезення вантажів від 19.02.2018 строком на один рік з дня початку надання послуг Товариству, а саме:

- строком на 1 (один) рік з дня початку надання Залізницею в особі філії «ДВРЗ» послуг з організації перевезень загальним обсягом 376 838 вагонодіб напіввагонами у кількості 1 032 одиниць, розрахунок плати за перевезення вантажу у зазначених напіввагонах здійснюється за тарифною схемою 1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, як для універсального власного рухомого складу, з базовою ставкою плати - інфраструктурна складова (Івл) для власного або орендованого вагона;

- у перевізних документах при відправленні чи при видачі вантажу (накладній внутрішнього сполучення та накладній у міжнародному сполученні) у відповідних графах проставляється загальна плата за перевезення нарахована відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги за тарифною схемою 1 як для універсального власного рухомого складу із застосуванням коригуючих коефіцієнтів;

- на строк 1 (один) рік з дня початку надання Залізницею в особі філії «ДВРЗ» послуг з організації перевезень загальним обсягом 376 838 вагонодіб напіввагонами у кількості 1 032 одиниць, здійснюється розрахунок плати за перевезення у порожньому стані вказаних напіввагонів (після вивантаження та під навантаження, у ремонт або з ремонту) за тарифною схемою 14 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, як для універсального власного рухомого складу;

- у перевізних документах при відправленні чи при видачі вантажу (накладній внутрішнього сполучення та накладній у міжнародному сполученні) у відповідних графах проставляється загальна плата за перевезення нарахована відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги за тарифною схемою 14 із застосуванням коригуючих коефіцієнтів;

8) розпорядженням Залізниці зобов`язати філію «Головний інформаційно-обчислювальний центр» додати до переліку особливих умов таблиці «Вагони, які пересуваються в особливих умовах» умову «перевезення у власних вагонах філії «ДВРЗ» оператор Товариство (код оператора 75) на умовах власного рухомого складу за дозволом УЗ № _____від ______» з завантаженням переліку напіввагонів (за номерами напіввагонів, визначеними у пункті 9 прохальної частини позову) в підсистему введення нормативно - довідкової інформації (ПСВ НДІ) та підключенням в автоматизовану систему керування вантажними перевезеннями на залізничному транспорті України (АСК ЕП УЗ), внесення змін до програмного забезпечення щодо оформлення перевізних документів;

9) розпорядженням Залізниці зобов`язати Департамент комерційної роботи та філію «Головний інформаційно-обчислювальний центр» забезпечити внесення до складу Довідника штемпелів та відміток перевізного документа та їх відповідності особливим відміткам та приміткам вагонного листа і натурного листа вантажного поїзда нової відмітки «перевезення у власних вагонах філії «ДВРЗ» оператор Товариство (код оператора 75) на умовах власного рухомого складу за дозволом УЗ № ___ від __».

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 Залізниці в особі філії «ДВРЗ» у задоволенні позову відмовлено; зустрічний позов Товариства задоволено у повному обсязі.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2018 рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 скасовано частково: позов Залізниці в особі філії «ДВРЗ» задоволено частково; зобов`язано Товариство повернути Залізниці в особі філії «ДВРЗ» напіввагони у кількості 33 одиниці з виключенням з операторського управління Товариства через АРМ «Вантажні вагони компанії-оператора»; в іншій частині рішення за первісним позовом залишено без змін; Товариству у задоволенні зустрічного позову до Залізниці в особі філії «ДВРЗ» про зобов`язання виконати умови договору в натурі відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 19.03.2019 року у справі № 916/626/18 касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишено без задоволення; касаційну скаргу ТОВ «ВТК» задоволено, постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2018 скасовано, рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 залишено в силі.

Таким чином, рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 року набрало законної сили та є обов`язковим до виконання на всій території України відповідно до чинного законодавства.

Зокрема, місцевим господарським судом встановлено, що у відповідності до пункту 5 резолютивної частини рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 року, яке набрало законної сили 19 березня 2019 року ГСОО вирішено - зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» в день прибуття порожніх напіввагонів на станцію приписки «Дарниця» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (код станції 320007) передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Вантажна транспортна компанія» за актами подачі/повернення 880 одиниць напіввагонів за відповідними номерами.

21.08.2018 року Господарський суд Одеської області видав відповідні накази /т.1 а.с. 211-248/.

Так, у вказаному в рішенні переліку, між тим, зазначені напіввагони з номерами, зазначеними в спірних актах подачі/повернення вагонів № 82 від 29.08.2019 року, № 83 від 29.08.2019 року, № 84 від 20.09.2019 року, № 85 від 20.09.2019 року, № 86 від 23.09.2019 року, № 87 від 25.09.2019 року, № 88 від 01.10.2019 року, № 89 від 09.10.2019 року, № 90 від 21.10.2019 року, № 91 від 25.10.2019 року /т.1 а.с. 43-52/.

Крім того, місцевим господарським судом встановлено, що наказом АТ «Укрзалізниця» № 1632/ос від 09.08.2019 року ОСОБА_1 призначено на посаду заступника директора філії «Дарницький вагоноремонтний завод» АТ «Укрзалізниця», наказом АТ «Укрзалізниця» № 1722/0с від 28.08.2019 року ОСОБА_1 призначено в.о. директора Філії «ДВРЗ» АТ «Укрзалізниця» /т.1 1 а.с. 34-35/.

Крім того, в матеріалах справи міститься Наказ АТ «Українська залізниця» Філія «Дарницький вагоноремонтний завод» № 294 від 26.09.2019 року «Про виконання рішення господарського суду»/т.1. а.с. 36/, яким в.о. директора філії П.С. Гриценко з метою виконання філією «Дарницький вагоноремонтний завод» акціонерного товариства «Українська залізниця» рішення Господарського, суду Одеської області від 19.07.2018 року у справі № 916/626/18, залишеним в силі Постановою Верховного суду України від 19.03.2019, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вантажна транспортна компанія», відповідно до Наказу Господарського суду Одеської області №916/626/18 від 21 серпня 2018 року (виконавчі провадження АСВП № 58832385, № 58832347 та№ 58802841)наказав:

« 1. бухгалтерії філії відповідно до службової записки (листа, тощо), наданої в.о. директора філії чи іншим відділом, на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 у справі № 916/62618 та відповідно до умов Договору про надання послуг № 07/16/11/01-Р від 11.07.2016 р, оформляти рахунки-фактури на здійснення попередньої оплати на нові партії вагонів, що передаються для надання послуг, виходячи зі ставки, за кожен вагон за кожну добу періоду надання Послуг 200 грн, без ПДВ, або 240 грн. з врахуванням ПДВ, Вказані рахунки-фактури оформляти тільки за одним підписом в.о. директора філії;

2. оформляти та приймати до виконання в бухгалтерському обліку акти подачі/повернення вагонів, які складені згідно з Договором № 07/16/11/01-Р від 11.07.2016 р., підписані зі сторони Виконавця - філії «Дарницький вагоноремонтний завод» акціонерного товариства «Українська залізниця» тільки за одним підписом в.о. директора філії;

3. після отримання бухгалтерією актів подачі/повернення вагонів в перший місяць надання послуг та за повний кожний наступний місяць надання послуг відповідно до Договору № 07/1611/01-Р від 11.07.2016 р., оформляти акти виконаних робіт за надані послуги та рахунки-фактури за ставкою за кожен вагон за кожну добу періоду надання послуг 200 грн. без ПДВ, або 240 грн. з врахуванням ПДВ. Вказані документи оформляти тільки за одним підписом в.о. директора філії;

4. Всім підрозділам філії, задіяним в виконанні рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 року у справі № 916/626/18, забезпечити неухильне виконання вимог до цього наказу.

5. Контроль за виконанням цього наказу залишаю за собою.»

Так, місцевим господарським судом встановлено, що на момент укладання та підписання спірних актів подачі/повернення вагонів уповноважена особа позивача, діючи в межах своїх повноважень, видала наказ для неухильного виконання рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 року у справі № 916/626/18, що не суперечить чинному законодавству України, а навпаки скеровано на завершення судового процесу, а саме виконанням рішення суду.

Позиція Південно - західного апеляційного господарського суду.

За змістом статей 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. У цьому висновку колегія суддів враховує подібні висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі №920/1771/14 та постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі №910/23369/17).

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі № 338/180/17), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (див.mutandis висновки у пунктах 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц).

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

На переконання судової колегії, спірні акти подачі/повернення вагонів не мають ознак правочину у розумінні ст. 202 ЦК України, а є лише первинними документами, а тому не підлягають визнанню недійсними. З огляду на те, що спосіб захисту права повинен слугувати поновленню порушених прав позивача або захисту його охоронюваного законом інтересу, апеляційний господарський суд зазначає про відсутність правових підстав для задоволення позову про визнання недійсним актів, підписаних на виконання умов договору, а також судового рішення у справі № 916/626/18, оскільки обраний позивачем спосіб захисту не може відновити його права або законні інтереси. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суду у постановах від 11.04.2018 у справі № 910/12827/17, від 22.05.2018 у справі №910/12258/17 та від 11.06.2018 у справі №916/613/17.

З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд на підставі повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги, що спірні акти подачі/повернення вагонів є складовою частиною предмету договору, а не окремим письмовим документом, який не є правочином, як то акти приймання-передачі товару чи наданих послуг, а тому такі акти можуть бути визнані в судовому порядку недійсними.

Спірні акти подачі/повернення вагонів самі по собі не спричинюють набуття, зміну або припинення цивільних пав і обов`язків, а лише відображають факт відповідної передачі.

Таким чином, акт подачі/повернення вагонів розглядається як письмовий документ, який містить найменування сторін, предмет самої передачі і фіксує факт такої передачі.

Колегія суддів зазначає, акти подачі/повернення вагонів є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у яких сторони зафіксували факт здійснення господарської операції, яка є підставою виникнення обов`язків щодо здійснення розрахунків за умовами договору №07/16/11/01-Р від 11.07.2016.

Крім того, задоволення позову про визнання недійсним акту, підписаного на виконання умов договору, не може відновити права або законні інтереси позивача. Вказаний акт прийому-передачі майна не є правочином.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний суд у постанові від 11 червня 2018 у справі № 916/613/17.

Враховуючи, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, колегія суддів не приймає інші доводи апеляційної скарги, які стосуються підстав для актів визнання подачі/повернення вагонів.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування норм матеріального права, а також щодо порушення норм процесуального права під час вирішення справи в суді першої інстанції не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 03.09.2020 у справі №916/267/20 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Розподіл судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» акціонерного товариства «Українська залізниця» залишена без задоволення, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Щодо судових витрат понесені відповідачем при розгляді справи в суді апеляційної інстанції. колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Така позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Об`єднана палата у вказаній постанові зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Товариства з обмеженою відповідальністю «Вантажна транспортна компанія» при поданні відзиву на апеляційну скаргу подало розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якого вказані витрати складаються з: вивчення та аналіз апеляційної скарги - 2000,00 грн., підготовка відзиву на апеляційну скаргу - 8 000,00 грн., направлення відзиву на апеляційну скаргу позивачу та до суду - 1000,00 грн., підготовка до судового засідання та участь у судовому засіданні - 2 000,00 грн.

До заяви надано копії Договору про надання правової допомоги № 17/11/2018 від 17.11.2018, додаткової угоду №9 від 21.10.2020 до Договору про надання правової допомоги № 17/11/2018 від 17.11.2018, Акту №26/10-1 виконання робіт.

У клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвокатів, що підлягають розподілу між сторонами, позивач просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу в цій справі, які підлягають відшкодуванню з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вантажна транспортна компанія» до 4500 грн.

Позивач зокрема стверджує, що відповідач безпідставно включило до складу витрат на професійну правничу допомогу значний обсяг робіт, які не потребують наявності фахових знань у галузі права (направлення поштової кореспонденції, що коштувало клієнту 1000,00 грн.).

Позивач вважає, що розмір заявлених до компенсації витрат не відповідає критеріям розумності та реальності.

Колегія суду зауважує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.11.2020 у справі № 910/3233/18.

Колегія суддів апеляційної інстанції враховує також незмінність позиції сторін у суді першої та апеляційної інстанції.

Дослідивши заяву відповідача про компенсацію судових витрат та клопотання позивача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, надані заявником документи в їх сукупності колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відшкодування Судом витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн., оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат з урахуванням складності справи.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 03.09.2020 у справі №916/267/20 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» акціонерного товариства «Українська залізниця» - залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» акціонерного товариства «Українська залізниця».

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» акціонерного товариства «Українська залізниця» /, адреса - 02092, м. Київ, вул. Алматинська, буд. 74,/ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вантажна транспортна компанія» /, адреса - 65009, м. Одеса, вул. Академічна, буд. 20Б, офіс 8, каб. №2/ витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн.

Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Одеської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 30.11.2020.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

суддя В.В. Бєляновський

суддя К.В. Богатир