ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2020 року Справа № 904/1671/20

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Широбокової Л.П. (доповідач),

суддів Кощеєва І.М., Орєшкіної Е.В.

секретар судового засідання Грачов А.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Пясецький Д.В. дов. № 14-416 від 27.11.2019, адвокат;

від відповідача: представник не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2020 у справі №904/1671/20 (суддя Рудь І.А., повне рішення складено 20.08.2020)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 258 092,70 грн

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

У березні 2020 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради заборгованість в сумі 258 092,70 грн, з яких: 188 726,23 грн - пеня, 14 099,66 грн - 3% річних, 55 230,81 грн - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору постачання природного газу № 4459/16-БО-4 від 18.12.2015 в частині своєчасної та повної оплати за отриманий природний газ.

Відповідач проти задоволення позову заперечив з огляду на те, що ним виконані зобов`язання за спірним договором ще у 2016 році, а позивач не звертався до нього із вимогами про стягнення 3% річних та інфляційних у досудовому порядку, строк оплати вказаних нарахувань є таким, що не настав, відповідно, вимоги заявлені передчасно. Крім того, зазначив, що у період з 14.01.2013 по 19.04.2018 Господарським судом Дніпропетровської області введений мораторій на задоволення вимог кредиторів в межах справи №904/397/13-г про банкрутство КП "Дніпроводоканал". Таким чином, оскільки позивачем нарахована пеня за період з 16.02.2016 по 01.07.2016, тобто під час дії мораторію, ці вимоги в силу приписів абз. 2 ч. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що діяв на той час, є безпідставними.

У відповіді на відзив Позивач зазначив, що направлення вимоги Відповідачу про сплату 3% річних та інфляційних втрат не є обов`язковим. Оскільки порушення зобов`язання мало місце, Позивач обґрунтовано нарахував 3% річних та інфляційні та має право звернутися з вимогами про їх стягнення безпосередньо до суду. Оскільки у спірних правовідносинах, у розумінні абз. 8 ст. 1 та ч. 5 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що діяв на той час, Позивач є поточним кредитором, дія мораторію, введеного ухвалою Господарського суду від 14.01.2013 у справі № 904/397/13-г, на зобов`язання щодо нарахування та сплати пені не розповсюджується.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2020 у справі №904/1671/20 (суддя Рудь І.А.) позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 188 762 грн 23 коп. - пені, 14 099 грн 66 коп. - 3% річних, 54 785 грн 13 коп. - інфляційних втрат, 3 864 грн 71 коп. - витрат по сплаті судового збору. У решті позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано обґрунтованістю та правомірністю заявлених позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 188762,23 грн та 3% річних - 14099,66 грн. У частині стягнення інфляційних втрат позовні вимоги визнані правомірними на суму 54785,13 грн за заявлений період, в решті позову в цій частині відмовлено з огляду на те, що позивачем нараховувався індекс інфляції за кожний наступний місяць у заявленому періоді на суму боргу, що вже включала в себе інфляційне збільшення за попередні періоди та неправомірно застосований індекс інфляції за травень 2016 року щодо заборгованості, яка існувала у період з 27.05.2016 по 02.06.2016 та була сплачена Відповідачем 02.06.2016.

Доводи та вимоги апеляційної скарги і відзиву.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Позивач, в якій, посилаючись на незаконність рішення суду та ухвалення його з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо інфляційних втрат у сумі 445,68 грн та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на наступне:

- методика розрахунку інфляційних втрат на суму боргу з урахуванням інфляційних нарахувань за попередній період є законною та обґрунтованою, відповідає приписам, викладеним у листі Верховного суду України від 03.04.1997 №62-97-р та п. 3.2 Пленуму ВГСУ №14 від 17.12.2013. Аналогічні висновки містяться, зокрема, в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19;

- Позивачем було правомірно нараховано інфляційні втрати на заборгованість січня 2016 на суму основного боргу 132895,83 грн (165675,83 грн - з урахуванням інфляційних нарахувань за попередні періоди) у травні 2016 року, оскільки станом на 01.06.2016 сума основного боргу складала 132895,83 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 21.09.2020 для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Подобєда І.М., Орєшкіної Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.09.2020 зазначеною колегією суддів відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2020 у справі №904/1671/20. Розгляд справи №904/1671/20 призначений у судовому засіданні на 04.11.2020 на 09.30 год. в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького,65, зал засідань №511.

За клопотанням Позивача розгляд справи у судовому засіданні на 04.11.2020 був призначений в режимі відеоконференції в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon", про що прийнято ухвалу від 19.10.2020.

04.11.2020 у зв`язку з відпусткою судді Орєшкіної Е.В. розгляд справи в судовому засіданні не відбувся.

25.11.2020 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Подобєда І.М. по справі здійснений повторний автоматизований перерозподіл, за результатами якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Кощеєва І.М., Орєшкіної Е.В. та прийнято зазначеною колегією суддів до свого провадження ухвалою суду від 25.11.2020.

У судовому засіданні 25.11.2020 повноважний представник апелянта апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, рішення у справі в частині відмови у задоволенні позову щодо інфляційних втрат у сумі 445,68 грн скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 25.11.2020 не забезпечив, причин неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений за допомогою телефонного зв`язку, про що складено телефонограму №477 від 24.11.2020.

З урахуванням положень ч. 12 ст. 270 ГПК України апеляційний суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі Відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд враховує позицію Відповідача, що викладена ним у поданому до суду відзиві на апеляційну скаргу №91/11-14 від 19.10.2020, в якому він проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначив, що строк виконання зобов`язання, передбаченого ст. 625 ЦК України, не настав, бо вимоги від Позивача щодо сплати 3% річних він не отримував. Тому, відсутній предмет спору, у зв`язку з чим справа підлягає закриттю на підставі ч. 2 ст. 231 ГПК України. Також зазначив, що вимоги про стягнення пені є неправомірними, бо вона нарахована у період дії мораторію, нарахування пені жодним чином не пов`язано зі збільшенням сторонами строку позовної давності.

Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника Позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

18.12.2015 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Комунальним підприємством "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради (споживач) укладено договір постачання природного газу №4459/16-БО-4 (надалі - Договір), відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2. договору газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води бюджетним установам/організаціям та іншим споживачам.

За цим договором постачається газ, ввезений на митну територію України (за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00) (п.1.3. договору).

Згідно з п. 2.1. договору постачальник передає споживачу з 01 січня 2016 по 31 березня 2016 (включно) природний газ обсягом до 330,684 тис.куб.метрів.

Відповідно до пункту 6.1 договору оплата за природний газ проводиться споживачем виключно грошовими, відповідно до цін, умов і порядку зарахування коштів, визначених п. 5.2 цього договору, або у відповідних додатках (п.5.1 даного договору).

Датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок постачальника.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За змістом п. 8.2 договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

У п. 10.3. договору сторони узгодили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років.

За умовами розділу 12 договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01 січня 2016 року до 31 березня 2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

31.12.2015, 29.01.2016 та 22.02.2016 до договору сторонами було укладені додаткові угоди, якими внесені зміни до п. п. 1.2., 1.3., 2.1.5., 3.1., 4.1., 4.2., 5.1., 5.2., 6.1., п. п 2 п. 7.2. договору.

На виконання умов зазначеного договору Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 2029 642,58 грн, що підтверджується двосторонніми актами приймання-передачі природного газу, підписаними сторонами: акт від 31.01.2016 на суму 924 406,57 грн (за січень 2016); акт від 29.02.2016 на суму 628 984,42 грн (за лютий 2016); акт від 31.03.2016 на суму 476 251,59 грн (за березень 2016).

Позивач стверджує, що Відповідач допустив порушення зобов`язання з оплати отриманого газу у встановлений договором строк, проти чого Відповідач не заперечує.

Вказане стало підставою для звернення з даним позовом про стягнення пені за загальний період з 16.02.2016 по 18.07.2016 в сумі 188 762,23 грн, 3% річних за загальний період з 16.02.2016 по 18.07.2016 в сумі 14099,66 грн та інфляційних втрат за загальний період з 16.02.2016 по 30.06.2016 в сумі 55230,81 грн.

Застосоване законодавство та висновки апеляційного суду.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням обставин справи в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Так, за змістом статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом п. 8.2 договору у разі прострочення споживачем оплати газу відповідно до пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Судом першої інстанції були задоволені у повному обсязі позовні вимоги щодо стягнення з Відповідача пені 16.02.2016 по 18.07.2016 в сумі 188 762,23 грн, 3% річних за загальний період з 16.02.2016 по 18.07.2016 в сумі 14099,66 грн.

Сторони не оскаржують рішення в цій частині, тому судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України оцінка зазначеним обставинам не надається.

Вимоги апеляційної скарги стосуються неправильного застосування судом першої інстанції вимог законодавства щодо нарахування інфляційних втрат.

Так, відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003. Порядок індексації грошових коштів визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 Постанови КМУ №1078).

При обчисленні інфляційних збитків за наступний період, до початкової заборгованості включається вартість грошей (боргу), яка визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній період.

З огляду на таке, методика розрахунку інфляційних збитків відповідно до статті 625 ЦК України передбачає такий математичний підхід, що дозволяє включення інфляційних збитків попереднього періоду до загальної суми боргу, яка обраховується із застосуванням індексів інфляції, визначених Держстатом України на наступні періоди, без переривання ланцюга розрахунку у випадку зниження інфляції менше 100% (дефляції). Даного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 26.06.2020 у справі №905/21/19.

З огляду на викладене, а також те, що станом на 01.06.2016 заборгованість січня 2016 року складала 132895,83 грн, вимоги апеляційної скарги є обґрунтованими.

Суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість 132 895,83 грн з врахуванням індексу інфляції за травень 2016 року, пославшись на те, що цей борг існував лише з 27.05.2016 по 02.06.2016. Суд не врахував, що на початок місяця заборгованість існувала в сумі 600 000,00 грн та протягом місяця зменшувалася в зв`язку з частковою оплатою відповідачем заборгованості. Станом на кінець місяця склала спірну суму 132 895,83 грн, на яку позивач і нарахував інфляцію. Тобто цей борг у сумі 132 895,83 грн існував протягом всього травня місяця 2016 року в складі більшої суми заборгованості, а не тільки з 27.05.2016 по 02.06.2016, як вказує суд першої інстанції.

Враховуючи наведене, рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає нормам діючого законодавства та підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про стягнення інфляційних втрат в сумі 445,68 грн. У зв`язку з цим підлягає перерозподілу сума судових витрат за розгляд позовної заяви.

Доводи, викладені Відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу, не стосуються предмету оскарження є безпідставними та судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Відповідача.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 276, 277, 282-284, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2020 у справі №904/1671/20 задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2020 у справі №904/1671/20 скасувати в частині відмови в позові.

В цій частині прийняти нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Дніпроводоканал" (49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, 21-А, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) інфляційні втрати - 445,68 грн (чотириста сорок п`ять грн 68 коп), витрати по сплаті судового збору - 6,68 грн (шість грн 68 коп), про що видати наказ.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Комунального підприємства "Дніпроводоканал" (49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, 21-А, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги - 3153,00 грн (три тисячі сто п`ятдесят три грн), про що видати наказ.

Видачу наказів на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 287 ГПК України.

Повна постанова складена 30.11.2020.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, про що складений акт від 23.11.2020, копії постанови Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2020 у цій справі сторонам поштою не надсилаються.

Надіслати цю постанову на електронну адресу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" () та Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради ().