ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м.Харків Справа № 913/412/20

Провадження №33/913/412/20

За позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", вул.Кирівська, буд.85, м.Київ, 04080

до відповідача Комунального підприємства "Попаснянський районний водоканал", вул.Дніпровська,буд.89, м.Попасна, Попаснянський район, Луганська область, 93304

про стягнення 15 087 813 грн 65 коп.

Суддя Драгнєвіч О.В.

Секретар судового засідання Саутенко К.О.

У засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від відповідача: представник не прибув.

С У Т Ь С П О Р У:

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Попаснянський районний водоканал" з вимогами про стягнення грошових коштів за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" від 27.12.2018, комерційної пропозиції № 1 від 20.12.2018, у сумі 15 087 813 грн 65 коп., з яких: 8 839 136 грн 92 коп. - пені, 1 191 645 грн 79 коп. - інфляційних втарат, 5 057 030 грн 94 коп. - 15% річних.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" від 27.12.2018 та комерційної пропозиції № 1 від 20.12.2018 в частині проведення повного та своєчасного розрахунку за поставлену електроенергію в період січень, лютий, березень 2019 року. Основний борг за зобов`язаннями січня, лютого, березня 2019 року в сумі 27 767 170 грн 18 коп. був присуджений до стягнення з відповідача рішенням Господарського суду Луганської області від 02.12.2019 у справі №913/570/19, яке набрало законної сили. У зв`язку із допущенням прострочення виконання грошового зобов`язання, позивачем на підставі п.п.5.10 - 5.11 договору, комерційної пропозиції № 1 від 20.12.2018 та ст.625 ЦК України нараховано відповідачу пеню, 15% річних та інфляційні.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 20.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 13.08.2020.

Протокольною ухвалою суду від 13.08.2020 було відкладено розгляд справи в підготовчому провадженні на 16.09.2020, про що сторін повідомлено ухвалою-повідомленням від 14.08.2020.

Ухвалою суду від 11.09.2020 повідомлено учасників у справі, що судове засідання, призначене на 16.09.2020 не відбудеться; продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на 30 днів, по 18.10.2020 включно; призначено підготовче засідання на 30.09.2020.

Протокольною ухвалою суду від 30.09.2020, оголошено перерву в судовому засіданні до 13.10.2020, про що сторін повідомлено ухвалою-повідомленням від 01.10.2020.

Позивачем через систему "Електронний суд" 13.10.2020 подані клопотання про долучення додаткових документів з додатками, необхідних для правильного встановлення обставин справи (копії рахунків, актів та платіжних доручень, що стосуються спірного періоду виникнення заборгованості), з доказами направлення копій іншій стороні, які оформлені як заяви про вступ у справу представника (а.с.99-127).

Судом розглянуті подані позивачем матеріали, з метою належного встановлення обставин справи та забезпечення завдань підготовчого провадження, суд дійшов висновку про можливість задоволення клопотань позивача та долучення поданих матеріалів до справи, про що постановлено протокольну ухвалу від 13.10.2020.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 13.10.2020 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті на 03.11.2020.

В судове засідання від 03.11.2020 прибув лише представник позивача. Відповідач не забезпечив участі свого представника, був належним чином повідомлений про проведення судового засідання. Суд розпочав розгляд справи по суті та встановлення обставин справи, заслухав пояснення представника позивача; протокольною ухвалою суду від 03.11.2020 оголошено перерву в cудовому засіданні з розгляду справи по суті до 17.11.2020 на підставі ст.216 ГПК України, про що учасників повідомлено ухвалою-поідомленням від 04.11.2020.

В судове засідання 17.11.2020, після оголошеної перерви, сторони повноважних представників не направили, однак були повідомлені про час та місце проведення судового засідання належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи розпискою та поштовими повідомленнями.

Разом з тим, 10.11.2020 через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення з клопотанням їх врахувати під час з`ясування обставин справи, з огляду на неможливість забезпечити участь представника в судовому засіданні 17.11.2020.

Як вбачається зі змісту поданих пояснень, останні стосуються окремого питання (наведеного позивачем розрахунку, яке було предметом дослідження, зокрема в минулому судовому засіданні та з приводу чого представник позивача надавав суду усні пояснення). Враховуючи зазначене, з огляду на долучення позивачем доказів завчасного направлення цих пояснень іншій стороні, а також подання цих письмових пояснень через неможливість забезпечення участі представника безпосередньо в судовому засіданні, суд дійшов висновку про можливість задоволення клопотання позивача, на підставі ч.5 ст.161 ГПК України прийняття вказаних пояснень, долучення до справи, про що постановлено протокольну ухвалу від 17.11.2020.

На час проведення судового засідання від відповідача відзив до суду не надходив.

Судом враховується, що згідно положень ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, подача відзиву та письмових пояснень є правом відповідача, а не обов`язком.

Відповідно до ч. 4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що відповідач своїм правом на подання належним чином оформленого відзиву у визначений судом строк не скористався, суд відповідно до вимог ч.9 ст. 165, ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України вважає можливим здійснити розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні від 17.11.2020 суд завершив встановлювати обставини справи, дослідив їх доказами.

В судовому засіданні 17.11.2020 у відповідності до положень ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України постановлено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

27.12.2018 між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (постачальник), яке виконує функції постачальника "останньої надії" та діє на підставі ліцензії на постачання електричної енергії споживачу, виданої постановою НКРЕКП від 06.11.2018 №1344 та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р, відповідно до ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, та Комунальним підприємством "Попаснянський районний водоканал" (далі - споживач) був укладений Договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (далі - договір) на умовах публічного договору приєднання споживача, постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" та комерційної пропозиції, розробленої з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та у відповідності до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (а.с.15-23).

Відповідно до п. 2.1 договору за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в додатку 1 до договору (комерційна пропозиція).

Згідно з п. 2.2 договору обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.

Побутовий споживач використовує електричну енергію виключно на власні побутові потреби, у тому числі для освітлення, живлення електроприладів тощо, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Як визначено в п. 3.1 договору постачальник здійснює постачання електричної енергії споживачу з моменту припинення постачання електричної, енергії споживачу діючим електропостачальником у випадках, зазначених у пункті 3.2 цієї глави.

Електрична енергія постачається до електроустановок споживача протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Якщо після закінчення зазначеного строку постачання електричної енергії споживач не розпочав процедуру зміни електропостачальника, постачання електричної енергії на об`єкт призупиняється (п. 3.4 договору).

Відповідно до п. 3.5 договору постачальник здійснює постачання електричної енергії споживачу на тих же умовах, що і з попереднім електропостачальником, в частині здійснення розрахунків, способу оплати. Постачальник отримує від оператора системи всю необхідну інформацію щодо умов договору про постачання електричної енергії, які діяли між споживачем та попереднім електропостачальником. У разі ненадання зазначеної інформації оператором системи за 5 календарних днів до початку розрахункового періоду, постачання споживачу здійснюється на умовах, визначених додатком 1 до договору (комерційна пропозиція).

У п. 3.6 договору встановлено, що з першим рахунком за електричну енергію, який надає постачальник споживачу, постачальник має надати споживачу інформацію про: ціни (тарифи) та термін дії договору (не більше 90 діб); оплату послуг з розподілу через постачальника з наступним переведенням цієї оплати оператору системи; право споживача змінити постачальника. Постачальник не має права вимагати від споживача будь-якої іншої оплати за електричну енергію, що не визначена цим договором.

Згідно з п. 3.7 договору початок постачання електричної енергії споживачу починається з факту споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ у разі укладення договору між сторонами.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором, згідно з комерційною пропозицією з постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", яка є додатком 1 до договору.

Відповідно до п.5.3 договору ціна (тариф) на електричну енергію визначається постачальником, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором.

Відповідно до п. 5.8 договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Згідно з п. 5.9 договору розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (далі - спецрахунок). При цьому, споживач не обмежується в праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника, та в інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.

У п. 5.10 договору визначено, що оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Згідно положень п.п.2 п.6.2 споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії.

Цей Договір набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів (п. 13.1 договору).

Відповідно до Комерційної пропозиції № 1 від 20.12.2018 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", яка є додатком №2 до договору про постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії" (далі - комерційна пропозиція), ціна, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії" формується згідно з Порядком формування ціни, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", затвердженого постановою НКРЕКП від 05.10.2018 № 1179. Ціни постачальника наведені у додатку до цієї комерційної пропозиції (а.с.24-27).

В комерційній пропозиції спосіб (порядок) та строки оплати за постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" визначені таким чином.

Орієнтовна вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником.

Рахунок виставляється постачальником протягом 5 робочих днів з моменту отримання заяви-приєднання від споживача. Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.

Рахунок для остаточного розрахунку виставляється постачальником протягом 10 днів з моменту закінчення розрахункового періоду та отримання інформації про обсяг споживача.

Акт купівлі-продажу складається на підставі даних про фактичне споживання споживача, отриманих від операторів розподілу системи розподілу (передачі) відповідно до укладених з ними договорів про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії. Оплата здійснюється на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника, зазначений у договорі або розрахункових документах.

У разі перевищення суми платежу, що підлягає оплаті за розрахунковий період, надлишок отриманих коштів зараховується як оплата заборгованості попередніх періодів з найдавнішим терміном виникнення, а за відсутності такої, а рахунок оплати наступного розрахункового періоду.

Спосіб оплати за послугу з розподілу електричної енергії: споживач здійснює плату за послугу з розподілу електричної енергії через постачальника.

В комерційній пропозиції сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання або неналежне виконання зобов`язання припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Керуючись ст.295 Цивільного кодексу України, сторони домовились встановити в цьому договорі збільшений строк позовної давності: строк загальної позовної давності щодо вимог про стягнення боргу тривалістю п`ять років; строк спеціальної позовної давності щодо вимог про стягнення штрафних санкцій (штраф, пеня) тривалістю два роки.

Комерційна пропозиція є чинною з 20.12.2018.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р ДПЗД "Укрінтеренерго" визначено постачальником "останньої надії" на період з 01.01.2019 до 01.01.2021.

Об`єкти відповідача знаходяться на ліцензійній території двох операторів системи розподілу: АТ "Українська залізниці" в особі філії "Енергозбут" (ОСР-1) та ТОВ "ЛЕО" (ОСР-2), згідно з Реєстром суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, діяльність яких регулюється НКРЕКП.

На виконання договору, за зобов`язаннями січня - березня 2019 року на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії Комунального підприємства «Попаснянський районний водоканал», отриманих від АТ «Українська залізниця» в особі філії «Енергозбут» як ОСР-1, ДПЗД «Укрінтеренерго» сформовані та виставлені відповідачу наступні рахунки:

1) рахунок № 74 /29/001/04001 від 13.02.2019 у відповідності до даних оператора системи розподілу про обсяги споживання електричної енергії по 2 класу 132472,00 кВт.год за період січень 2019 року на суму 408 213 грн 00 коп. (з ПДВ), який відповідач отримав 19.02.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового повідомлення (а.с.98-101, 107).

2) рахунок №74/29/002/05223 від 07.03.2019 у відповідності до даних оператора системи розподілу про обсяги споживання електричної енергії по 2 класу 122130,00 кВт.год за період лютий 2019 року на суму 376 344 грн 08 коп.(з ПДВ), який відповідач отримав 19.03.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового повідомлення (а.с.34-35).

3) рахунок №74/29/003/06056 від 06.04.2019 у відповідності до даних оператора системи розподілу про обсяги споживання електричної енергії по 2 класу 106756,00 кВт.год за період березень 2019 року на суму 328 969 грн 04 коп. (з ПДВ), який відповідач отримав 15.04.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового повідомлення (а.с.36-37).

Також на виконання умов договору, на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії відповідачем, отриманих від ТОВ «ЛЕО» як ОСР-2, ДПЗД «Укрінтеренерго» сформовані та виставлені відповідачу наступні рахунки:

1) рахунок № 74/34/001/02956 від 09.02.2019 у відповідності до даних оператора системи розподілу про обсяги споживання електричної енергії по 1 класу 4932568,00 кВт.год, по 2 класу 769891,00 кВт.год, за період січень 2019 року на суму 17 413 047 грн 67 коп. (з ПДВ), який відповідач отримав 18.02.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового повідомлення (а.с.38-39).

2) рахунок № 74/34/002/05288 від 11.03.2019 у відповідності до даних оператора системи розподілу про обсяги споживання електричної енергії по 1 класу 4247633,00 кВт.год, по 2 класу 732344,00 кВт.год, за період лютий 2019 року на суму 15 198 463 грн 61 коп. (з ПДВ), який відповідач отримав 19.03.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового повідомлення (а.с.40-41).

3) рахунок № 74/34/003/06504 від 11.04.2019 у відповідності до даних оператора системи розподілу про обсяги споживання електричної енергії по 1 класу 4420921,00 кВт.год, по 2 класу 734070,00 кВт.год, за період березень 2019 року на суму 15 708 706 грн 79 коп. (з ПДВ), який відповідач отримав 22.04.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового повідомлення (а.с.42-43).

Крім того, між сторонами були підписані відповідні акти купівлі-продажу електроенергії: від 31.01.2019 № 001072 на суму 408 213,00 грн (а.с.116), від 28.02.2019 № 001566 на суму 376 344,08 грн (а.с.117), від 31.03.2019 № 002322 на суму 328 969,04 грн (а.с.119); від 31.01.2019 № 000022 на суму 17 413 047,67 грн (а.с.114), від 28.02.2019 № 001631 на суму 15 198 463,61 грн (а.с.118), від 31.03.2019 № 002754 на суму 15708706,79 грн (а.с.120).

Відповідач, в порушення умов договору, свої зобов`язання виконав частково та з порушенням встановленого договором строку виконання.

Оплата за вказаними рахунками здійснена відповідачем частково в сумі 20 666 574,01 грн, борг за розрахунковий період з урахуванням ПДВ за зобов`язаннями січня - березня 2019 року складав 28 767 170,18 грн.

Суд зауважує про те, що зазначені обставини, зокрема, були предметом дослідження під час вирішення спору Господарським судом Луганської області у справі №913/570/19, в якій позивачем була заявлена до стягнення з відповідача вказана сума основного боргу за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" від 27.12.2018 (за зобов`язаннями січня - березня 2019 року).

Рішенням Господарського суду Луганської області від 02.12.2019 у справі №913/570/19 позов Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" до Комунального підприємства "Попаснянський районний водоканал" про стягнення 28767170 грн 18 коп. задоволено частково, присуджено до стягнення з відповідача заборгованість в сумі 27 7671 70 грн 18 коп., витрати по оплаті судового збору в сумі 208 253 грн 78 коп.

З огляду на те, що після відкриття провадження у справі №913/570/19 відповідач сплатив 1 000 000,00 грн (згідно платіжних дорученнь №484 від 10.10.2019 на суму 500000,00 грн та №719 від 08.11.2019 на суму 500000,00 грн) суд закрив провадження у справі щодо стягнення частини основного боргу в сумі 1 000 000,00 грн за відсутності предмету спору.

На теперішній час вищевказане рішення є чинним та набрало законної сили.

Згідно ч. 4 ст.74 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи зазначене, встановлені рішенням Господарського суду Луганської області від 02.12.2019 у справі №913/570/19 обставини мають преюдиційне значення для вирішення даного спору, в якому беруть участь ті ж самі сторони.

Отже, під час розгляду спору у справі №913/570/19 господарським судом було встановлено факт постачання у січні, лютому, березні 2019 року електричної енергії КП «Попаснянський районний водоканал» на виконання умов договору, порушення відповідачем грошових зобов`язань січня - березня 2019 року, наявність заборгованості за цими зобов`язаннями на суму 27 7671 70 грн 18 коп., допущення відповідачем прострочення виконання грошових зобов`язань вказаного періоду.

Під час розгляду спору у даній справі господарським судом встановлено, що на час розгляду спору за відповідачем обліковується сума заборгованості 26 767 170 грн 18 коп., з огляду на здійснені після приняття рішення у справі №913/570/19, 2 часткові оплати, що підтверджується наявними у справі копіями платіжних доручень.

Судом з`ясовано, що відповідачем на виконання зобов`язань за договором здійснені наступні часткові оплати по вище вказаним рахункам, які були враховані позивачем у розрахунках:

1) рахунок №74/29/001/04001 від 13.02.2019 за січень 2019 року на суму 408 213 грн 00 коп. оплачений повністю:

- платіжними дорученнями №200 від 19.02.2019 на суму 47 334 грн 98 коп. та №25 від 31.01.2019 на суму 360 878 грн 02 коп. (а.с.108, 109);

2) рахунок №74/29/002/05223 від 07.03.2019 за лютий 2019 року на суму 376 344 грн 08 коп. оплачений частково:

- платіжним дорученням №155 від 13.03.2019 на суму 345313 грн 34 коп. (а.с.107);

3) рахунок № 74/34/001/02956 від 09.02.2019 за січень 2019 року на суму 17 413 047 грн 67 коп. оплачений повністю:

- платіжними дорученнями №201 від 19 лютого 2019 на суму 3 393 000 грн 00 коп., №163 від 18 лютого 2019 на суміу 10 000 000 грн 00 коп., №97 від 28 лютого 2019 на суму 700 000 грн 00 коп., №234 від 11 березня 2019 на суму 3 320 047 грн 00 коп. (а.с.44-47);

4) рахунок № 74/34/002/05288 від 11.03.2019 за лютий 2019 року на суму 15 198 463 грн 61 коп. оплачений частково:

- платіжними дорученнями №708 від 13 червня 2019 на суму 500 000,00 грн., №484 від 14 травня 2019 на суму 500 000,00 грн., №899 від 15 липня 2019 на суму 500 000,00 грн., №43 від 15 серпня 2019 на суму 500 000 грн 00 коп., №242 від 11 вересня 2019 на суму 500 000 грн 00 коп., №484 від 10 жовтня 2019 на суму 500 000 грн 00 коп., №719 від 08 листопада 2019 року на суму 500 000 грн 00 коп., № 99 від 09 грудня 2019 року на суму 500 000 грн 00 коп., № 116 від 21 січня 2020 року на суму 500 000 грн 00 коп. (а.с.48-55).

В матеріалах справи відсутні докази здійснення відповідачем інших платежів в рахунок погашення вказаної вище заборгованості, під час розгляду судом спору відповідачем також не було надано відповідних доказів.

Матеріали справи свідчать про те, що у даній справі у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" від 27.12.2018 та комерційної пропозиції № 1 від 20.12.2018 в частині проведення повних та своєчасних розрахунків за поставлену електроенергію за зобов`язаннями січня - березня 2019 року, озивачем заявлені вимоги про стягнення нарахованих на підставі п.п.5.10 - 5.11 договору, комерційної пропозиції № 1 від 20.12.2018 та ст.625 ЦК України, 8 839 136 грн 92 коп. - пені, 1 191 645 грн 79 коп. - інфляційних втарат, 5 057 030 грн 94 коп. - 15% річних.

Надаючи юридичну кваліфікацію спірним правовідносинам сторін, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобов`язання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі встановлені статтею 625 Цивільного кодексу України.

Правовідносини сторін врегульовано зокрема договором постачання електричної енергії.

Згідно зі ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

У відповідності до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, зобов`язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника. У разі проведення споживачем розрахунків в інших формах та/або сплати коштів на інші рахунки такі кошти не враховуються як оплата спожитої електричної енергії.

Електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів (п. 3 ч. 1 ст. 57 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів (п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що у встановлений договором строк, відповідач за поставлену і спожиту в січні-березні 2019 року електроенергію в повному обсязі не розрахувався.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України врегульовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, Договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" встановлений строк виконання зобов`язання щодо оплати за поставлену електричну енергію - оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунка (п. 5.10 Договору).

Відтак, відповідач мав оплатити позивачу вартість поставленої та спожитої електричної енергії (враховуючи п. 5.10 договору, дату отримання відповідачем рахунків та положення ст.ст.253, 254 ЦК України):

-за рахунком №74/29/002/05223 від 07.03.2019 (оператор АТ «Укрзалізниця») - до 27.03.2019;

- за рахунком № 74 /29/003/06056 від 06.04.2019 (оператор АТ «Укрзалізниця») - до 23.04.2019;

- за рахунком № 74 /34/001/02956 від 09.02.2019 (оператор ТОВ «ЛЕО») - до 26.02.2019;

- за рахунком № 74 /34/002/05288 від 11.03.2019 (оператор ТОВ «ЛЕО») - до 27.03.2019;

- за рахунком № 74/34/003/06504 від 11.04.2019 (оператор ТОВ «ЛЕО») - до 03.05.2019.

Приймаючи до уваги те, що відповідач не вчинив необхідних дій, та не сплатив повну вартість спожитої електроенергії у строк, визначений договором, суд дійшов висновку, що останній є таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором про постачання електричної енергії.

За вказаних обставин позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 15% річних у загальному розмірі 5 057 030 грн 94 коп. (62 856, 78 + 4 994 174,16).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За умовами Комерційної пропозиції № 1 від 20.12.2018 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії" яка є додатком №2 до договору, сторонами було погоджено, що споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

Перевіривши розрахунки позивача щодо нарахованих до стягнення 15% річних, суд дійшов висновку про наявність в них помилок, зокрема у визначенні дати виникнення прострочення зобов`язання за кожним рахунком, що вплинуло на правильність розрахунків позивача (а.с.57, 62-63).

Як вбачається зі змісту наведених розрахунків, позивачем при визначенні дати виникнення прострочення та початку нарахування 15% річних було правильно враховано

п. 5.10 договору, дати отримання відповідачем рахунків.

Однак, позивачем при визначенні дати виникнення прострочення помилково не були враховані вимоги положень ст.ст.253, 254 ЦК України, як вже зазначалося вище, та якими встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Здійснивши перерахунки за допомогою інформаційно-правової системи «Законодавство», з урахуванням правильності визначення дат виникнення прострочення щодо вище зазначених вимог, суд наводить правильні розрахунки в межах заявлених позивачем вимог.

Також суд зауважує про те, що зазначені позивачем дати в розрахунках в другому стовпці «Дата закінчення», з огляду на кількість днів, які зазначаються позивачем для обрахунку в десятому стовпці «кількість днів», враховувалися позивачем в значенні до дати закінчення, а не включно. В наведеному розрахунку суду для зручності сприйняття період нарахування зазначається датою включно, що відповідає кількості днів, визначеній позивачем в обрахунку річних.

Період нарахуванняСума боргуCума, №/дата рахунку; дата вручення рах.Дата виникнення простроченняДата/сума оплатиКількість днівНараховано 15% річних
АТ «Укрзалізниця»
27.03.2019- 22.04.2019 31 030,74376344,08 №../05223 від 07.03.2019; 19.03.2019 27.03.2019-345313,34 13.03.2019 27344,31
23.04.2019-17.06.2020 359 999,78328969,04 №../06056 від 06.04.2019; 15.04.2019 +№../05223 23.04.2019 422 62 364,53
Всього:62 708,84
ТОВ «ЛЕО»
26.02.2019-27.02.2019 4 020 047,,67 №../02956 від 09.02.2019; 18.02.2019 26.02.201918.02.2019, 19.02.2019 -13393000; 28.02.2019 -700000 2 3 304,15
28.02.2019-10.03.20193 320 047,67 11.03.2019 -3 320 047,67 11 15008,43

27.03.2019-02.05.23,,61 №../05288 від 11.03.2019; 19.03.2019 27.03.2019 37 231099,93
03.05.2019-13.05.20,,79 №../06504 від 11.04.2019; 22.04.2019 +№../05288 03.05.27,35
14.05.2019-12.06.70,40№../05288 та №../06504 14.05.2019 -4882,92
13.06.2019-14.07.70,40№../05288 та №../06504 13.06.2019 -3299,78
15.07.2019-14.08.70,40№../05288 та №../06504 15.07.2019 -4639,29
15.08.2019-10.09.70,40№../05288 та №../06504 15.08.2019 -0750,79
11.09.2019-09.10.70,40№../05288 та №../06504 11.09.2019 -8551,21
10.10.2019-07.11.70,40№../05288 та №../06504 10.10.2019 -2592,30
08.11.2019-08.12.70,40№../05288 та №../06504 08.11.2019 -9159,84
09.12.2019-20.01.70,40№../05288 та №../06504 09.12.2019 -4878,63
21.01.2020-17.06.70,40№../05288 та №../06504 21.01.2020 -512569,01
Всього:4960453,63
Загалом : 5 023 162,47 = ( 62 708,84 + 4960453,63 )

Отже, стягненню з відповідача обгрунтовано підлягають 15 % річних в загальній сумі 5 023 162,47 грн, в іншій частині слід відмовити.

Також позивачем була заявлена вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат в загальній сумі 1 191 645 грн 79 коп. (14462,06 +1177183,73).

Перевіривши правильність розрахунків позивача, суд відзначає про наявність в них помилок, зокрема не врахування позивачем місяців із наявною дефляцією, про що також було самим позивачем зазначено в наданих додатково письмових поясненнях від 05.11.2020. Суд зауважує, що такий алгоритм розрахунку є помилковим, що призводить до штучного завищення інфляційних втрат, що наразі не було враховано позивачем.

Здійснивши розрахунок інфляціних втрат в межах заявлених позовних вимог, з урахуванням визначення правильних дат виникнення прострочень за зобов`язаннями, показників дефляції, суд наводить правильний розрахунок, здійснений за допомогою інформаційно-правової системи «Законодавство».

Для зручності сприйняття обрахунок здійснено окремо по кожному рахунку.

Сума боргуПеріод нарахування, Індекс інфлCума, №/дата рахункуДата виникнення простроченняДата/сума оплатиінфляційні
АТ «Укрзалізниця»
31 030,7404.2019-03.2020 102,3%376344,08 №../05223 від 07.03.2019; 27.03.2019 -345313,34 13.03.2019 713,71
328 969,04 05.2019-04.2020 102,1%328969,04 №../06056 від 06.04.2019; 23.04.2019 6 908,35
Всього: 7 622,06
ТОВ «ЛЕО»
15198463,61 04.2019 101%15198463,61 №../05288 від 11.03.2019; 27.03.2019 151 984,64
14698463,6105.2019 100,7% 14.05.2019 -500000 102 889,25
14198463,6106.2019 99,5% 13.06.2019 -2,32
13698463,6107.2019 99,4% 15.07.2019 -0,78
13198463,6108.2019 99,7% 15.08.2019 -5,39
12698463,6109.2019 100,7% 11.09.2019 -9,25
12198463,6110.2019 100,7% 10.10.2019 -9,25
11698463,6111.2019 100,1% 08.11.2019 -8,46
11198463,6112.2019 99,8% 09.12.2019 -6,93
10698463,6101.2020-03.2020 100,7% 21.01.2020 -500000 74 889,25

15708706,79 06.2019-04.2020 101,4%15708706,79 №../06504 від 11.04.2019; 03.05.2019 219 921,90
Всього: 520 486,58
Загалом: 528 108,64 = (7 622,06+520 486,58)
Отже, стягненню з відповідача обгрунтовано підлягають інфляційні втрати в загальній сумі 528 108,64 грн, в іншій частині слід відмовити.

Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача нарахованої пені в загальній сумі 8 839 136 грн 92 коп. (107 974,86 + 8 731 162,06) , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Зокрема, в п.5.11 договору було передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, постачальник має право вимагати сплати пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати за цим договором. Споживач має сплатити за вимогою постачальника пеню у розмірі, яка зазначається в комерційній пропозиції.

За внесення платежів, передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору, позивачем на підставі вказаних умов договору було нараховано до стягнення пеню в зазначеному вище розмірі.

Однак, дослідивши обставини справи, суд не може погодитися із правомірністю вказаних вимог, оскільки позивачем помилково не були враховані вимоги Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси".

Згідно зі ст. 1 вказаного Закону, його метою є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31 грудня 2020 року цим громадянам має бути погашена заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, а також встановлено додаткові гарантії захисту житлових та майнових прав громадян, звільнених на підставі зазначених обставин, до моменту їх працевлаштування, за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного.

Частиною 2 ст. 2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" встановлено мораторій на час, визначений статтею 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції. Час, визначений у статті 1 цього Закону - до 31.12.2020.

Вказаний нормативно-правовий акт набрав чинності 07.02.2015 року.

Виходячи зі змісту приписів наведеного нормативно-правового акту, можливість застосування останнього до спірних правовідносин вимагає дотримання наступних умов: наявність визначеного законом кола суб`єктів такого спеціального права (енергопостачальні компанії та підприємства - виконавці/виробники житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції), існування між ними договірних відносин з постачання енергетичних ресурсів.

Як вже зазначалося вище, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 №1023-р ДПЗД "Укрінтеренерго" визначено постачальником "останньої надії" на період з 01.01.2019 до 01.01.2021.

Пунктом 30 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що електропостачальник - суб`єкт господарювання, який здійснює продаж електричної енергії за договором постачання електричної енергії споживачу.

За змістом ст. 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" енергоносії - це кам`яне і буре вугілля, торф, інші види первинного твердого палива, кам`яновугільні брикети, інші види вторинного твердого палива, буровугільні і торф`яні брикети, газ нафтопереробки, нафтопродукти, природний газ, природні енергетичні ресурси (ядерна, гідравлічна та геотермальна енергія, інші природні ресурси), електрична і теплова енергія.

З урахуванням наведеного, в силу приписів чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що позивач є енергопостачальною компанією в розумінні ч. 2 ст. 2 Закону, яким встановлено мораторій.

Наразі відповідач відзиву із викладенням власної правової позиції з цього питання під час розгляду спору суду не подав.

Разом з цим, з інформації, розміщеної у відкритому доступі на сайті відповідача (http://kpprv.lg.ua/), а також даних, розміщених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, судом встановлено наступне.

Засновником комунального підприємтва "Попаснянський районний водоканал" є Попаснянська районна рада Луганської області.

Підприємство є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Попаснянського району Луганської області, управління яким здійснює Попаснянська районна рада або уповноважений нею орган.

Основним предметом діяльності відповідача у відповідності до статутних завдань є задоволення споживчого попиту на послуги водопостачання, водовідведення; забір, очищення, та постачання води; каналізація, відведення та очищення стічних вод.

Зазначене також підтверджується даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що видами діяльності КП "Попаснянський районний водоканал" є забір, очищення та постачання води; каналізація, відведення й очищення стічних вод; оброблення та видалення небезпечних відходів; будівництво трубопроводів (а.с.73-76).

З відкритих даних про оприлюднені рішення, розміщені на сайті Ніціональної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (www.nerc.gov.ua), судом перевірено, що відповідач має чинну ліцензію на право провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення на території України, яка була видана останньому на п`ять років на підставі постанови Ніціональної комісії №1881 від 26.06.2015 (а.с.128).

Зокрема, відповідач здійснює забезпечення водопостачання та водовідведення населених пунктів Луганської області.

Так, в своїй структурі відповідач має також 4 структурні підрозділи: Попаснянський департамент (який обслуговує населені пункти - м.Гірське, м.Золоте, м.Попасна); Світлічанський департамент (обслуговує - смт.Нижнє-1, смт.Нижнє, с.Устинівка, смт. Новотошківка, смт.Тошківка); Станично-Луганський департамент (с.Нижньотепле, с.Артема, смт.Станиця Луганська, с.Плотина, с.Нижня Вільхова, с.Верхня Вільхова, с.Розквіт), Ділянки Західної Фільтрувальної Станції (смт. Малорязанцеве, с.Лоскутівка, с.Золоторівка, с.Підлісне).

Більшість населених пунктів Луганської області, на яких відповідач здійснює свою ліцензовану господарську діяльність входять до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р.

Крім того, як вбачається зі змісту рішення суду у справі №913/570/19 та відзиву від 13.11.2019 №03/1367, який надавався відповідачем під час розгляду спору щодо стягнення основного боргу (наявний в автоматизованій системі «Діловодство спеціалізованого суду»), вбачається, що відповідач визнавав заявлені вимоги щодо стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, однак зазначав про наявність скрутного фінансового становища, спричиненого тим, що єдиним джерелом надходжень коштів до комунального підприємства є оплата, яка отримується ним за надані послуги з водопостачання та відведення (а.с.129-130).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач є енергопостачальною організацією, а відповідач, в свою чергу є виробником/виконавцем житлово-комунальних послуг, який здійснює свою господарську діяльність на території Луганської області, зокрема в населених пунктах, більшість з яких віднесені до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р, тому на спірні правовідносини сторін поширюється дія встановленого Законом мораторію на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій на період проведення антитерористичної операції.

За вказаних обставин, відсутні підстави для стягнення пені в сумі 8839136 грн 92 коп. з відповідача.

Зазначене узгоджується, зокрема з правовими висновками, викладеними зокрема, у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.01.2019 по справі №913/66/18, а також у постановах Верховного Суду від 20.08.2019 у справі № 913/653/18, від 06.09.2019 у справі № 913/7/19, від 22.01.2020 у справі №913/223/19, у постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі №913/409/19, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 25.06.2020 у справі №905/21/19, що враховано судом згідно ч.4 ст.236 ГПК України під час вирішення даного спору.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, але такими, що підлягають задоволенню частково.

В зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 15% річних у розмірі 5 023 162 грн 47 коп. та інфляційні втрати в сумі 528 108 грн 64 коп. В іншій частині позову слід відмовити.

Відповідно до ст. ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача на судовий збір в сумі 83 269 грн 06 коп. підлягають відшкодуванню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Окремо суд зауважує про те, що при зверненні із позовом до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 226 991 грн 29 коп, згідно платіжного доручення №300073813 від 30.06.2020, тоді як необхідно було сплатити судовий збір в сумі 226 317 грн 20 коп., що відповідало б заявленим позовним вимогам на суму 15 087 813 грн 65 коп.

Отже, судовий збір було внесено в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи зазначене, на даний час існує необхідність повернення позивачу судового збору в розмірі 674 грн 09 коп., який може бути повернуто останньому з Державного бюджету України на підставі ухвали суду у разі звернення позивачем із відповідним письмовим клопотанням.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" до Комунального підприємства "Попаснянський районний водоканал" про стягнення 15 087 813 грн 65 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Попаснянський районний водоканал", вул.Дніпровська, буд.89, м.Попасна, Попаснянський район, Луганська область, 93304, ідентифікаційний код 38817874, на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", вул.Кирилівська, буд.85, м.Київ, 04080, ідентифікаційний код 19480600, 15% річних у розмірі 5 023 162 грн 47 коп., інфляційні втрати в сумі 528 108 грн 64 коп., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 83 269 грн 06 коп.

Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду згідно положень ст.256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення (з урахуванням положень п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення підписано 26.11.2020.

Суддя О.В. Драгнєвіч