РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.11.2020Справа № 910/14082/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

За позовом Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" (03179, м.Київ, просп.Перемоги,151, ) в особі Центральної філії Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" (49064, м.Дніпро, проспект Сергія Нігояна, буд. 41, )

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5, )

про стягнення 2 903,73 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Український державний центр радіочастот" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 2321,40 грн основного боргу - заборгованості за виконані роботи по договору № 726 від 25.10.2016, укладеного між Державним підприємством "Український державний центр радіочастот" та Регіональною філією "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця" - Краснолиманське вагонне депо 25.10.2016, 406,42 грн пені, 70,99 грн індексу інфляції, 104,92 грн 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати виконаних робіт у січні-березні 2019 по договору по актах виконаних робіт на підставі виставлених рахунків № 28, 1226, 1553.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 22.09.2020 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), встановив учасникам справи строк для реалізації процесуальних прав, у т.ч. строк для подання відповідачем заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно повідомлень про вручення поштових відправлень, ухвалу суду від 22.09.2020 позивач отримав 28.09.2020, відповідач - 30.09.2020.

27.10.2020 відповідач засобами поштового зв`язку (відправлено 23.10.2020) подав заяву про поновлення пропущеного процесуального строку для подачі відзиву на позов з посиланням на запроваджені карантинні заходи на території України, продовження терміну дії карантину до 31.12.2020 та відзив на позовну заяву, в якому заявив, що між сторонами станом на 16.10.2020 проведено звірку взаєморозрахунків, відповідно до Акту звірки у АТ «Укрзалізниця» відсутні невиконані грошові зобов`язання перед позивачем, тому у задоволенні позову учасник справи просив відмовити у повному обсязі.

Розглянувши подану заяву, суд звертає увагу відповідача, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» були внесені зміни до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, на який він посилається, як підставу для автоматичного продовження процесуальних строків на час дії карантину, і відповідно до останньої редакції цього пункту, суд за заявою особи поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Враховуючи право на доступ до правосуддя, за відсутності заперечень відповідача, та запровадження карантинних заходів, суд дійшов висновку про поновлення пропущеного відповідачем процесуальний строк для подачі відзиву на позов, який настав 15.10.2020, та прийняття відзиву для розгляду.

05.11.2020 позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій повідомив, що фактично заборгованість відповідач визнав та здійснив 16.10.2020 погашення основного боргу у повному обсязі, проте заявлені пеня, інфляційні втрати, 3% річних та судові витрати відповідачем у добровільному порядку не сплачені, у зв`язку із чим заявив клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення 2321,40 грн основного боргу, 406,42 грн пені, 70,99 грн індексу інфляції, 104,92 грн 3% річних та витрати по сплаті судового збору.

Відповідач правом на подачу заперечень на відповідь на відзив не скористався.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

25.10.2016 між Державним підприємством «Український державний центр радіочастот» (виконавець за договором, позивач) та ПАТ «Українська залізниця» - Краснолиманське вагонне депо (замовник, відповідач) був укладений Договір № 726 (726/Дон/ВчДКр.Л.16838/НЮ) на роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів (далі - договір), предметом якого є проведення позивачем робіт, пов`язаних з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності (ЕМС) радіоелектронних засобів (РЕЗ) згідно з виданими дозволами, а також виявлення та усунення дії джерел радіозавад роботі РЕЗ відповідача.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 19 Закону України «Про радіочастотний ресурс України» радіочастотний моніторинг здійснюється з метою захисту присвоєнь радіочастот, визначення наявного для використання радіочастотного ресурсу України, ефективності використання розподілених смуг радіочастот та розроблення науково обґрунтованих рекомендацій для прийняття відповідних рішень щодо підвищення ефективності використання та задоволення потреб користувачів радіочастотного ресурсу України. Радіочастотний моніторинг у смугах радіочастот загального та спеціального користування здійснюється за рахунок користувачів радіочастотного ресурсу.

Відповідно до п.3.1 договору сторони узгодили, що ціна виконаних робіт, пов`язаних із радіочастотним моніторингом та забезпечення ЕМС РЕЗ, визначається на підставі затверджених у встановленому порядку «Тарифів на роботи (послуги) Державного підприємства «Український державний центр радіочастот», пов`язаних з користуванням радіочастотним ресурсом України та вимірюванням параметрів телекомунікаційних мереж», затверджених у встановленому порядку, за один календарний місяць, залежить від кількості РЕЗ щодо яких проводилися роботи і не включає податок на додану вартість. Податок на додану вартість нараховується згідно із законодавством України. Розрахунок ціни робіт здійснюється на підставі Додатку до договору, що є його невід`ємною частиною.

Згідно з п. 3.2 договору виконання робіт підтверджується відповідними актами виконаних робіт, підписаними обома сторонами.

Виконавець після закінчення проведення робіт оформлює рахунки за виконані роботи та разом з актами виконаних робіт надсилає на адресу замовника до кінця місяця, протягом якого виконувались роботи (п.3.3 договору).

У п.3.3.1 договору передбачено, що якщо замовник не підписує акти виконаних робіт він повинен протягом 5 робочих днів з моменту їх отримання надати виконавцю вмотивовану відмову; у випадку не підписання замовників актів виконаних робіт без вмотивованої відмови у прийнятті робіт по закінченню строку, вказаного у п.3.3.1 договору, акти вважаються підписаними, а роботи прийнятими та підлягають оплаті (п.3.3.2).

Відповідно до п. 3.4 договору, розрахунки між виконавцем і замовником за роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням ЕМС РЕЗ проводяться шляхом перерахування суми, що вказана в платіжному документі, на розрахунковий рахунок виконавця, не пізніше 25 числа місяця наступного за місяцем, у якому був виставлений (оформлений) рахунок.

Договір укладений на строк один календарний рік, набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін. Дата набрання чинності та строку дії додаткових угод та додатків до цього договору визначається сторонами у тексті самих додаткових угод та додатків (п. 6.1 Договору).

Як зазначає позивач, на виконання умов договору, згідно з планом технічного радіоконтролю та заявок відповідача, у січні-березні 2019 були виконані роботи: радіочастотний моніторинг та забезпечення електромагнітної сумісності радіоелектронного засобу ультракороткохвильового радіозв`язку та на підтвердження належного виконання в повному обсязі робіт, оформлено акти виконаних робіт № 19-04-28 від 31.01.2019 на суму 792,00 грн, № 19-03-1226 від 28.02.2019 на суму 792,00 грн, № 19-04-1553 від 29.03.2019 на суму 792,00 грн, які разом з рахунками № 28 від 30.01.2019, № 1226 від 27.02.2019, № 1553 від 27.03.2019 надіслані позивачем на адресу відповідача, проте акти виконаних робіт за вказаний вище період залишились без підписання та будь-якої вмотивованої відмови від їх прийняття.

Згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача за виконані роботи склала 2321,40 грн основного боргу, за прострочення виконання зобов`язання позивачем нараховано 406,42 грн пені, 70,99 грн індексу інфляції, 104,92 грн 3% річних.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає договір № 726 від 25.10.2019, як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 1 статті 854 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно з частиною 1 статті 889 Цивільного кодексу України за договором підряду замовник зобов`язаний сплатити підряднику встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

За приписами частини першої статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акту про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акту визнані судом обґрунтованими.

Судом встановлено, що згідно актів про виконання робіт № 19-04-28 від 31.01.2019 на суму 792,00 грн, № 19-03-1226 від 28.02.2019 на суму 792,00 грн, № 19-04-1553 від 29.03.2019 на суму 792,00 грн позивачем виконано роботи відповідно до умов договору № 726 від 25.10.2016, вартістю 2321,40 грн.

Враховуючи положення пунктів 3.2, 3.3.1-3.3.2 договору, надані позивачем докази надсилання відповідачу вказаних актів для підписання, за відсутності вмотивованої відмови замовника від прийняття робіт по вказаних актах, суд приймає акти виконаних робіт № 19-04-28 від 31.01.2019, № 19-03-1226 від 28.02.2019, № 19-04-1553 від 29.03.2019, як такі, що погоджені, а роботи прийнятими та є підставою для здійснення розрахунків між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У пункті 3.4 договору визначено, розрахунки між виконавцем і замовником за роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням ЕМС РЕЗ проводяться шляхом перерахування суми, що вказана в платіжному документі, на розрахунковий рахунок виконавця, не пізніше 25 числа місяця наступного за місяцем, у якому був виставлений (оформлений) рахунок.

Отже, з урахуванням положень статті 530 Цивільного кодексу України та пункту 3.4 договору, обґрунтованими є доводи позивача про те, що строк оплати за виконані роботи у січні 2019 по акту № 19-04-28 від 31.01.2019 настав 25.02.2019, за лютий 2019 по акту № 19-03-1226 - 25.03.2019, за березень 2019 по акту № 19-04-1553 від 29.03.2019 - 25.04.2019.

У процесі розгляду справи позивачем повідомлено, що 16.10.2020 відповідач за платіжним дорученням № 2PL776994 здійснив оплату на користь позивача 2346,00 грн, з яких відповідно до реєстру призначення сума 2322,00 грн зарахована в рахунок погашення заборгованості за договором № 726/Дон/ВчДКр.Л.16838/НЮ від 25.10.2016.

За таких обставин, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення 2321,40 грн основного боргу відповідно до п.2 ч. 1 ст. 231 ГПК України за відсутністю предмета спору.

Щодо вимог про стягнення 3 % річних, 406,42 грн пені, 70,99 грн індексу інфляції, 104,92 грн 3% річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 4.2 договору передбачено, що за порушення грошових зобов`язань замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період, за який нараховується пеня за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 4.3 договору пеня нараховується на суму простроченого платежу, починаючи з 26 числа місяця наступного за місяцем, у якому був виставлений (оформлений) рахунок до повної сплати замовником суми боргу, але не більше ніж за 180 (сто вісімдесят) календарних днів з моменту, коли зобов`язання мало бути виконане.

За перерахунком суду, сума пені за прострочення відповідачем оплати виконаних робіт склала 406,40 грн, а саме 137,18 грн по рахунку № 28 за період з 26.02.2019 по 24.08.2019, 135,62 грн по рахунку № 1226 за період з 26.03.2019 по 21.09.2019, 133,60 грн по рахунку № 1553 за період з 26.04.2019 по 22.10.2019. В решті суми пені суд відмовляє у зв`язку із безпідставністю нарахування.

Також за прострочення виконання зобов`язання позивачем нараховано до стягнення з відповідача по рахунку № 28 від 30.01.2019 - 36,86 грн 3% річних, 31,25 грн інфляційних втрат за період з 26.02.2019 по 14.09.2020, по рахунку № 1226 - 35,04 гн 3% річних, 23,91 грн інфляційних втрат за період з 26.03.2019 по 14.09.2020, по рахунку № 1553 - 33,02 грн 3% річних, 15,83 грн інфляційних втрат.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція). При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Здійснивши перевірку заявлених вимог, нарахування яких здійснено по кожному рахунку за вказані періоди прострочення, суд зазначає, що позивачем до періоду нарахування включено місяці, в яких прострочення тривало неповний місяць, за перерахунком суду належна до стягнення сума інфляційних втрат становить 29,61 грн інфляційних втрат за березень 2019 -серпень 2020 по рахунку № 28, 22,28 грн інфляційних втрат за квітень 2019 -серпень 2020 по рахунку № 1226, 14,22 грн інфляційних втрат за травень 2019 -серпень 2020 по рахунку № 1553, у зв`язку із чим позовні вимоги в частині інфляційних втрат підлягають задоволенню у сумі 66,11 грн.

Після перевірки розрахунку заявлених 104,92 грн 3% річних, суд задовольняє вказані вимоги в межах розрахунку позивача.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідач доказів на підтвердження наявності обставин, з яким чинне законодавство пов`язує можливість його звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, не довів.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення 2376,00 грн основного боргу та задоволення позовних вимог в частині стягнення 406,40 грн пені, 66,11 грн інфляційних втрат, 104,92 грн 3% річних. В решті позову належить відмовити у зв`язку із безпідставністю нарахування.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі

закриття (припинення) провадження у справі.

Керуючись ст. 129, 231, 233, 236-240, 248-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині стягнення 2321,40 грн основного боргу.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5, ) на користь Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" (03179, м.Київ, просп.Перемоги,151, ) в особі Центральної філії Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" (49064, м.Дніпро, проспект Сергія Нігояна, буд. 41, ) 406 (чотириста шість) грн. 40 коп пені, 66 (шістдесят шість) грн. 11 коп інфляційних втрат, 104 (сорок чотири) грн. 92 коп 3% річних та судовий збір в сумі 418 (чотириста вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. В решті суми вимог відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак