ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/15598/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління державної податкової служби у місті Києві

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 14.08.2020

у справі № 910/15598/19

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Трудовий колектив Автогосподарства"

до Комунального підприємства Київської обласної ради "Автогосподарство"

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст обставин справи

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2019, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2020, відкрито провадження у справі № 910/15598/19 про банкрутство Комунального підприємства Київської обласної ради "Автогосподарство", призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Балєва Валентина Петровича.

26.12.2019 від Головного управління державної податкової служби у місті Києві (далі - ГУ ДПС у м. Києві) надійшла заява з грошовими вимогами до боржника на суму 610 948, 99 грн.

12.05.2020 від розпорядника майна боржника надійшов реєстр вимог кредиторів з письмовими висновками до нього.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2020, серед іншого, визнано конкурсними кредиторами Комунального підприємства Київської обласної ради "Автогосподарство" (ідентифікаційний код 04012477):

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Трудовий колектив Автогосподарства" на суму 1 171 200, 99 грн, з яких: 19 210, 00 грн - вимоги першої черги, а 537 210, 00 грн - вимоги четвертої черги;

- ГУ ДПС у м. Києві на суму 614 790,99 грн, з яких: 3 842, 00 грн - вимоги першої черги, 5 268, 08 грн - вимоги другої черги, а 605 680, 91 грн - вимоги шостої черги.

Затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 1 171 200, 99 грн.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, кредитор ГУ ДПС у м. Києві звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі №910/15598/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Трудовий колектив Автогосподарства" у розмірі 1 171 200, 99 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2020 у справі №910/15598/19 апеляційну скаргу залишено без руху на підставі частини 2 статті 260 Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), зазначено про право ГУ ДПС у м. Києві протягом десяти днів з дня вручення ухвали усунути недоліки апеляційної скарги шляхом надання до апеляційного господарського суду докази про сплату судового збору в сумі 5 763,00 грн та докази відправлення іншим учасникам провадження у справі копії цієї скарги і доданих до неї документів. Роз`яснено скаржнику наслідки невиконання у визначений ухвалою строк вимог щодо усунення недоліків апеляційної скарги.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.08.2020 (колегія суддів: Отрюх Б.В. - головуючий, Поляков Б.М., Остапенко О.М.) апеляційну скаргу ГУ ДПС у м. Києві на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі №910/15598/19 повернуто заявнику.

Ухвала суду обґрунтована тим, що скаржником ГУ ДПС у м. Києві не додано доказів сплати судового збору, при чому вимоги ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху не виконано та не сплачено у встановлений судом розумний процесуальний строк судовий збір у розмірі 5 763,00 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

ГУ ДПС у м. Києві звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 14.08.2020 і постановити нове рішення, яким справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, оскільки апеляційна скарга ГУ ДПС у м. Києві подана з дотриманням вимог процесуального закону щодо її форми, а суд апеляційної інстанції не перевірив зарахування відповідної суми судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, що свідчить про неврахування судом правових позицій, викладених в постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №760/4105/14-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.02.2018 у справі №800/473/17.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

Від інших учасників справи відзиви на касаційну скаргу не надійшли, що відповідно до частини 3 статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду судових рішень.

Касаційне провадження

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/15598/19 визначено колегію суддів у складі: Огородніка К.М. - (головуючого), Ткаченко Н.Г., Жукова С.В., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 08.09.2020.

Згідно з частиною 5 статті 301 ГПК України перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанції (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами частини 13 статті 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Верховного Суду від 25.09.2020 касаційну скаргу ГУ ДПС у м. Києві залишено без руху. Надано скаржнику строк для усунення недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 21.10.2020 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у м. Києві на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 14.08.2020 у справі №910/15598/19; вирішено здійснити перегляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано з Господарського суду міста Києва та Північного апеляційного господарського суду матеріали справи №910/15598/19.

22.10.2020 на електронну адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшов лист від Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2020 вих.№09-19.1/538/20 про відсутність справи.

02.11.2020 через канцелярію Суду надійшов лист Господарського суду міста Києва від 26.10.2020 вих.№910/15598/19 про відсутність справи.

Засобами електронного зв`язку судом касаційної інстанції повторно витребувано у судів попередніх інстанцій матеріали справи №910/15598/19.

Супровідним листом від 27.11.2020 №910/15598/19/105/20 Північний апеляційний господарський суд направив до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу №910/15598/19 у 5-ти томах, том 4-ий якої містить оригінал оскаржуваної ухвали Північного апеляційного господарського суду від 14.08.2020.

02.12.2020 на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшли матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі №910/15598/19 у 1-му томі, надіслані супровідним листом Господарського суду міста Києва від 01.12.2020 №910/15598/19/8048/2020.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини 1 цієї статті).

Згідно зі статтею 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 підпункту 3 пункту 3.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).

Водночас, порядок звернення до господарського суду, а також здійснення судового провадження у справі регламентовано відповідним процесуальним законом - ГПК України, відповідно до частини першої статті 254 якого учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Вимоги щодо форми і змісту апеляційної скарги закріплено в статті 258 ГПК України.

Згідно з частиною 3 даної статті до апеляційної скарги додаються: довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень; докази сплати судового збору; докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі; докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, апеляційну скаргу подано ГУ ДПС у м.Києві з порушенням вимог процесуального закону щодо її форми та змісту, зокрема скаржником не додано доказів сплати судового збору у розмірі 5 286,00 грн, доказів відправлення іншим учасникам провадження у справі копії цієї скарги і доданих до неї документів.

Верховний Суд зазначає, що приписами статей 174, 260 ГПК України законодавець передбачив механізм залишення апеляційної скарги без руху задля забезпечення скаржнику можливості у встановлений судом строк усунути недоліки апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.07.2020 у справі №910/15598/19 апеляційну скаргу залишено без руху на підставі частини 2 статті 260 ГПК України, надано строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що керуючись приписами частини 2 статті 260 ГПК України, суд апеляційної інстанції вжив належних заходів щодо сприяння скаржнику у реалізації ним права на апеляційне оскарження, яке гарантоване йому положеннями статті 129 Конституції України та частини 1 статті 17 ГПК України, та встановивши вказані порушення вимог процесуального закону, обґрунтовано залишив апеляційну скаргу без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи (а.с. 199-213, м.о.у.), що 28.07.2020 до суду надійшло клопотання скаржника про усунення недоліків, в якому останній, зокрема, зазначив, що ГУ ДПС у м. Києві на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2020 у справі №910/15598/19 надало оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 102,00 грн.

Частиною 6 статті 260 ГПК України визначено негативний наслідок для скаржника у разі невиконання вимог суду щодо усунення недоліків апеляційної скарги у вигляді повернення її без розгляду, про що виноситься ухвала, яка може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Так, оскаржуваною в касаційному порядку ухвалою від 14.08.2020 апеляційний суд повернув апеляційну скаргу ГУ ДПС у м. Києві на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі №910/15598/19 як таку, що подана з недоліками щодо її форми за умов невиконання скаржником вимог ухвали апеляційного суду від 03.07.2020 щодо усунення недоліків апеляційної скарги в частині надання доказів сплати судового збору за апеляційний перегляд судового рішення у встановленому законом розмірі.

Водночас, основними аргументами касаційної скарги ГУ ДПС у м. Києві на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 14.08.2020 про повернення апеляційної скарги є те, що судом апеляційної інстанції самостійно не перевірено зарахування відповідної суми судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, що свідчить про неврахування судом правових позицій, викладених в постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №760/4105/14-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.02.2018 у справі №800/473/17.

Вказані доводи скаржника Верховним Судом оцінюються критично, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статі 9 Закону України "Про судовий збір", у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги, суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Саме суд повинен перевірити, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, які додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містять відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22.

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, то суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені законом, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Таким чином, обов`язок перевірки факту зарахування судового збору покладається на суд, і неподання стороною вказаних судом виписок не може бути підставою для повернення апеляційної скарги, як такої, що не відповідає встановленим вимогам.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 760/4105/14-ц і від 28.02.2018 у справі № 800/473/17, на які посилається заявник касаційної скарги.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 28.02.2018 у справі №800/473/17 дійшла висновку про порушення суддею Вищого адміністративного суду України норм процесуального права через не врахування обов`язку суду щодо перевірки факту зарахування судового збору за обставин того, що до позовної заяви додано дублікат квитанції про сплату судового збору, а не її оригінал, що стало підставою для повернення адміністративного позову.

Звідси, висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №800/473/17 щодо відсутності обов`язку заявника надавати суду оригінал платіжного доручення про сплату судового збору, оскільки суд самостійно повинен виявляти зарахування відповідної суми судового збору до спеціального фонду державного бюджету, не виключає обов`язку заявника щодо долучення ним до позовної заяви (апеляційної чи касаційної скарг) доказів сплати судового збору, в тому числі щодо можливості подання дублікату відповідного платіжного документу.

Також, Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 у справі №760/4105/14-ц зроблено висновок про обов`язок суду щодо перевірки факту зарахування судового збору за обставин того, що судом апеляційної інстанції повернуто апеляційну скаргу з підстав долучення апелянтом платіжного доручення від 01.03.2016 № 31499_21 про сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4 019, 40 грн без відмітки про зарахування цієї суми до Державного бюджету України.

Тобто, вказаний висновок у справі №760/4105/14-ц про обов`язок суду щодо перевірки факту зарахування судового збору зроблено судом касаційної інстанції також за обставин наявності доказів щодо сплати судового збору, хоча без відмітки у платіжному документі про його зарахування до Державного бюджету України.

З огляду на викладене та враховуючи вказані правові висновки Верховного Суду у справах № 760/4105/14-ц та № 800/473/17, колегія суддів зазначає, що обов`язок суду щодо перевірки зарахування відповідної суми судового збору до спеціального фонду державного бюджету України реалізується з урахуванням конкретних обставин, зокрема із наданням заявником доказів сплати судового збору (якими можуть бути не лише оригінали платіжних документів), як то передбачено вимогами процесуального закону.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, на виконання вимог ухвали від 03.07.2020 про залишення скарги без руху скаржником було надіслано на адресу апеляційного суду клопотання про усунення недоліків, в додатках до якого, зокрема, містився оригінал платіжного документу щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 102,00 грн.

Відтак, судом апеляційної інстанції в оскаржуваній ухвалі вірно вказано про те, що у встановлений ухвалою від 03.07.2020 про залишення апеляційної скарги без руху строк недоліки апеляційної скарги скаржником не усунуті.

З огляду на те, що у визначений судом строк недоліки апеляційної скарги скаржником не усунуті, суд касаційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги ГУ ДПС у м. Києві на підставі вимог статей 174, 260 ГПК України.

Посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду у справах № 800/473/17 та № 760/4105/14-ц колегією суддів відхиляються, оскільки така правова позиція, як зазначено вище, не спростовує, в даному випадку, правомірності повернення апеляційним господарським судом апеляційної скарги, поданої із порушенням відповідно до процесуального закону вимог щодо її форми.

Колегія суддів додатково звертає увагу, що повернення апеляційної скарги не позбавляє можливості скаржника повторно звернутися до апеляційного господарського суду із такою скаргою з дотриманням вимог щодо її форми та змісту, визначених статтею 258 ГПК України.

Таким чином, доводи касаційної скарги про порушення і неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального законодавства при прийнятті оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим відсутні підстави для зміни чи скасування законної ухвали апеляційного господарського суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За змістом частини 3 статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 ГПК України).

Переглядаючи у касаційному порядку в межах доводів та вимог касаційної скарги ухвалу суду апеляційної інстанції, Верховний Суд не встановив порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник.

За таких обставин Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що ухвала Північного апеляційного господарського суду від 14.08.2020 прийнята судом у відповідності до фактичних обставин, вимог процесуального права, і підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Судові витрати

З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Головного управління державної податкової служби у місті Києві залишити без задоволення.

2. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 14.08.2020 у справі №910/15598/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя К.М. Огороднік

Судді С.В. Жуков

Н.Г. Ткаченко