ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

24.11.2020 Справа №904/8052/16

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів - Антоніка С.Г., Чус О.В.,

секретар судового засідання: Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2016 у справі №904/8052/16 (суддя Воронько В.Д., повне рішення складено 25.11.2016)

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровська будівельна компанія "Містобудівник", м. Дніпро

про стягнення 133 382 грн 45 коп. за договором постачання електричної енергії

ВСТАНОВИВ:

- рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2016 позов Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) "ДТЕК Дніпрообленерго", правонаступником якого є Акціонерне товариство (далі - АТ) "ДТЕК Дніпровські електромережі", задоволено частково, з Приватного акціонерного товариства (далі - ПрАТ) "Дніпропетровська будівельна компанія "Містобудівник", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Дніпропетровська будівельна компанія "Містобудівник", на користь позивача стягнуто заборгованість за спожиту активну електричну енергію в сумі 129 266 грн 74 коп., три проценти річних в сумі 393 грн 11 коп. та пеню в сумі 2 038 грн 68 коп., в решті в позові відмовлено;

- приймаючи рішення в частині задоволення позовних вимог, господарський суд виходив з обставин щодо невиконання відповідачем зобов`язань за договором про постачання електричної енергії №7390/18-394 від 09.07.2008 в частині повної та своєчасної оплати вартості активної електричної енергії, спожитої ним в період з вересня 2015 року по червень 2016 року в сумі 129 266 грн 74 коп., а також з правомірного нарахування позивачем трьох процентів річних за період з 26.07.2016 по 31.08.2016 в сумі 393 грн 11 коп.;

- відмовляючи в задоволенні позову, господарський суд послався на неправильно визначений та заявлений період нарахування пені, виключивши з її розрахунку нарахування за вересень, жовтень, листопад та грудень 2015 року, які виходять за межі шестимісячного строку, встановленого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, а також на те, що за зобов`язанням січня 2016 року період, за який можливе нарахування пені у відповідності до чинного законодавства закінчився 04.08.2016 та складає 7 днів (з 29.07.2016 по 04.08.2016), а не 34 дні, як визначив позивач;

- вказане рішення в апеляційному порядку не оскаржено;

- не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення її прав оскаржуваним рішенням, його незаконність, неповне з`ясування господарським судом обставин, які мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову у повному обсязі;

- у поданій скарзі йдеться про те, що апеляційна скарга подана ОСОБА_1 як особою, яка не брала участі в розгляді справи, але господарським судом вирішено питання про її права та обов`язки, про те, що відповідно до ст. 167 Господарського кодексу України та ст.ст. 5, 26 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" особа, маючи корпоративні права, вправі очікувати від їх реалізації, зокрема, матеріальне благо, при цьому учасники товариства мають право, у тому числі, брати участь у розподілі його прибутку, виплата дивідендів здійснюється за рахунок чистого прибутку товариства особами, які були учасниками товариства на день прийняття рішення про виплату дивідендів, про те, що затримання виплати дивідендів у зв`язку з необхідністю погашення заборгованості на підставі незаконного рішення є порушенням її прав та інтересів як учасника товариства, що надає їй право та підстави звернутися з даною апеляційною скаргою, про те, що з огляду на неодноразове звернення ТОВ "Дніпропетровська будівельна компанія "Містобудівник" до АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" щодо розірвання договору про постачання електричної енергії №7390/18-394 від 09.07.2008, укладеного сторонами, у зв`язку з передачею житлового будинку №3 по проспекту Миру у м. Дніпро на баланс новому балансоутримувачу Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (далі - ОСББ) та відсутністю з боку позивача дій, спрямованих на розірвання цього договору або на обґрунтовану відмову в його розірванні, враховуючи, що оплата за договором здійснювалась відповідачем включно до 01.08.2012 та дата останнього звернення із заявою до позивача 01.08.2012, вказаний вище договір є розірваним з 01.08.2012, про те, що факт розірвання договору встановлено в рішенні Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/5791/18 та підтримано судами апеляційної та касаційної інстанцій, про те, що встановлення даного факту має істотне значення для розгляду справи №904/8052/16 тому, що розірвання договору спростовує факти, які покладені в основу судового рішення у цій справі, про те, що обставини, встановлені у справі №904/5791/18 не потребують доказування та є істотними для перегляду оскаржуваного рішення суду, про те, що в матеріалах справи містяться документи, надані позивачем на підтвердження того, що відповідачем не сплачена вартість отриманої електричної енергії, зокрема копії актів контрольного огляду засобів обліку, між тим, вказані акти не містять підпису посадової особи товариства відповідача та печатки, частина цих актів підписана головою правління ОСББ "Миру-7" Легкоступом Д.І., яким 27.12.2010 підписаний акт приймання-передачі житлового будинку на баланс ОСББ "Миру-7", інша частина актів підписана невстановленими особами, про те, що позивач зазначив в позові про направлення рахунків на адресу відповідача, однак до матеріалів справи долучено відомість відправлень простої письмової кореспонденції від 12.07.2016, в якій зазначено реквізити рахунків за період з вересня 2015 року по червень 2016 року, тобто рахунки на оплату за спірний період направлені за два місяці до подання позовної заяви і це підтверджує обставини по ненаправленню рахунків відповідачу у встановленому порядку, оскільки договір був розірваний, а також про те, що суд першої інстанції не надав оцінку доказам та не перевірив, чи підтверджують надані документи обставини, викладені у позові, що призвело до прийняття незаконного рішення;

- представник скаржника з`явився в судове засідання та підтримав вимоги апеляційної скарги;

- позивач вважає рішення господарського суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що зі змісту апеляційної скарги не вбачається, яким саме чином оскаржуване рішення господарського суду про стягнення заборгованості з суб`єкта господарської діяльності - ТОВ "Дніпропетровська будівельна компанія "Містобудівник" впливає на права скаржника стосовно отримання дивідендів, що ОСОБА_1 має право на отримання цих дивідендів та що вона отримувала їх у період з грудня 2016 року до дня отримання повідомлення директора товариства про наявність виконавчого провадження з примусового виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2016 у даній справі, на те, що виплата дивідендів здійснюється за рахунок чистого прибутку, між тим ОСОБА_1 не долучила до матеріалів справи копії бухгалтерських документів, які свідчать про наявність чистого прибутку товариства за результатами його господарської діяльності на момент отримання скаржником вказаного вище повідомлення, навпаки, з його змісту вбачається, що у відповідача відсутні кошти на сплату суми заборгованості, стягнутої за рішенням господарського суду, відтак, прибуток, за рахунок якого сплачуються дивіденди, взагалі відсутній, тому в учасника товариства, відповідно до положень Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", не виникає право на отримання дивідендів, на те, що наявність збитку або прибутку за результатами господарської діяльності відповідача підтверджується такою бухгалтерською документацією: окремим звітом про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) форма №2, у якому, зокрема, зазначені валовий прибуток і збиток, фінансові результати від операційної діяльності (прибуток і збиток), фінансові результати до оподаткування (прибуток і збиток), чистий фінансовий результат (прибуток і збиток), на те, що скаржником не підтверджено її право на отримання дивідендів, тому її посилання на "правомірні очікування" та "законні сподівання" та їх отримання є необґрунтованими, на те, що оскаржуване рішення створює обов`язки для ТОВ "Дніпропетровська будівельна компанія "Містобудівник" і ніяким чином не впливає на права скаржника по отриманню дивідендів, на те, що господарським судом були вжиті всі можливі заходи, спрямовані на повідомлення відповідача про наявність цієї судової справи, однак, відповідач не забезпечив явку своїх повноважних представників у судові засідання, не надав до матеріалів справи доказів на спростування обставин справи, на які посилався позивач, тому рішення суду є законним, обґрунтованим і відповідає доказам, які містилися матеріалах справи на момент його ухвалення, на те, що ОСОБА_1 не є стороною у справі №904/8052/16 та стороною спірних правовідносин, відтак господарський суд при розгляді даної справи не зобов`язаний був повідомляти скаржника про дати судових засідань, на те, що посилання скаржника на встановлення Верховним Судом в постанові від 18.09.2019 у справі №904/5791/18 факту розірвання договору про постачання електричної енергії №7390/18-394 від 09.07.2008 з 01.08.2012 є таким, що не відповідає дійсності та змісту вказаної постанови, оскільки обставини розірвання договору з`ясовувалися в суді касаційної інстанції, а не були встановлені ним, на те, що доводи скаржника про поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду від 24.11.2016 є таким, що не відповідає дійсності, оскільки вона мала усі можливості дізнатися про існування оскаржуваного рішення, адже ч. 5 ст. 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" передбачено право учасника товариства звернутися до виконавчого органу з письмовою вимогою про надання документів щодо господарської та фінансової діяльності товариства, на те, що відсутні особливі непереборні обставини, які б заважали відповідачу або скаржнику раніше звернутися з апеляційною скаргою на рішення суду, а також на те, що оскільки ні відповідачем, ні скаржником не дотримано порядок апеляційного оскарження суду першої інстанції, а скаржник не скористався своїми правами як учасника товариства стосовно обізнаності та контролю за діяльністю товариства, оскаржуване рішення набрало законної сили та є остаточним;

- представник позивача з`явився в судове засідання та заперечив проти задоволення апеляційної скарги;

- відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином.

11.08.2020 автоматизованою системою документообігу для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (доповідача) - Подобєда І.М., суддів - Орєшкіної Е.В., Широбокової Л.П..

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді-доповідача Подобєда І.М. для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження у справі розпорядженням керівника апарату суду від 11.08.2020 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (доповідача) - Кощеєва І. М., суддів - Орєшкіної Е.В., Широбокової Л.П..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.08.2020 колегією суддів у визначеному складі поновлено строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судовому засіданні на 05.10.2020.

01.09.2020, у зв`язку з виходом на роботу судді-доповідача Подобєда І.М. розпорядженням керівника апарату проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (доповідача) - Подобєда І.М., суддів - Широбокової Л.П., Орєшкіної Е.В..

14.09.2020 судді Подобєд І.М. та Орєшкіна Е.В., 21.09.2020 суддя Широбокова Л.П. подали заяви про самовідводи у справі №904/8052/16, в обґрунтування яких зазначили, що постанова Центрального апеляційного господарського суду від 15.01.2020 у справі №904/8052/16, ухвалена за їх участю, скасована Верховним Судом, відповідно вони не можуть брати участь у новому розгляді цієї справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.09.2020З заяви суддів Подобєда І.М., Орєшкіної Е.В. та Широбокової Л.П. про самовідвід у даній справі задоволено.

21.09.2020 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду справи визначено колегію суддів у складі : головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л., суддів - Антоніка С.Г., Чус О.В..

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників скаржника та позивача, колегія суддів приходить до висновку про те, що провадження у справі №904/8052/16 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 підлягає закриттю з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За приписами п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

В абз. 2 пп. 3 п. 3.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №11-рп/2007 від 11.12.2007 зазначено, що перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

П. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у справі "Bellet v. France" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

За приписами ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Кодексу юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ч. 6 ст. 4 Кодексу жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

При цьому законодавством передбачений виключний перелік суб`єктів, які вправі оскаржити в апеляційному порядку рішення місцевого господарського суду у випадку наявності підстав для цього. Визначаючи коло вказаних суб`єктів, законодавство передбачає попередню участь апелянта у справі з певним процесуальним статусом, за винятком випадків, коли рішення стосується прав та обов`язків скаржника, який не брав участь у справі.

Ч. 1 ст. 17 Кодексу передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами ч. 1 ст. 254 Кодексу учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Таким чином, положеннями господарського процесуального законодавства визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову.

При розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважає, що господарським судом вирішено питання про її права та обов`язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження, повинен з`ясувати наявність правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі.

Звертаючись з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 в обґрунтування наявності права на звернення з апеляційною скаргою зазначила, що вона є засновником (учасником) ТОВ "Дніпропетровська будівельна компанія "Містобудівник" та що затримання виплати дивідендів у зв`язку з необхідністю погашення заборгованості на підставі незаконного рішення є порушенням її прав та інтересів як учасника товариства.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав у юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Оскаржуваним рішенням вирішено спір щодо стягнення з ПрАТ "Дніпропетровська будівельна компанія "Містобудівник" на користь ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" заборгованості за спожиту активну електричну енергію, а також трьох процентів річних та пені за порушення зобов`язання.

Рішення господарського суду є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яку не було залучено до участі у справі, якщо в цьому рішенні розглянуто і вирішено питання про право у правовідносинах, учасником яких є така особа, або якщо в його описовій або мотивувальній частині містяться висновки чи судження про права та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині господарський суд прямо вказав про права та обов`язки цієї особи.

В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі справі, а й їх процесуальні права, що вбачаються із сформульованого в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Якщо скаржник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з вищенаведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду, зокрема апеляційної скарги.

Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку ст.ст. 17, 254 Господарського процесуального кодексу України повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.05.2020 по справі №904/897/19 та постанові Верховного Суду від 25.11.2019 по справі №916/1302/18.

Щодо досліджуваної справи, то скаржник в апеляційній скарзі не зазначив, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме, з оскаржуваного рішення суду не вбачається наявність у ньому висновків у мотивувальній або резолютивній частинах про корпоративні права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 як учасника ТОВ "Дніпропетровська будівельна компанія "Містобудівник".

Відповідно до ч. 1 ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Згідно з пп. 14.1.90 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Під час вирішення спору у даній справі судом першої інстанції встановлювався факт невиконання відповідачем зобов`язань за договором про постачання електричної енергії №7390/18-394 від 09.07.2008 в частині повної та своєчасної оплати вартості активної електричної енергії.

ОСОБА_1 не є стороною цього договору, він не спрямований на встановлення, зміну або припинення її цивільних прав та обов`язків.

Тобто питання про права та обов`язки скаржника судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не вирішувалися.

Та обставина, що ОСОБА_1 може бути позбавлена можливості отримувати дивіденди від господарської діяльності товариства після стягнення з нього на користь позивача заборгованості випливає з господарської діяльності ТОВ "Дніпропетровська будівельна компанія "Містобудівник" як суб`єкта господарювання.

Натомість з рішення суду першої інстанції не виникають будь-які права чи обов`язки ОСОБА_1 як суб`єкта в корпоративних відносинах та носія корпоративних прав відповідача, відповідні питання в судовому рішенні не вирішувалися, а будь-які припущення та потенційні загрози впливу виконання рішення у даній справі на майнові інтереси скаржника як учасника ТОВ "Дніпропетровська будівельна компанія "Містобудівник" не свідчать про те, що суд вирішив питання про права, інтереси та/або обов`язки ОСОБА_1 , що надавало б їй право на апеляційне оскарження рішення на підставі ч. 1 ст. 254 Господарського процесуального кодексу України.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, буде встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 Кодексу тому, що у такому випадку немає правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/7523/15-г, від 12.11.2018 у справі №21/358-06-11049, від 30.01.2019 у справі №47/66-08, від 25.04.2019 у справі №5004/639/12 , від 18.04 2019 у справі №916/2179/17, від 12.08.2019 у справі №909/1190/17 та від 19.09.2019 у справі №910/17558/18.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2016 у справі №904/8052/16 слід закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України, оскільки судом апеляційної інстанції після відкриття апеляційного провадження встановлено, що оскаржуваним рішенням господарського суду питання про права, інтереси та обов`язки скаржника не вирішувалося.

Доводи скаржника не спростовують вищенаведених висновків.

Керуючись ст.ст. 234, 235, п. 3 ч. 1 ст. 264, ст. 281 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2016 у справі №904/8052/16 закрити;

- ухвала набирає законної сили після її оголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної ухвали;

- повна постанова складена 30.11.2020

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Чус