ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" листопада 2020 р. Справа № 686/4085/19

м. Хмельницький
Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., секретаря судового засідання Ключки Н.М. розглянувши матеріали справи
за позовом Першого заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Хмельницької міської ради, м. Хмельницький
до ОСОБА_1 , м. Хмельницький
про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати в сумі 14894,65 грн.

Представники сторін:
позивач: Демчук Л.Г. за довіреністю №02-15-1683 від 27.11.2015р.
відповідач: Сергійчук Ю.В. згідно ордера №042546 від 15.04.2020р.
прокуратура: Пронозюк В.І. прокурор відділу Хмельницької обласної прокуратури

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі згідно з ч. 1 ст. 240 ГПК України.
Процесуальні дії по справі.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 18.02.2020 року скасовано рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.10.2019 року. Провадження у справі за позовом Першого заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Хмельницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 та ч.ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України, оскільки вказана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 28.02.2020 року було задоволено заяву Хмельницької міської ради та заяву першого заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури про передачу цивільної справи №686/4085/19 на розгляд господарського суду Хмельницької області. Цивільну справу №686/4085/19 за позовом Першого заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Хмельницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів передано Господарському суду Хмельницької області як суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд цієї справи.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №686/4085/19 передано на розгляду судді Танасюк О.Є.
Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 10.03.2020р. прийнято справу №686/4085/19 до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено дану справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Даною ухвалою зупинено провадження у справі до завершення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18.
Ухвалою суду від 17.08.2020р. провадження у справі №686/4085/19 поновлено, призначено підготовче засідання.
Ухвалою господарського суду від 27.10.2020р. закрито підготовче провадження у справі №924/359/20 та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.11.2020р.
У зв`язку з перебуванням судді Танасюк О.Є. на лікарняному з 02.11.2020р. по 20.11.2020р., судове засідання у справі 19.11.2020р. не відбулося.
Ухвалою суду від 23.11.2020р. судове засідання у справі №686/4085/19 призначено на 12:00 год. 30.11.2020 р.
Позиція прокурора.
В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор посилається на те, що ОСОБА_1 є власником 255/1000 частини приміщення по АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 04 грудня 2015 року вказане нерухоме майно розташоване на земельній ділянці комунальної власності площею 133,08 кв.м. З моменту придбання нерухомого майна, земельна ділянка, яку використовує ОСОБА_1 для обслуговування належної їй на праві власності частини приміщення, згідно діючого законодавства не оформлена, що підтверджується актом від 27 березня 2018 року, складеним представниками Управління земельних ресурсів Хмельницької міської ради за результатами обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Вказує, що відповідач не є власником чи постійним користувачем земельної ділянки, він не є суб`єктом плати за землю у вигляді земельного податку, при цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача є орендна плата.
Таким чином, стверджує, що ОСОБА_1 не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшує вартість власного майна, а позивач втрачає належне йому майно, при цьому не отримуючи орендної плати, тобто відбувається факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок позивача.
Також прокурор зазначає, що рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 67 від 26 липня 2018 року затверджено акт визначення розміру збитків, заподіяних ОСОБА_1 внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів площею 133,08 кв.м. по АДРЕСА_1 і розмір несплаченої орендної плати становить 14 894 грн. 65 коп., проте на вимогу міської ради відповідач добровільно кошти не сплатила, про що було проінформовано Хмельницьку місцеву прокуратуру, в зв`язку з чим і було подано даний позов до суду.
Підставою представництва інтересів держави в особі Хмельницької міської ради прокурор зазначає пасивну поведінку уповноваженого суб`єкта владних повноважень, який усвідомлюючи порушення інтересів територіальної громади та маючи відповідні повноваження для їх захисту, впродовж тривалого часу за захистом до суду не звертався.
Позиція відповідача.
Відповідач у відзиві від 10.10.2020р. проти позову заперечує. Зазначає, що Хмельницька міська рада має власний юридичний відділ, право та можливість самостійно представляти інтереси в суді. При цьому, Законом України „Про прокуратуру не передбачено такої підстави для представництва інтересів органів місцевого самоврядування як звернення самого органу місцевого самоврядування до органів прокуратури.
Звертає увагу, що в пункті 1 договору купівлі-продажу від 04 грудня 2015 року зазначено наступне: „у виключне володіння та користування Покупця переходить: туалет площею 1,7 кв.м.. душова площею 5,1 кв.м., роздягальня площею 16,1 кв.м., складальний цех 34,1 кв.м., часина коридору 18,0 кв.м, частина приміщення з площею 58,3 кв. м. Загальна площа 255/1000 часток становить 133,3 кв.м.; у виключному володінні та користуванні продавця залишається решта вищевказаного приміщення. Відповідно до Довідки про технічний опис об`єкта нерухомого майна, виданої 02.12.2015 року Хмельницьким бюро технічної інвентаризації, вищевказане приміщення знаходиться на першому поверсі двохповерхової нежитлової будівлі. Відповідач наголошує, що площа приміщення 521,9 м. кв. є лише внутрішнім показником площі приміщення, проте в дану площу не входить площа, яку займають безпосередньо стіни приміщення, що в свою чергу відповідає площі забудови земельної ділянки, а відповідно і площі земельної ділянки, зайнятої відповідним приміщенням, а також не відповідає площі закріпленої за відповідачем відповідно до договору купівлі-продажу. Тому, вважає, що площа земельної ділянки в 133,08 м. кв. не відповідає площі земельної ділянки на якій розміщено приміщення, а тому не може бути врахована для визначення розміру безпідставно збережених коштів, що свідчить про необґрунтованість розрахунку безпідставно збережених коштів.
Також відповідач зазначає, що об`єктом оренди може бути земельна ділянка, яка є сформованою як об`єкт цивільних прав, однак матеріали справи не містять встановлених обставин щодо формування відповідачем, земельної ділянки саме площею 133,08 м. кв., за користування якою заявлені до стягнення суми. Враховуючи, що земельна ділянка саме площею 133,08 м. кв. не є сформованою, кадастровий номер такій земельній ділянці не присвоювався, відповідач стверджує про відсутність підстав для стягнення коштів за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.
Відповідь прокукрора на відзив відповідача.
Прокурор у відповіді на відзив відповідача від 09.11.2020р. №92-2-10 не погогоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві. Наголошує, що Хмельницька міська рада, яка є уповноваженим державою органом на здійснення функцій власника землі, не дивлячись на тривале порушення відповідачем земельного законодавства та ігнорування листа №1354/02-14 від 30.07.2018 щодо необхідності сплати коштів за період використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, маючи відповідні повноваження для захисту порушених інтересів, з позовом до суду не зверталась. Вказана бездіяльності органу місцевого самоврядування створювала умови у незаконному збереженні ОСОБА_1 коштів у розмірі орендної плати і за фактичне використання земельної ділянки, які б мали надходити до місцевого бюджету. Більше того, Хмельницька міська рада в особі Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів, усвідомлюючи небажання відповідача у добровільному порядку відшкодувати міському бюджету шкоду, звернулась з листом № 2593/02-12 від 31.08.2018 до органу прокуратури з проханням захистити інтереси держави шляхом вжиття заходів представницького характеру. Вказане, на думку прокурора свідчить про відсутність будь-якого наміру міської ради навіть в майбутньому звертатися до суду з позовом з метою усунення порушень земельного законодавства.
З приводу доводів відповідача в частині необґрунтованості обрахунку площі земельної ділянки та розміру нарахованих комісією безпідставно збережених коштів за її використання, прокурор зауважує, що для розрахунку шкоди комісією взято площу земельної ділянки, обраховану у пропорційному відношенні частки належного на праві власності ОСОБА_1 нерухомого майна (255/1000) загальній площі нежитлового приміщення (521,9 м.кв.), що підтверджується долученим до позовної заяви витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Також вважає, що твердження відповідача про використання ОСОБА_1 приміщення площею 133,3 м.кв. ніяким чином не впливає на визначення розміру земельної ділянки, оскільки площа приміщення у будь-якому разі може не співпадати з площею земельної ділянки, на якій ці приміщення розташовані, оскільки на таку різницю, до прикладу, може впливати поверховість будівлі, наявність чи відсутність балконів, сходових кліток, ліфтових та інших шахт, тощо.
Прокурор вважає необгрунтованими твердження відповідача на відсутність підстав для здійснення нарахувань за період безоплатного використання земельної ділянки з посиланням на те, що вона не була сформована як об`єкт цивільних прав. Зокрема, стверджує, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у відповідача виник обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під нежитловою будівлею. Тобто саме ОСОБА_1 , а не Хмельницька міська рада, повиннна була вчинити дії щодо формування земельної ділянки, як об`єкта цивільних правовідносин для оформлення її в оренду. Прокурор посилаючись на правові позиції Верховного Суду у справах №916/2948/17 та №922/3639/17, зазначає, що вирішальними для суду не є те, чи сформована дана земельна ділянка чи ні, не беручи до уваги часові рамки. Важливим для суду є лише встановлення площі земельної ділянки, яку займає нерухоме майно та яка використовується для обслуговування нерухомого майна, що й було визначено у даному випадку, коли для розрахунку площі була взята площа земельної ділянки безпосередньо під нерухомим майном.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
ОСОБА_1 є власником 255/1000 частки нежитлового приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу №2552 від 04.12.2015р., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №152490975 від 14.01.2019р.
Як вбачається із положень договору купівлі-продажу №2552 від 04.12.2015р., ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купила 255/1000 часток в праві власності на нежитлове приміщення загальною площею 521,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У виключне володіння та користування покупця переходить: туалет площею 1,7 кв.м., душова площею 5,1 кв.м., роздягальня площею 16,1 кв.м., складальний цех 34,1 кв.м., часина коридору 18,0 кв.м., частина приміщення з площею 58,3 кв. м. Загальна площа 255/1000 часток становить 133,3 кв.м.; у виключному володінні та користуванні продавця залишається решта вищевказаного приміщення.
Відповідно до Довідки про технічній опис об`єкта, нерухомого майна, виданої 02.12.2015 року Хмельницьким, бюро технічної інвентаризації вищевказане приміщення знаходиться на першому поверсі двохповерхової нежитлової будівлі (п. 1 договору).
27.03.2018р. головними спеціалістами відділу оренди та продажу землі управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів здійснено обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 1409 кв.м., кадастровий номер :14:002:0005, за результатами якого складено Акту обстеження земельної ділянки від 27.03.2018р. В даному акті встановлено, що земельна ділянка знаходиться на закритій території, ділянка огороджена, на ділянці розташоване приміщення, ведеться господарська діяльність. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно власником приміщення загальною площею 521,9 кв.м. у АДРЕСА_1 з 2003 року був ОСОБА_2 , станом на сьогоднішній день власниками даного приміщення є: ОСОБА_1 розмір частки 255/1000 згідно договору купівлі-продажу від 04.12.2015 року; ОСОБА_2 розмір частки 745/1000 згідно договору купівлі-продажу від 04.12.2005 року. На даний час земельна ділянка по АДРЕСА_1 згідно діючого земельного законодавства не оформлена.
Згідно листа Головного управління ДФС у Хмельницькій області ДФС України №966/02-12 від 30.03.2018 року, інформація щодо сплачених сум орендної плати / земельного податку ОСОБА_1 (земельна ділянка по АДРЕСА_1 ) за 2016-2018 р.р. відсутня.
Як слідує із Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 05.04.2018р. №18-22-0.33-1466/116-18, сформованого головним спеціалістом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки для комерційного використання становила: у 2016р. 1695 грн., у 2017-2018р.р. 1437 грн.
24.04.2018р. Управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради було повідомлено ОСОБА_1 про те, що 08.05.2018р. орієнтовно об 11:30 год. в приміщенні управління архітектури та містобудування відбудеться засідання Комісії для визначення збитків власникам землі та землекористувачам у зв`язку з розглядом питання щодо відшкодування збитків, заподіяних внаслідок використання земельної ділянки АДРЕСА_1 без правовстановлюючих документів.
05.06.2018р. Департаментом архітектури, містобудування та земельних ресурсів Управління земельних ресурсів та земельної реформи Хмельницької міської ради повторно було повідомлено ОСОБА_1 про те, що 19.06.2018р. орієнтовно о 10:00 год. в приміщенні управління архітектури та містобудування відбудеться засідання Комісії для визначення збитків власникам землі та землекористувачам у зв`язку з розглядом питання щодо відшкодування збитків, заподіяних внаслідок використання земельної ділянки АДРЕСА_1 без правовстановлюючих документів.
Відповідно до витягу з протоколу комісії для визначення збитків власникам землі та землекористувачам №4 від 19.06.2018 року, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно власником приміщення загальною площею 521,9 кв. м. у АДРЕСА_1 Б з 2003 року був ОСОБА_2 . Станом на сьогоднішній день власниками даного приміщення є: ОСОБА_1 , розмір частки 255/1000 згідно договору купівлі-продажу від 04.12.2015 року; ОСОБА_2 , розмір частки 745/1000 згідно договору купівлі-продажу від 04.12.2015 року. За даними відділу інформації та кадастрів Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів, земельна ділянка площею 1409 кв.м., кадастровий номер :14:002:0005, по АДРЕСА_1 була надана в оренду ОСОБА_2 для обслуговування приміщення згідно договору оренди землі №49 від 24.09.2004 року, дія якого закінчилась 12.11.2008 року. Згідно даних Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером :14:002:0005 02.11.2017 року перенесена в архів. На даний час земельна ділянка по АДРЕСА_1 згідно діючого земельного законодавства не оформлена. Розмір нарахованих збитків зазначений у додатку 5,6 до протоколу. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був направлений лист з повідомленням про час та місце проведення засідання комісії. На засідання комісії землекористувачі не з`явилися. За результатами розгляду матеріалів комісія вирішила: скласти акт визначення розміру збитків, що підлягають сплаті, застосувавши 3% від нормативної грошової оцінки з подальшим затвердженням рішенням виконавчого комітету міської ради.
Актом №11 щодо визначення та відшкодування розміру збитків власникам землі та землекористувача від 21.06.2018 року встановлено, що земельна ділянка, яку використовують розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки, яка використовується - 133,08 кв.м., використовується без правовстановлюючих документів на землю. Нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки становить 2016р. - 814 грн., 2017-2018 рр. - 1437 грн., згідно листа Відділу у Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 05.04.2018р. №18-22-0.33-1466/116-18. Період використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів: з 01.01.2016р. по 01.06.2018р. Цільове використання земельної ділянки - під приміщення. Розмір збитків, завданих власнику землі або землекористувачу становить - 14894,65 грн. Термін, що встановлений для сплати завданих збитків - місячний термін з дня затвердження рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради даного Акту.
Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради №567 від 26.07.2018 року: затверджено акт визначення розміру збитків, заподіяних внаслідок використання земельної ділянки площею 133,08 кв.м. по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 без правовстановлюючих документів, згідно якого сума нарахованих збитків складає 14894,65 грн.; зобов`язано боржника відшкодувати визначені збитки в повному обсязі у місячний термін з дня прийняття даного рішення; у випадку невиконання зобов`язань щодо відшкодування збитків у встановлений даним рішенням термін, примусове відшкодування збитків здійснюється в судовому порядку.
Відповідно до розрахунку розміру збитків головного спеціаліста відділу оренди та продажу землі управління земельних ресурсів та земельної реформи департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів ОСОБА_3 , загальна сума неодержаного доходу від орендної плати за землю за період з 01.01.2016 року до 01.06.2018 року становить 14894,65 грн. (6767,12 грн. 2016р.; 5737,08 грн. 2017р. 2390,45 грн. за 5 місяців 2018р.)
Листом №1354/0214 від 30.07.2018 року Управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради повідомило ОСОБА_1 про розмір збитків внаслідок використання земельної ділянки по АДРЕСА_1 без правовстановлюючих документів в період з 01.01.2016 року по 01.06.2018 року, розмір яких становить 14894,65 грн., та можливість їх добровільного відшкодування.
31.08.2018р. Управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради листом за №2593/02-12 повідомило Хмельницьку місцеву прокуратуру про затвердження Актів визначення розміру збитків землекористувачам, заподіяних внаслідок використання земельних ділянок без правовстановлюючих документів та з метою звернення з позовом до суду в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради щодо примусового відшкодування завданих збитків, надало належним чином завірені копії документів щодо осіб, які завдали шкоду, в т.ч. і щодо ОСОБА_1 .
Рішенням 27 сесії Хмельницької міської ради №62 від 14.12.2018р. ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 886 кв.м. у АДРЕСА_1 з метою передачі в оренду для обслуговування виробничих та нежитлових приміщень (договори купівлі-продажу від 13.11.2015р. р/н 2376, від 23.12.2014р. р/н 2346, від 13.06.2018р. р/н 1180, від 19.06.2014р., р/н 1165, від 17.01.2017р. р/н 67, від 04.12.2015р. р/н 2552).
В проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки міститься план та межі земельної ділянки площею 886 кв.м. у АДРЕСА_1 .
Листом від 14.01.2019р. №123/02-12 Департамент архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради надав Хмельницькій місцевій прокуратурі інформацію про розміри безпідставно збережених коштів орендної плати, які мали бути сплачені міській раді за користування земельними ділянками, зокрема, ОСОБА_1 в розмірі 14894,65 грн, внаслідок використання земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 133,08 кв. м за період з 01.01.2016 по 01.06.2018р.
Хмельницька місцева прокуратура листом від 06.02.2019р. №92-2-19 повідомила позивача про намір здійснювати прокурором представництво інтересів держави в особі Хмельницької міської ради шляхом подання позову до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати в сумі 14894,65 грн. за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів.
Враховуючи викладене, 13.02.2019 Перший заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради, звернувся з позовом до Хмельницького міськрайонного суду.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22.10.2019 року у справі №686/4085/19 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь Хмельницької міської ради 14097,37 грн. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати. У задоволенні решти вимог відмовлено.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 18.02.2002 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.10.2019 року скасовано. Провадження у справі за позовом Першого заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Хмельницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 та ч.ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України, оскільки вказана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 28.02.2002 року було задоволено заяву Хмельницької міської ради та заяву першого заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури про передачу цивільної справи №686/4085/19 на розгляд господарського суду Хмельницької області. Цивільну справу №686/4085/19 за позовом Першого заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Хмельницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів передано господарському суду Хмельницької області як суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд цієї справи.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 6 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом ч. 3 ст. 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Статтею 53 ГПК України передбачено участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. При цьому передумовою участі органів та осіб, зазначених у цій статті, в господарському процесі є набуття ними господарського процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, і наявність процесуальної правосуб`єктності, яка охоплює процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність.
На відміну від осіб, які беруть участь у справі (позивач, відповідач, третя особа, представник), відповідні органи та особи повинні бути наділені спеціальною процесуальною правоздатністю, тобто здатністю мати процесуальні права та обов`язки органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Така процесуальна правоздатність настає з моменту виникнення у цих осіб відповідної компетенції або передбачених законом повноважень. Необхідною умовою зазначеної участі є норми матеріального права, які визначають випадки такої участі, тобто особи, перелічені у ст. 53 ГПК України, можуть звернутися до суду із позовною заявою або беруть участь у процесі лише у випадках, чітко встановлених законом.
Щодо наявності підстав прокурора для представництва інтересів позивача в суді.
За змістом ч. ч. 3-5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
У випадку відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
У Рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави", висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
Оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).
Законом України "Про прокуратуру" визначено правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України. Зокрема, за змістом статті 1 зазначеного Закону прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною третьою цієї статті, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч. 4 цієї статті.
За змістом ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.
У разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право: 1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом; 2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.
Аналіз частини 3 статті 23 Закону України „Про прокуратуру дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох "виключних" випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
Для представництва у суді інтересів держави прокурор за законом має визначити та описати не просто передумови спору, який потребує судового вирішення, а й виокремити ті ознаки, за якими його можна вважати винятком, повинен зазначити, що відбулося порушення або є загроза порушення економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.
З огляду на викладене необхідно зазначити, що закон не передбачає права прокурора на представництво інтересів суспільства загалом, у цілому.
Процесуальні та матеріальні норми, які регламентують порядок здійснення прокурором представництва у суді, чітко й однозначно визначають наслідки, які настають і можуть бути застосовані у разі, якщо звернення прокурора відбулося із порушенням установленого законом порядку.
При цьому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.
Більше того, саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви до розгляду недостатньо.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, постанові Верховного Суду від 03.08.2020р. у справі №925/44/19.
Підставою представництва інтересів держави в особі Хмельницької міської ради прокурор зазначає пасивну поведінку уповноваженого суб`єкта владних повноважень, який усвідомлюючи порушення інтересів територіальної громади та маючи відповідні повноваження для їх захисту, впродовж тривалого часу за захистом до суду не звертався.
Зазначає, що 30.07.2018р. Департаментом архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради на адресу відповідача направлено акт щодо визначення та відшкодування розміру збитків від 21.06.2018р. та рішення виконавчого комітету міської ради від 26.07.2018р. з пропозицією добровільно відшкодувати кошти, визначені в акті комісії від 21.06.2018р. впродовж одного місяця. Таким чином, зазначає, що строк досудового врегулювання спору сплив 31.08.2018р. Однак Хмельницька міська рада, яка є уповноваженим державою органом на здійснення функцій власника землі, не дивлячись на тривале порушення відповідачем земельного законодавства та ігнорування листа №1354/02-14 від 30.07.2018р. щодо необхідності сплати коштів за період використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, маючи відповідні повноваження для захисту порушених інтересів, з позовом до суду не зверталась. Більше того, Хмельницька міська рада в особі Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів, усвідомлюючи небажання відповідача у добровільному порядку відшкодувати міському бюджету шкоду, звернулась з листом №2593/02-12 від 31.08.2018 до органу прокуратури з проханням захистити інтереси держави шляхом вжиття заходів представницького характеру.
Прокурор наголошує, що його звернення до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання - платності користування землями комунальної власності. Суспільний інтерес полягає у повному та своєчасному надходженні орендної плати до місцевого бюджету, що явно переважає над приватними інтересами Іваницької Н.М., яка з моменту придбання нерухомого майна використовувала земельну ділянку комунальної власності для обслуговування власних об`єктів нерухомого майна абсолютно безоплатно.
Враховуючи зазначене, Хмельницька місцева прокуратура листом від 06.02.2019р. №92-2-19 повідомила позивача про намір здійснювати прокурором представництво інтересів держави в особі Хмельницької міської ради шляхом подання позову до Іваницької Н.М. про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати в сумі 14894,65 грн. за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів.
Судом враховуються правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.
Так, звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України „Про прокуратуру, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України „Про прокуратуру, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.
Суд зазначає, що відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 16.04.2019 р. у справі № 910/3486/19 прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.
Як слідує з матеріалів справи, Хмельницька міська рада реагуючи на стверджуване порушення інтересів держави, не виявила наміру самостійно звернутися з позовом до суду та не спростувала твердження прокурора щодо виявлених порушень законодавства, а навпаки направила Хмельницькій місцевій прокуратурі копії документів щодо осіб, які завдали шкоду, зокрема, щодо ОСОБА_1 , з метою звернення прокурора з позовом в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради.
Вказане свідчить про відсутність будь-якого наміру органу місцевого самоврядування навіть в майбутньому звертатися до суду з позовом з метою усунення порушень земельного законодавства.
З огляду на зазначене, прокурором підтверджено наявність виключного випадку для звернення з даним позовом до суду з урахуванням положень ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".
Щодо суті позовних вимог.
Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.
Предметом позову у справі, яка розглядається, є вимога прокурора про стягнення з відповідача, як власника об`єкту нерухомого майна, безпідставно збережених коштів орендної плати на підставі статей 1212-1214 Цивільного кодексу України за фактичне користування без належних правових підстав земельними ділянками комунальної власності, на якій ці об`єкти розміщені, за період з 01.01.2016р. до 01.06.2018р.
Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Згідно зі статями 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Зі змісту частини 2 статті 120 Земельного кодексу України вбачається, що не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до частини 1 статті 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи.
До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладення договору оренди, внаслідок чого її власник недоотримує дохід у вигляді орендної плати, за своїм змістом є кондикційними (зазначена позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17).
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником нерухомого майна - 255/1000 частки нежитлового приміщення, що становить 133,3 кв.м., яке розташоване по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу №2552 від 04.12.2015р.
Статтею 206 Земельного кодексу України установлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким згідно з частиною 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Частина 1 статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 Земельного кодексу України).
У силу приписів статті 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.
Відповідачем не було зареєстровано право користування щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1 , на якій знаходиться нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 на праві власності.
Прокурор стверджує, що нерухоме майно відповідача розташоване по вул. Курчатова, 8/4Б на земельній ділянці комунальної власності площею 133,08 м.кв.
Велика Палата у постанові від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, та у постанові від 04.12.2019 зі справи № 917/1739/17 звернула увагу на необхідність підтвердження розміру земельної ділянки, якою фактично користується особа, до якої подано позов органом місцевого самоврядування про стягнення неодержаних доходів у розмірі орендної плати, зокрема, актом обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки.
В акті обстеження земельної ділянки від 27.03.2018р. було встановлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 знаходиться на закритій території, ділянка огороджена, на ділянці розташоване приміщення, ведеться господарська діяльність. За даними відділу інформації та кадастрів Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів, земельна ділянка площею 1409 кв.м., кадастровий номер :14:002:0005, по АДРЕСА_1 була надана в оренду ОСОБА_2 для обслуговування приміщення згідно договору оренди землі №49 від 24.09.2004 року, дія якого закінчилась 12.11.2008 року. Згідно даних Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером :14:002:0005 02.11.2017 року перенесена в архів. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно власником приміщення загальною площею 521,9 кв.м. у АДРЕСА_1 з 2003 року був ОСОБА_2 , станом на сьогоднішній день власниками даного приміщення є: ОСОБА_1 розмір частки 255/1000 згідно договору купівлі-продажу від 04.12.2015 року; ОСОБА_2 розмір частки 745/1000 згідно договору купівлі-продажу від 04.12.2005 року.
Таким чином, в акті обстеження не було встановлено площу земельної ділянки, якою користується відповідач.
Як слідує з акту №11 щодо визначення та відшкодуванняі розміру збитків власникам землі та землекористувач Комісією встановлено, що площа земельної ділянки, яка використовується відповідачем становить 133,08 кв.м. Тобто, вказану площу земельної ділянки було вирахувано арифметичним методом пропорційно площі нерухомого майна, що знаходиться на праві власності в ОСОБА_1 : 521,9 м. кв. х 255/1000 = 133,08 кв.м.
Однак, як слідує зі змісту договору купівлі-продажу від 04.12.2015р. загальна площа придбаного відповідачем нерухомого майна - 255/1000 часток становить 133,3 кв.м.
Таким чином, площа земельної ділянки в розмірі 133,08 кв.м., розрахована Комісією для визначення збитків власникам землі та землекористувачам, не відповідає площі земельної ділянки, на якій розташоване приміщення відповідача.
Також судом враховуються доводи відповідача з приводу того, що площа приміщення 521,9 м. кв. є лише внутрішнім показником площі приміщення, проте в дану площу не входить площа, яку займають безпосередньо стіни приміщення, що в свою чергу не відповідає площі забудови земельної ділянки, а відповідно і площі земельної ділянки, зайнятої відповідним приміщенням.
Крім того, в п. 1 договору купівлі-продажу зазначено, що відповідно до Довідки про технічний опис об`єкта нерухомого майна, виданої 02.12.2015 року Хмельницьким бюро технічної інвентаризації вищевказане приміщення знаходиться на першому поверсі двохповерхової нежитлової будівлі.
Однак, позивачем (прокурором) не було встановлено, хто саме є власником другого поверху будівлі, в якій частина приміщень належить ОСОБА_1 , та чи враховано при розрахунку безпідставно збережених коштів площу приміщень другого поверху.
З огляду на вищезазначене та враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували межі, площу та конфігурацію земельної ділянки, якою користується відповідач, прокурорм не доведено факту користування ОСОБА_1 земельною ділянкою по вул. Курчатова, 8/4Б саме площею 133,08 кв.м.
Для правильного вирішення спору про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є земельна ділянка, за користування якою прокурор просить стягнути безпідставно збережені кошти, об`єктом цивільних прав та чи обґрунтованими є порядок та підстави здійснення нарахування орендної плати за користування нею.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.03.2020р. № 922/926/19, від 06.11.2019р. №922/3607/18.
Частиною 1 статті 79 Земельного кодексу України встановлено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
За змістом частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Частиною 1 статті 11 Закону України "Про Державний земельний кадастр" визначено, що відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.
Статтею 15 Закону України "Про Державний земельний кадастр" визначено перелік відомостей про земельні ділянки, згідно якого до Державного земельного кадастру включаються такі відомості: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку. Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині 2 статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі. Аналогічний висновок містяться у постанові Верховного Суду від 29.05.2020р. у справі № 922/2843/19.
В матеріалах справи відсутні докази розроблення технічної документації на спірну земельну ділянку площею 133,08 кв.м. по АДРЕСА_1 , вказаній земельній ділянці не присвоювався кадастровий номер, відсутні докази внесення відомостей щодо неї до Державного земельного кадастру та докази реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Хмельницькою міською радою права власності на дану земельну ділянку.
З огляду на зазначене, земельна ділянка площею 133,08 кв.м., за користування якою прокурор просить стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти орендної плати у період з 01.01.2016р. по 01.06.2018р. та на момент проведення розрахунку безпідставно збережених коштів, не була сформована, та не могла виступати об`єктом цивільних прав у розумінні статті 79-1 Земельного кодексу України.
Зазначена обставина виключає можливість обчислювати розмір безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю, оскільки об`єктом оренди може бути тільки земельна ділянка як сформований у встановленому законодавством порядку як об`єкт цивільних прав.
За таких обставин, у Хмельницької міської ради у період з 01.01.2016р. по 01.06.2018р. (період за який здійснено розрахунок безпідставно збережених коштів орендної плати) була відсутня реальна можливість передати земельну ділянку площею 133,08 кв.м. по вул. Курчатова, 8/4Б в оренду відповідно до Закону України "Про оренду землі", оскільки вказана земельна ділянка не була об`єктом цивільних прав, не була визначена її нормативна грошова оцінка та, як наслідок, не могла бути розрахована орендна плата.
Також суд зазначає, що основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17.
Згідно положень статті 5 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.
Відповідно до частини 2 статті 20 і частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
З наведених норм законодавства не вбачається можливості визначення даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки в інший спосіб, ніж шляхом оформлення витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, тому необґрунтованими є будь-які розрахунки, зроблені за відсутності такого витягу (зокрема на підставі базової вартості одного квадратного метра землі із застосуванням відповідних коефіцієнтів). Такий висновок узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду, яким неодноразово зазначалося, що при стягненні безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, нарахування мають здійснюватися позивачем не самостійно (шляхом арифметичного розрахунку без проведення нормативної грошової оцінки землі), а виключно на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (постанови Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №922/1276/18, від 01.10.2019 у справі №922/2082/18, від 06.11.2019 у справі № 922/3607/18).
В матеріалах справи відсутній витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки площею 133,08 кв.м. по вул. Курчатова, 8/4Б у м. Хмельницькому, що в черговий раз підтверджує, що така земельна ділянка не сформована.
До позовної заяви прокурором надано лист (витяг) Відділу у Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 05.04.2018р. № 18-22-0.33-1466/116-18, в якому містяться дані щодо базової вартості 1 кв.м. землі для комерційного використання: у 2016р. 1695 грн., у 2017-2018р.р. 1437 грн., які були використані для розрахунку розміру орендної плати.

Однак, враховуючи, що відсутність технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 133,08 кв.м. по вул. Курчатова, 8/4Б у м. Хмельницькому, яку за твердженням прокурора та позивача займає відповідач, розрахунок безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю виходячи із даних Держгеокадастру щодо нормативної грошової оцінки 1 м.кв. земельної ділянки для комерційного виробництва є необґрунтованим та суперечить чинному законодавству України, зокрема Закону України "Про оцінку земель".
З огляду на вищезазначене, враховуючи що прокурором не доведено факту користування ОСОБА_1 земельною ділянкою по вул. Курчатова, 8/4Б саме площею 133,08 кв.м., відсутність доказів формування спірної земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, а також відсутність доказів проведення нормативної грошової оцінки зазначеної земельної ділянки, Витягу з нормативної грошової оцінки земельної ділянки по вул. Курчатова, 8/4Б площею 133,08 кв.м, що виключає можливість обчислення розміру безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати в сумі 14894,65 грн.
Подібні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 05.03.2020р. № 922/926/19, від 29.05.2020р. № 922/2843/19, від 06.11.2019р. №922/3607/18.
Розподіл судових витрат між сторонами.
З урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати (судовий збір) покладаються на прокуратуру у зв`язку з відмовою у позові.
Керуючись ст. ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України)
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).
Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.
Повне рішення складено 03.12.2020р.

Суддя О.Є. Танасюк

Віддруковано 5 примірників:1 - до справи;
2 Хмельницька місцева прокуратура (29001, м. хмельницький, вул. Проскурівська, 63);
3- прокуратура Хмельницької області (29000, м. Хмельницький, пров. Військоматський, 3);
4 Хмельницька міська рада (29000, м. Хмельницький, вул. Гагаріна, 3);
5 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ).
Всім рекомендованим з повідомленням про вручення.