ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2020 р. Справа №914/928/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Скрипчук О.С.

суддів Плотніцького Б.Д.

Мирутенка О.Л.

Секретар судового засідання Лагутін В.Б

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства «Бродитеплоенерго» за вих. № 169 від 25.08.2020 (вх. № 01-05/2343/20 від 26.08.2020)

на рішення Господарського суду Львівської області від 28.07.2020 (повний текст рішення складено 30.07.2020, м. Львів, суддя Юркевич М.В.)

у справі № 914/928/20

за позовом: Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача: Комунального підприємства «Бродитеплоенерго», м.Броди Львівської області

про стягнення 1 627 324,94 грн.

за участю представників:

від позивача: представник Орел С.С. - довіреність № 14-115 від 09.04.2020 (присутній в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду);

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Львівської області із позовом до Комунального підприємства «Бродитеплоенерго» про стягнення 1 627 324,94 грн., а саме 1 345 327,85 грн. основного боргу, 103 199,55 грн. пені, 60 484,46 грн. 3% річних, 118 313,08 грн. інфляційних втрат.

Позов обґрунтований тим, що відповідач не розрахувався з позивачем за поставлений у березні 2018 року газ, внаслідок чого допустив заборгованість.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.07.2020 у даній справі позов Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволено. Суд виніс рішення, яким стягнув з Комунального підприємства «Бродитеплоенерго» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 1 345 327,85 грн. основного боргу, 103 199,55 грн. пені, 60 484,46 грн. 3% річних, 118 313,08 грн. інфляційних втрат та 24 409, 87 грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Комунальне підприємство «Бродитеплоенерго» подало апеляційну скаргу за вих. № 169 від 25.08.2020, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 28.07.2020 скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального права. А саме, скаржник стверджує, що відповідно до п. 10.1, 10.2 розділу 10 договору, у разі виникнення спорів (розбіжностей) сторони зобов`язуються розв`язувати їх шляхом проведення переговорів та консультацій. Будь-яка із сторін має право ініціювати їх проведення. У разі недосягнення сторонами згоди спори (розбіжності) розв`язуються у судовому порядку. Відтак, відповідач вважає, що умовами підписаного між сторонами договору на постачання природного газу передбачений обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору, який не було дотримано позивачем, а тому спір у даній справі є передчасним та не підлягає до задоволення.

Позивачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу № 39/5-2497-20 від 13.10.2020, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Господарського суду Львівської області від 28.07.2020 залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновку місцевого господарського суду не спростовує.

Апелянт не забезпечив явку уповноваженого представника у судове засідання, хоча про час, місце та дату розгляду справи був належний чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.10.2017 між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Комунальним підприємством «Бродитеплоенерго» (споживач) було укладено договір № 6313/1718-БО-21 про постачання природного газу. Згідно умов договору позивач зобов`язався поставити відповідачу у 2017-2018 роках природний газ, а відповідач оплатити його на умовах визначених договором.

На виконання умов договору, в березні 2018 року позивач поставив відповідачу природний газ загальною вартістю 1 345 327,85 грн., що підтверджується актом приймання-передачі від 31.03.2018 року, який міститься в матеріалах справи.

Відповідно до п. 6.1 договору, оплата за природний газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За твердженням позивача, за поставлений у березні 2018 року газ відповідач не розрахувався, внаслідок чого допустив заборгованість в розмірі 1 345 327,85 грн.

Крім того, за спірний період існування заборгованості (з 26.04.2018 року по 24.10.2019) позивач нарахував відповідачу 3 % річних за 547 днів прострочення на суму 60 484,46 грн., 103 199,55 грн. пені та інфляційні втрати в розмірі 118 313,08 грн., які просить суд стягнути з останнього в судовому порядку.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Згідно з приписами ст. ст. 526, 530, 547, 549, 611, 629, 692 ЦК України та ст. ст. 232, 265 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, на виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу природній газ загальною вартістю 1 345 327,85 грн., що підтверджується підписаним між сторонами актом приймання-передачі від 31.03.2018 року.

Сторонами у договорі було обумовлено строки оплати природного газу, зокрема до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відтак, за отриманий природний газ у березні 2018 року відповідач, відповідно до п. 6.1 договору, повинен був розрахуватися до 25.04.2018 року включно.

В матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем 1 345 327,85 грн., вартості газу отриманого в березні 2018 році.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вимога про стягнення з відповідача 1 345 327,85 грн. основного боргу є обґрунтована та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 610 ГПК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Крім того, відповідно до п. 8.2 договору, у разі прострочення відповідачем оплати згідно п. 6.1 договору, відповідач зобов`язується сплатити позивачу пеню у розмірі 16,4 % річних (15,3% річних з 01.01.2018р. згідно додаткової угоди №1 від 15.08.2018 року до договору), але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищенаведених положень, у зв`язку з простроченням сплати основного боргу, позивач нарахував відповідачу: 103 199,55 грн. пені (за період з 26.04.2018 по 25.10.2018); 60 484,46 грн. 3% річних (за період з 26.04.2018 по 24.10.2019); 118 313,08 грн. інфляційні втрати (за період з 01.05.2018 по 30.09.2019).

Перевіривши розрахунки, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що такі є вірними, відповідають чинному законодавству та умовам договору, а нарахування пені здійснено позивачем у відповідності до ст. 232 ГК України. З огляду на наведене, в частині позовних вимог щодо стягнення пені, 3% річних та індексу інфляції, позов підлягає до задоволення у заявлених позивачем сумах.

Щодо тверджень апелянта про те, що в позові слід відмовити, оскільки позивачем не було дотримано порядку досудового врегулювання даного спору з відповідачем, колегією суддів оцінюється критично.

Згідно п.п. 10.1, 10.2 договору, у разі виникнення спорів (розбіжностей) сторони зобов`язуються розв`язувати їх шляхом проведення переговорів та консультацій. Будь-яка із сторін має право ініціювати їх проведення. У разі недосягнення сторонами згоди спори (розбіжності) розв`язуються у судовому порядку.

Як вбачається із матеріалів справи та обставин встановлених судом, жодна із сторін починаючи з 26.04.2018 (моменту виникнення заборгованості відповідача) не ініціювали проведення переговорів по даному спору.

У договорі передбачено лише право сторін, а не обов`язок ініціювання досудового врегулювання спору (п. 10.1 договору).

Те, що сторона спору не скористалася процедурою його позасудового врегулювання, не позбавляє її права реалізувати своє суб`єктивне право на вирішення існуючого конфлікту у суді.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 28.07.2020 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника висновку місцевого господарського суду не спростовують.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір, сплачений за апеляційну скаргу, покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. В задоволенні апеляційної скарги Комунального підприємства «Бродитеплоенерго» відмовити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 28.07.2020 у справі № 914/928/20 залишити без змін.

3. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 30.11.2020.

Головуючий суддя Скрипчук О.С.

Суддя Плотніцький Б.Д.

Суддя Мирутенко О.Л.