РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

30.11.2020Справа № 910/13854/20
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв"

до військової частини НОМЕР_1

про стягнення 15 432,28 грн.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до військової частини НОМЕР_1 про стягнення 15 432,28 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення умов договору постачання природного газу №С/13-19/1 від 14.01.2019 року в частині неоплати природнього газу за листопад 2019 року, внаслідок чого позивач просить стягнути з відповідача 15 432,28 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву. Зобов`язано позивача надати суду у строк до 16.10.2020 року: - довідку за підписами керівника та головного бухгалтера про залишкову суму боргу відповідача станом на день подачі її до суду; - докази часткової оплати за поставлений природний газ в розмірі 69 678,85 грн. (банківську виписку, платіжне доручення тощо),- договір постачання природного газу №С/13-19/1 від 14.01.2019 року (в належному для читання виді),- пояснення щодо періоду за який стягується заборгованість.

Вищезазначена ухвала суду отримана відповідачем 23.09.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за №012.

12.10.2020 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

16.10.2020 на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 на адресу суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій уточнено період за який має стягуватися заборгованість.

Суд приймає до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог, подальший розгляд справи здійснюватиметься з урахуванням даної заяви.

В той же час, позивач не скористався наданим йому законом правом подати відповідь на відзив.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

14.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" (Постачальник) та військовою частиною НОМЕР_1 (Споживач) за результатами проведених конкурсних відкритих торгів на постачання природного для споживачів, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів укладено договір постачання природного газу №С/13-19/1-19 (Далі Договір).

Відповідно до п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із п. 6 статті 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до п.1.1. Договору за цим Договором Постачальник зобов`язується постачати протягом 2019 року газ природний, скраплений або в газоподібному стані код СРV за ДК 021:20-6 Газоване паливо (газ природний) (далі - Газ), в обсягах і порядку, передбачених даним Договором, а споживач зобов`язується прийняти газ та оплатити Постачальнику його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених даним Договором.

Відповідно до п.1.2. Договору Постачальник передає Споживачу Газ в обсягах 94 тис. куб. метрів (дев`яносто чотири тисячі куб. метрів) протягом 2019 року, у тому числі по місяцях.

Дані обсяги є планованими та можуть зменшуватися або збільшуватися залежно від реального фінансування видатків та потреб Споживача.

Постачання газу здійснюється для потужностей Споживача за наступною адресою: м. Київ, вул. Народна, 54-а.

Зміна обсягів постачання/споживання газу визначається в додаткових угодах до даного Договору.

Сторонами було укладені додаткові угоди до даного Договору: Додаткова угода №1 від 12.06.2019, Додаткова угода №2 від 12.06.2019, Додаткова угода №3 б/д, Додаткова угода №4 від 28.11.2019, Додаткова угода №5 від 10.12.2019.

Листом №704/3649 від 23.10.2019 Відповідач повідомив Позивача про зміну постачальника з 12 листопада 2019 та гарантує оплату за спожитий газ з ресурсу Позивача до 11 листопада включно, що не заперечується Позивачем.

Листом №704/3035 від 10.12.2019 військова частина НОМЕР_1 на адресу ТОВ «Енергорезерв» надіслала примірники актів наданих послуг та додаткових угод.

Листом №175/082-19 від 13.05.2020 Позивачем направлено Відповідачеві вимогу про сплату заборгованості з копіями доказів направлення.

В той же час Відповідач заперечує даний факт, оскільки, в журналі обліку документів №44/27 від 02.01.2020 відсутні відомості про надходження даного листу з вимогою.

Відповідно до п. 4.2., 5.3, 5.4. Договору розрахунок на Газ здійснюється Споживачем на підставі оформленими належним чином актів приймання передачі газу та рахунків Постачальника впродовж 20 (двадцяти) банківських днів з дати одержання Споживачем Актів приймання передачі природного газу.

Приймання передача газу, поставленого Постачальником та прийнятого Споживачем у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою щомісячних Актів приймання передачі, які є невід`ємними частинами цього Договору, і які є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Споживач протягом 2 (двох) днів з дати одержання актів приймання передачі природного газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акту приймання передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту приймання передачі природного газу.

В обґрунтування свої позовних вимог позивач зазначає, що Позивачем поставлено Відповідачу у листопаді 2019 року природний газ відповідно до акту приймання передачі №РН-0004549 від 30.11.2019 року в кількості 7,9628100 тис. м.куб. на загальну суму 85 111,13 грн., яку Відповідач (Споживач) частково сплатив в сумі 69 678,85 грн., після чого залишок боргу становить 15 432,28 грн., що також підтверджується актом звірки взаєморозрахунків між Позивачем та Відповідачем за 01.01.2019 30.04.2020.

Відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію.

Господарська операція дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, акт приймання передачі це первинний документ, що засвідчує факт передачі та прийняття за переліком продукції (товару) певного виду.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» одним з обов`язкових реквізитів первинного документу є особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом встановлено, що акт приймання передачі №РН-0004549 від 30.11.2019 та акт звірки взаєморозрахунків між Позивачем та Відповідачем за 01.01.2019 30.04.2020 не підписані та не скріплені печаткою Відповідача.

Відповідно до положень ст. 76-78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Таким чином, оскільки, акт приймання передачі №РН-0004549 від 30.11.2019, наданий позивачем не містить підпису та не скріплений печаткою відповідача, тому даний доказ не приймається, оскільки, не є належним та допустимим в розумінні Господарського процесуального кодексу України.

В той же час, разом з відзивом на позовну заяву, в якому Відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог в повному обсязі, Відповідач надав акт приймання передачі №РН-0004549 від 30.11.2019 та рахунок фактуру №СФ-0011243 від 05.12.2019.

Відповідно до рахунку фактури №СФ-0011243 від 05.12.2019 та акту приймання передачі №РН-0004549 від 30.11.2019 за листопад у 2019 році Позивач передав, а Відповідач прийняв природний газ в обсязі 6.5190000 тис. м. куб по ціні 8907.1500000 (ціна за 1000 куб. м., грн. без ПДВ) та має сплатити 69 678,85 грн. (разом з ПДВ). Даний акт приймання передачі підписаний та скріплений печатками Сторін, рахунок фактури №СФ-0011243 від 05.12.2019 підписаний Позивачем та скріплений печаткою Позивача.

Щодо поставки Позивачем та прийняття природного газу Відповідачем в обсязі 7,9628100 тис. м. куб Позивач надає скріншот з інформаційної платформи АТ «Укртрансгаз».

Відповідно до п. 5.5. Договору, у разі невиконання обов`язку, передбаченого п. 5.4 даного Договору, газ вважається поставленим і прийнятим Споживачем від Постачальника на підставі даних Постачальника та/або документів та/або документів та/або інформації, які складаються та/або надається Оператором ГТС та/або Оператором ГРМ до врегулювання розбіжностей згідно договору або в судовому порядку.
Враховуючи той факт, що акт приймання передачі №РН-0004549 від 30.11.2019, наданий Відповідачем, оформлений належним чином, тому положення п.5.5 Договору не застосовуються, а скріншот з інформаційної платформи АТ «Укртрансгаз» не приймаються судом у якості доказу.

Згідно з ч. 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 3.1, 3.2. загальна вартість даного договору складає 987 000,00 грн. (дев`ятсот вісімдесят сім тисяч грн. 99 коп.), в т.ч. ПДВ: 164 500,00 грн. (сто шістдесят чотири тисячі п`ятсот грн. 00 коп.).

Ціна за 1000,0 кубічних метрів газу на момент укладення даного Договору, без врахування вартості транспортування природного газу магістральними трубопроводами по території України та без ПДВ складає 8 750,00 грн. (Вісім тисяч сімсот п`ятдесят гривень 00 коп.). Разом 10 500,00 грн. (десять тисяч п`ятсот гривень 00 коп.). Вартість договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Відповідно до п.1.2. Додаткової угоди №5 від 12.06.2019 до договору постачання природного газу від 14.01.2019 №с/13-19/1-19 ціна за 1000,0 кубічних метрів газу, з 01 травня 2019 року, що постачається по договору, з врахуванням вартості замовлення послуг розподілу Потужностей та становить без ПДВ 8907,15 грн. (вісім тисяч дев`ятсот сім гривень 15 копійок), крім того ПДВ 20% - 1781, 43 грн (одна тисяча сімсот вісімдесят одна гривня 43 коп.) Всього з ПДВ за 1000 куб. м. 10688,58 грн. (десять тисяч шістсот вісімдесят вісім гривень 58 копійок).

Відповідно до п.1.1. Додаткової угоди №5 від 10.12.2019 до договору постачання природного газу від 14.01.2019 №с/13-19/1-19 Сторони домовилися зменшити обсяги закупівлі, у зв`язку з чим п. 1.2 та 3.1. Договору викласти в новій редакції.

Постачальник передає Споживачу газ в обсягах 91495,00 куб.м, в тому числі по місяцях: Листопад 6,519 тис. куб. м.

Відповідно до платіжних доручень №2378 від 06.12.2019, №2379 від 06.12.2019 Відповідачем сплачено на рахунок Позивача 63 341,70 грн. та 6 337,15 грн. (що в сумі становить 69 678,85 грн.) за поставлений природний газ за договором №С/13-19/1-19 від 14.01.2019 відповідно до рахунку фактури №СФ-0011243 від 05.12.2019

Таким чином, оскільки, Відповідачем сплачено на рахунок Позивача 69 678,85 грн. за поставлений природний газ за договором №С/13-19/1-19 від 14.01.2019 відповідно до рахунку фактури №СФ-0011243 від 05.12.2019 та не заперечується Позивачем, тому у Відповідача відсутня заборгованість за постачання природного газу за Договором за листопад 2019, а тому позовні вимоги Позивача не підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.ст. 74, 129, 232-233, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
В позові відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Мудрий