РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2020Справа № 910/11897/20
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" м. Києва

до Благодійної організації "Всеукраїнська благодійна фундація" м. Києва

про стягнення боргу, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 72071,29 грн.,

Суддя Паламар П.І.

Без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

СУТЬ СПОРУ :

у серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що на підставі договору № 276/1 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 15 серпня 2017 р. відповідач є орендарем нежитлового приміщення загальною площею 110,10 м2 по бульвару Верховної Ради, 22 у м. Києві.

Вказував, що він як виконавець комунальних послуг надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води до вищевказаного будинку.

Ним на підставі та умовах договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, який був опублікований у випуску газети "Хрещатик" № 111 (4511) від 6 серпня 2014 р., протягом жовтня 2018-травня 2020 років надані відповідачу послуги з централізованого опалення будинку вартістю 34712,34 грн.

Всупереч умов договору відповідач не оплатив надані йому послуги, заборгувавши 34712,34 грн.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь суму боргу, борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення 1481,39 грн., три проценти річних з простроченої суми 1165,22 грн., пеню 34712,34 грн., а також понесені ним по справі судові витрати.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, про розгляд судом справи щодо нього повідомлений в установленому порядку.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 165 ГПК України за наявними матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору № 276/1 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 15 серпня 2017 р. відповідачу у строкове платне користування передано в оренду нежитлове приміщення загальною площею 110,10 м2 по бульвару Верховної Ради, 22 у м. Києві для розміщення благодійної організації на площі, що не використовується для провадження підприємницької діяльності.

Також встановлено, що позивач як виконавець комунальних послуг надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води до вищевказаного будинку № 22 по бульвару Верховної Ради у м. Києві.

Це підтверджується наявними у матеріалах справи копією указаного договору, переліком житлових будинків, затвердженого Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією 20 серпня 2015 р., в якому виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з 1 липня 2014 р. визначено позивача.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності: сплачують комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання та пропорційну частку витрат на утримання прибудинкової території.

Згідно ст. 24 Закону України "Про теплопостачання" основними обов`язками споживача теплової енергії, зокрема, є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Споживачем відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визнається фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

6 серпня 2014 р. у газеті "Хрещатик" № 111 (4511) був опублікований договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а також розміщено повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси.

Проте, як зазначає позивач у позовній заяві, обов`язку щодо укладення договору відповідачем виконано не було.

При цьому, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати фактично спожитих послуг у повному обсязі. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 6 листопада 2019 р. у справі № 642/2858/16.

Заявлені позивачем вимоги стосуються оплати відповідачем наданих ним протягом жовтня 2018-травня 2020 років комунальних послуг вартістю 34712,34 грн.

На час виникнення спірних правовідносин надання житлово-комунальних послуг регулювалося Законом України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-IV, який втратив чинність 1 травня 2019 р. на підставі Закону № 2189-VIIІ від 9 листопада 2017 р., окрім певних статей, що передбачені в "Прикінцевих та перехідних положень" Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ч. 2 ст. 32 Закону передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 р., у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

Поясненнями позивача викладеними у позовній заяві, поданим ним розрахунком, проведеним відповідно до вимог чинного законодавства, нарядами на підключення №№ 63888 від 2 жовтня 2017 р., 830 від 31 жовтня 2018 р., 6337 від 25 жовтня 2019 р., нарядами на відключення №№ 68439 від 3 квітня 2018 р., 4271 від 6 квітня 2019 р., 9167 від 5 квітня 2020 р., відомостями показників будинкового лічильника за період 21 жовтня 2017-10 квітня 2020 р., актами про готовність вузла комерційного обліку до роботи в опалювальні періоди 2017-2018, 2018-2019, 2019-2020 років, підтверджується той факт, що за період жовтня 2018-травня 2020 років відповідач спожив теплової енергії на потреби централізованого опалення вартістю 34712,34 грн.

Доказів, які б спростовували розмір наданих послуг суду не надано.

Також не подано доказів належної оплати цих послуг.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач прострочив оплату за договором, з нього на користь позивача відповідно до вимог ст.ст. 622, 625 ЦК України підлягає стягненню 34712,34 грн. боргу, 1481,39 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 1165,22 грн. три проценти річних з простроченої суми.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1 Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 % загальної суми боргу.

За таких обставин внаслідок прострочення оплати за договором позивач набув права вимагати від відповідача сплати належної пені у розмірі 34712,34 грн.

При цьому, з урахуванням встановлених судом обставин щодо розміру простроченого зобов`язання, відсутності даних про заподіяння позивачу у зв`язку з цим збитків, співмірності належних до сплати відповідачем штрафних санкцій і сумою прострочення, інтересів сторін, а також виходячи з того, що неустойка як вид забезпечення виконання зобов`язання не повинна перетворюватися на непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором, суд відповідно до вимог ст. 233 ГК України вважає можливим зменшити розмір належної з відповідача на користь позивача неустойки до 3000 грн.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на нього.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" м. Києва задовольнити частково.

Стягнути з Благодійної організації "Всеукраїнська благодійна фундація" (02095, м. Київ, вул. Княжий Затон, 2/30, код 39156272) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, код 37739041) 34712,34 грн. боргу, 1481,39 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 1165,22 грн. три проценти річних з простроченої суми, 3000 грн. пені, 2102 грн. витрат по оплаті судового збору.

У позові в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар