ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2020 справа № 914/687/20

За позовом: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Весняне-3, м.Львів

до відповідача-1: Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача-2: Виконавчого комітету Львівської міської ради, м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м.Львів

про: визнання незаконним та скасування рішення ВК ЛМР від 09.12.2016р. №1164, скасування держаної реєстрації права власності на нежитлові приміщення, припинення права власності на нежитлові приміщення.

Суддя Синчук М.М.

За участю секретаря судового засідання

Кияк І.В.

Представники учасників справи:

позивач: Куксов В.Г. представник, Оголюк Г.Я.-керівник;

відповідач 1: не з`явився;

відповідач 2: не з`явився;

третя особа: Мотов Є.Г. - представник.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весняне-3» до Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення ВК ЛМР від 09.12.2016р. №1164, скасування держаної реєстрації права власності на нежитлові приміщення, припинення права власності на нежитлові приміщення.

Ухвалою суду від 27.03.2020р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №914/687/20 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 27.04.2020 р.

Через канцелярію Господарського суду Львівської області 24.04.2020р. представником відповідача-1,-2 подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, прийнятої відповідно до ст. 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб, установлено на усій території України карантин з 12 березня до 3 квітня 2020 року, заборонивши: відвідування закладів освіти її здобувачами; проведення всіх масових заходів, у яких бере участь понад 200 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Спортивні заходи дозволяється проводити без участі глядачів (уболівальників).

Надалі Кабінет Міністрів приймав рішення про продовження карантинних заходів в Україні.

Рішенням обласної комісії техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Львівської обласної державної адміністрації від 16.03.2020 рекомендовано, зокрема, обмежити дозволені збори людей у групах до 10 осіб, обмежити пересування населення на адміністративних територіях, запровадити дистанційний режим роботи працівників тощо.

Рада суддів України листом від 16.03.2020 № 9рс-186/20 рекомендувала на період з 16 березня до 03 квітня 2020 року встановити особливий режим роботи судів України, зокрема: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справи у зв`язку із карантинними заходами; учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; утриматися від відвідування приміщення суду, а всі необхідні документи надавати суду в електронному вигляді на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі Електронний суд, факсом або дистанційними засобами зв`язку.

Ухвалою суду від 27.04.2020р. розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 18.05.2020р.

Канцелярією Господарського суду Львівської області 15.05.2020р. зареєстровано клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю представника позивача в іншому судовому засіданні.

Канцелярією Господарського суду Львівської області 15.05.2020р. зареєстровано клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог.

Ухвалою суду від 18.05.2020 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, розгляд справи відкладено на 22.06.2020 року та залучено до участі у справі Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

19.06.2020 року на адресу Господарського суду Львівської області поступило клопотання відповідачів про відкладення розгляду справи.

Відповідно до п. 4 Розділу Х Прикінцевих положень ГПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Ухвалою суду від 22.06.2020р. клопотання про відкладення розгляду справи в межах підготовчого провадження задоволено, розгляд справи відкладено на 01.07.2020р.

Канцелярією Господарського суду Львівської області 22.06.2020р. зареєстровано відзив на позовну заяву.

Відзив на позовну заяву долучено до матеріалів справи.

01.07.2020 року на адресу Господарського суду Львівської області поступило клопотання позивача про долучення до матеріалів справи доказів.

Докази долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 01.07.2020р. розгляд справи відкладено на 27.07.2020 р.

24.07.2020 року на адресу Господарського суду Львівської області поступило пояснення третьої особи по суті спору.

Письмові пояснення третьої особи долучено до матеріалів справи.

17.07.2020 набрав законної сили Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) №731-IX від 18.06.2020, яким окрім іншого внесено зміни до пункту 4 розділу X Прикінцеві положення Господарського процесуального кодексу України виклавши цей пункт в такій редакції: 4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвалою суду від 27.07.2020р. розгляд справи відкладено на 10.08.2020 р.

Через канцелярію Господарського суду Львівської області представником позивача 10.08.2020р. подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, а саме копії ухвали Верховного суду від 15 травня 2020 року по справі №914/1188/18.

Клопотання представника позивача задоволено, долучено до матеріалів справи відповідні докази.

Ухвалою суду від 10.08.2020р. закрито підготовче провадження у справі №914/687/20, розгляд справи №914/687/20 по суті призначено на 23.09.2020 р.

В судове засідання 23.09.2020 року представник позивача та третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача з`явились. Судом заслухано вступне слово представників позивача та третьої особи.

В судове засідання 23.09.2020 року відповідач -1, -2 явку уповноваженого представника не забезпечив.

Ухвалою суду від 23.09.2020р. розгляд справи по суті відкладено на 12.10.2020р.

У зв`язку з необхідністю перебування судді на самоізоляції, судове засідання з розгляду справи по суті, призначене на 12.10.2020 р., не відбулось через об`єктивну неможливістю його проведення.

Ухвалою суду від 15.10.2020р. призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 26.10.2020 р.

Ухвалою суду від 26.10.2020р. розгляд справи відкладено на 16.11.2020р.

27.10.2020р. канцелярією Господарського суду Львівської області зареєстровано клопотання третьої особи про долучення до матеріалів справи копії рішення виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів від 24.12.1991 року №728 та копію рішення Червоноармійського виконкому №176 від 10.03.1987 р.

Відповідні докази судом долучено до матеріалів справи.

У судове засідання 16.11.2020р. позивач та представник позивача з`явився. Позовні вимоги підтримав повністю.

В судове засідання 16.11.2020 року відповідачі-1, -2 явку уповноважених представників не забезпечили. Про дату, час та місце розгляду справи по суті відповідачі повідомлялись засобами поштового зв`язку на адреси, зазначені в позовній заяві та згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В судове засідання 16.11.2020 року представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача з`явився. Проти задоволення позовних вимог заперечив повністю.

У судовому засіданні 16.11.2020р., за наслідками розгляду справи по суті, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Як зазначив позивач, з листа Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 23 березня 2017 року за № 2302-1475, яке було останнім отримано 27.03.2017 року, позивачу стало відомо, що Виконавчий комітет Львівської міської ради 9 грудня 2016 року прийняв рішення №1164 «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлові приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади м. Львова», відповідно до якого вирішено зареєструвати територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради право комунальної власності на нежитлові приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади м. Львова, є ізольованими, не належать до житлового фонду, не перебувають у загальному користуванні мешканців будинку та не є допоміжними, у тому числі на вул. М. Лисенка,3, 1 поверх, індекс/літера приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 загальною площею 53, 6 кв.м.; управлінню комунальної власності департаменту економічної політики вжити заходів для реєстрації у встановленому порядку права комунальної власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

08.02.2017 року на підставі Рішення було зареєстровано право власності Львівської міської ради на нежитлові приміщення першого поверху під індексами 2-І, 2-2, 2-3, 2-4 загальною площею 53,6 кв. м на вул. М. Лисенка, 3, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Однак, висновки, викладені у Рішенні, є такими що не відповідають дійсності. Як саме Рішення, так і реєстрація на його підставі права власності на нежитлові приміщення за адресою м. Львів, вул. М. Лисенка, 3 є протиправними із огляду на наступні доводи.

Нежитлові приміщення під індексом № 2-1. 2-2. 2-3. 2-4 в будинку № 3 по вул. М. Лисенка у м. Львові, про які йдеться у Рішенні, не були і не є ізольованими, не становлять собою окремого об`єкту цивільних прав, а є допоміжними та спільним майном, тобто сумісною власністю всіх співвласників будинку.

Станом на момент прийняття Рішення, нежитлові приміщення під індексом № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 в будинку № 3 по вул. М. Лисенка у м. Львові не були окремим об`єктом нерухомості чи окремим об`єктом цивільних прав, Львівська міська рада, або її самостійні підрозділи, не приймали накази та не видавали документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення права комунальної власності та інших речових прав на нежитлові приміщення під інд. 2-1, 2-2, 2-3, 2-4.

Таким чином, приміщення, перелічені у Рішенні, як за ознакою ізольованості, так і за своїм призначенням відносяться до допоміжних (а не нежитлових) приміщень багатоквартирного будинку у розумінні ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Спірні приміщення належать до складу житлового фонду, а при винесенні Рішення - також не було дотримано ст. 4 ЖК УРСР.

Аргументи відповідача-1, -2.

Львівська міська рада є власником нежитлових приміщень першого поверху під інд. 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 за адресою м. Львів, вулиця Лисенка М., будинок 3, реєстраційний

номер об`єкта нерухомого майна: 101, дата державної реєстрації: 08.02.2017, Підстава для державної реєстрації: лист, серія та номер: 03-13-08402, виданий 27.12.2016, видавник: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області; рішення, серія та номер: 1164, виданий 09.12.2016, видавник: Виконавчий комітет Львівської міської ради.

Оскільки Львівська міська рада надала усі необхідні документи для реєстрації права комунальної власності, державним реєстратором було прийняте рішення про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення по вул. М.Лисенка,3 , яке є законним, оскільки надані документи відповідають вимогам для реєстрації права комунальної власності, встановленим законодавством.

Оскаржувані рішення виконавчого комітету узгоджуються з положеннями ч.3 п.9 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», згідно з яким нежилі приміщення житлового фонду, які використовуються підприємствами торгівлі, громадського харчування, житлово-комунального та побутового обслуговування населення на умовах оренди, передаються у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських Рад народних депутатів.

Спірні приміщення є повністю ізольованими від житлового фонду, так як мають вхід до будинку, що підтверджується технічним паспортом.

Відтак, нежитлові приміщення першого поверху під інд. 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 за адресою м. Львів, вулиця Лисенка М., будинок З є самостійними об`єктами нерухомого майна, власником якого є територіальна громада м. Львова в особі Львівської міської ради.

Оскаржуваним рішенням виконавчого комітету не порушено права позивачів, оскільки вони не є співвласниками спірних приміщень, які не є допоміжними, мають статус нежитлових і є окремим об`єктом цивільно-правових угод.

Як окрему підставу для відмови у задоволенні позовних вимог представник відповідачів, у відзиві на позовну заяву зазначає пропущення позивачем строків позовної давності.

Аргументи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Третя особа заперечила проти задоволення позовних вимог повністю з огляду на наступні доводи.

З технічного паспорта складеного ОКП «БТІ та ЕО» № 780 від 04.02.2002 року вбачається, що приміщення під ін. 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 відокремлені стінами та перекриттями. Приміщення також обладнано: водопроводом (холодним, гарячим), каналізацією, газопостачанням, електроосвітленням, радіотрансляційною мережею, сміттєвідводом, ліфтом. Вхід до приміщень здійснюється через сходову клітку та двір спільного використання, які належать на праві спільної сумісної власності Львівській міській раді, як власнику нежитлового приміщення в будинку № 3 по вул. Лисенка відповідно до ст. 4 Закону.

У довідці ОКП «БТІ та ЕО» ю1/1243 від 22.12.2016 року зазначено, що нежитлові приміщення під ін. 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 загальною площею 53,6 м2 є ізольованими, не належать до житлового фонду, не перебувають у загальному користуванні мешканців будинку та не є допоміжними.

Доводи про відсутність в будинку будь-яких ізольованих нежитлових приміщень на момент вводу в експлуатацію з посиланням на «Технический паспорт на здание (розділ І Общие свединия о строении)» від 29.07.1968 року не заслуговує на увагу. Технічний паспорт визначає технічні характеристики будівель, споруд та приміщень, а не визначає їх статус. В даному технічному паспорті взагалі відсутня графа «нежитлові приміщення» більше того він відображає технічні характеристики будинку станом на 1968 рік хоча будинок збудований і введений в експлуатацію 1840 року.

Зважаючи на вищенаведене, нежитлові приміщення під ін. 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 загальною площею 53,6 м2 за адресою вул. Лисенка, 3 є ізольованим та до житлового фонду не належить.

Будинок по вул. Лисенка, 3 у м. Львові належить до комунальної власності територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради на підставі рішення Червоноармійського (Личаківського) райвиконкому № 176 від 10.03.1987 оку та зареєстрований в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 31.08.2006 року Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «БТІ та ЕО» (реєстраційний номер: 15850241).

08.02.2017 року нежитлові приміщення першого поверху під ін. 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 загальною площею 53,6 м2 були виділені в окремий об`єкт нерухомого майна та зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на праві комунальної власності за територіальною громадою м. Львова в особі Львівської міської ради. Підстава виникнення права власності: лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради № 1164 від 09.12.2016 року.

Нежитлові приміщення під ін. 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 загальною площею 53,6 м2, що знаходяться за адресою вул. Лисенка, 3 перебувають в користуванні СДЮШОР «Сигнал» з 1982 року по сьогодні, що підтверджується відповідними документами.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

22 травня 2016 року у багатоквартирному будинку, який розташований за адресою: м. Львів, вул. М. Лисенка, 3 утворено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весняне-3», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Загальними зборами членів ОСББ «Весняне-3» 14 серпня 2016 року прийняте рішення стосовно управління багатоквартирним будинком по вул. М. Лисенка, 3 через органи управління ОСББ.

09 грудня 2016 року виконавчий комітет Львівської міської ради прийняв рішення №1164 «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлові приміщення , які належать до комунальної власності територіальної громади м. Львова» (надалі-Рішення).

Відповідно до п.1, 2 Рішення Виконавчий комітет Львівської міської ради вирішив: « 1. 1. Зареєструвати територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради право комунальної власності на нежитлові приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади м. Львова, є ізольованими, не належать до житлового фонду, не перебувають у загальному користуванні мешканців будинку та не є допоміжними (перелік додається).

2. Управлінню комунальної власності департаменту економічної політики вжити заходів для реєстрації у встановленому порядку права комунальної власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.»

До переліку нежитлових приміщень, на які реєструється право комунальної власності територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради, що додається до оскаржуваного Рішення, включено, зокрема, приміщення 1-го поверху під індексами 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 загальною площею 53, 6 кв. м на вул. М. Лисенка, 3.

08 лютого 2017 року на підставі вказаного рішення зареєстровано право комунальної власності Львівської міської ради на нежитлові приміщення першого поверху під індексами 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 (загальною площею 53,6 кв. м) на вул. М, Лисенка, 3, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого.

Як зазначає позивач, про рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради 9 грудня 2016 року №1164 «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлові приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади м. Львова» останньому стало відомо з листа Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 23 березня 2017 року за № 2302-1475, яке було отримано позивачем 27.03.2017 року.

Позивачем долучено до позовної заяви Технический паспорт на здание (розділ І «Общие сведения о строении») від 29.07.1968 року та план першого поверху будинку.

В матеріалах справи міститься копія технічного паспорта, складеного Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" від 30.01.2017 виготовленого за станом на 04.02.2002, інвентаризаційна справа №780 на нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 53,6 кв.м. за адресою м. Львів, вул. М. Лисенка, 3.

В матеріалах справи містяться дві Довідки, видані Обласним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»:

-№ю1/1243 віл 22.12.2016р., видана Управлінню комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради про те, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на 29.12.2012р. нежитлові приміщення в буд. №3 на вул. Лисенка в м. Львові під індексами 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 становлять 53,6 кв.м. Вищевказані нежитлові приміщення є ізольованими, не належать до житлового фонду, не перебувають у загальному користуванні мешканців будинку та не є допоміжними.

-№830 від 21.02.2020, що видана ОСББ «Весняне-3» про те, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на 29.12.2012р. нежитлові службові приміщення в буд. №3 літ. «А-3» на вул. Лисенка в м. Львові під індексом з 2-1; 2-2, 2-3; 2-4 загальною площею - 53,6кв.м. не мають евакуаційних входів та виходів, не перебувають у загальному користуванні мешканців будинку Доступ до вищевказаних приміщень відбувається через загальний вхід до будинку (проїзд) та сходову клітку загального користування. Станом на 29.12.2012р. вищезазначені приміщення не були самостійним об`єктом нерухомого майна та не реєструвались окремо як власність територіальної громади м.Львова.

З «Ведомости внутренних обмеров и подсчетов площадей помещений стоения литера А», долученої до позовної заяви позивачем вбачається, що у документ 09.11.1981 року внесено зміни, згідно яких квартира/приміщення №2 за призначенням та фактичним використанням приміщеннь- «школа».

В матеріалах справи міститься Свідоцтво на право власності на квартиру №3 від 23 грудня 1994 року, що, згідно доводів позивача, є першою приватизованою квартирою будинку.

Третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору долучено до матеріалів справи Рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів № 59 від 18.02.1982 року, відповідно до якого приміщення по вул. Лисенка, 3 загальною площею 52,1 м2 передається в оренду обкому профспілки працівників радіоелектронної промисловості для розміщення адміністрації спортивної школи «Сигнал».

На підставі цього рішення 24.09.1993 року був укладений договір оренди нежитлових приміщень № 2360 між Фондом комунального майна ЛМР та спеціалізованою дитячо-юнацькою школою олімпійського резерву «Сигнал», об`єктом оренди згідно Договору є нежитлові приміщення під ін. 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 загальною площею 53,6 м2, що знаходяться за адресою вул. Лисенка, 3 під службові приміщення.

Відповідно до Технічного паспорта № 780 від 04.02.2002 року на СДЮШОР «Сигнал», приміщення на вул. Лисенка, 3 на першому поверсі загальною площею 53, 6 кв.м. обладнано: водопроводом (холодним, гарячим), каналізацією, газопостачанням, електроосвітленням, радіотрансляційною мережею, сміттєвідводом, ліфтом.

Вхід до приміщень здійснюється через сходову клітку та двір спільного використання.

10.04.2002 року був укладений договір оренди №Г-0816 між Управлінням ресурсів ЛМР та спеціалізованою дитячо-юнацькою школою олімпійського резерву «Сигнал» нерухомого майна, приміщень під ін. 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 загальною площею 53,6 м2, що знаходяться за адресою вул. Лисенка, 3. Цільове призначення приміщень зазначено як службове.

24.07.2009 року між Управлінням комунальної власності ЛМР та СДЮШОР «Сигнал», на підставі наказу Управління комунальної власності № 124-0 від 12.05.2009 року, було укладено договір оренди № Ф-7225-9 на нежитлові приміщення під ін. 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 загальною площею 53,6 м2, що знаходяться за адресою вул. Лисенка, 3.

Відповідно до п. 2.1. даного Договору, приміщення буде використовуватись орендарем для службових потреб.

18.10.2012 року між Управлінням комунальної власності ЛМР та СДЮШОР «Сигнал», на підставі наказу Управління комунальної власності № 265-0 від 25.09.2012 року, було укладено договір оренди № Л-8458-12 нерухомого майна, приміщень під ін. 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 загальною площею 53,6 м2, що знаходяться за адресою вул. Лисенка, 3.

Відповідно до п. 2.1. даного договору, приміщення буде використовуватись орендарем для службових потреб.

27.10.2015 року між Управлінням комунальної власності ЛМР та СДЮШОР «Сигнал», на підставі наказу Управління комунальної власності № 332-0 від 22.10.2015 року, було укладено договір оренди № Л-9884-15 нерухомого майна під ін. 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 загальною площею 53,6 м2, що знаходяться за адресою вул. Лисенка, 3.

Відповідно до п. 2.1. даного договору, приміщення буде використовуватись орендарем для службових потреб.

17.12.2018 року між Управлінням комунальної власності ЛМР та СДЮШОР «Сигнал», на підставі наказу Управління комунальної власності № 580-0 від 30.11.2018 року, було укладено договір оренди № Г-11564-18 нерухомого майна, приміщень під ін. 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 загальною площею 53,6 м2, що знаходяться за адресою вул. Лисенка, 3.

Відповідно до п. 2.1. даного договору, приміщення буде використовуватись орендарем для службового приміщення.

Третьою особою до письмових пояснень (вх.№22488/20 від 24.07.2020р.) долучено Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.01.2009р. №21609523, з якого вбачається, що власником об`єкта будинку за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. М. Лисенка , буд.3 є територіальна громада м. Львова в особі Львівської міської ради. Підстава виникнення права власності рішення Личаківського/Червоноармійського райвиконкому м. Львова №176 від 10.03.1987р., форма власності- комунальна, частка 1/1.

В матеріалах справи міститься копія рішення виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів від 24.12.1991 року №728 та копія рішення Червоноармійського виконкому №176 від 10.03.1987 р.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання має право, зокрема, відповідно до законодавства та статуту захищати права, представляти інтереси співвласників у судах, органах державної влади і органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності; використовувати допоміжні приміщення у багатоквартирному будинку для потреб органів управління об`єднання, тощо.

За змістом положень ст. 316, 317, Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Здійснення власником свого права власності передусім полягає в безперешкодному, вільному та на власний розсуд використанні всього комплексу правомочностей власника, визначених законом, - володіння, користування, розпорядження майном.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" багатоквартирний будинок визначено як житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

За приписами ст. 1 Закону допоміжними є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення), нежитловим - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна.

Крім цього, п. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" встановлено, що власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Офіційне тлумачення положень п. 2 ст. 10 Закону наведено у рішенні Конституційного Суду України N 4-рп/2004 від 02.03.2004 зі змінами, згідно з рішенням Конституційного Суду України N 14-рп/2011 від 09.11.2011.

У п. 1.1 рішення Конституційного Суду України N 4-рп/2004 від 02.03.2004 роз`яснено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків.

Згідно з ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України, зокрема, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території.

Відповідно до ст. 4 Житлового кодексу Української Радянської Соціалістичної Республіки до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

З огляду на викладене нежилим є приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі N 552/7636/14-ц.

Допоміжне приміщення багатоквартирного будинку і нежитлове приміщення є різними приміщеннями, критерії їх розмежування є досить чіткими, а тому відсутні підстави стверджувати, що у різних випадках одне і те ж приміщення може одночасно відноситися до допоміжного та бути нежитловим.

Колегія суддів не спростовує, що для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру, і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин та до житлового фонду не входять, слід враховувати як місце їхнього розташування, так і загальну характеристику сукупності властивостей таких приміщень, зокрема спосіб і порядок їх використання. Однак вказаним не обмежується "коло обставин", які встановлюються для правильного вирішення відповідного спору.

Таку позицію Верховного Суду викладено у

Постанові 15 вересня 2020 року у справі №904/5047/18.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 915/1096/18, від 18.07.2018 у справі № 916/2069/17, від 22.11.2018 у справі № 904/1040/18, від 15.05.2019 у справі № 906/1169/17, від 06.08.2019 у справі №914/843/17, допоміжними приміщеннями є всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, комунікацій, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень.

Визначальним для правильного вирішення даного спору є з`ясування та визначення правового статусу спірних приміщень у багатоквартирному будинку, а саме встановлення, чи належать усі спірні приміщення до числа допоміжних, чи є нежитловими приміщеннями в структурі житлового будинку, з урахуванням характеристик таких приміщень.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Вказаної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема у Постанові від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, судом зроблено наступні висновки щодо характеристик та цільового (функціонального) призначення нежитлові приміщення першого поверху під індексами 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 (загальною площею 53,6 кв. м) на вул. М, Лисенка, 3:

- з наявного в матеріалах справи Плану Першого поверху будинку по вул. Лисенка 3, Червоноармійського району вбачається, що спірні приміщення знаходяться на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку; відповідно до Технічного паспорта № 780 від 04.02.2002 року на СДЮШОР «Сигнал», приміщення на вул. Лисенка, 3 на першому поверсі загальною площею 53, 6 кв.м. обладнано: водопроводом (холодним, гарячим), каналізацією, газопостачанням, електроосвітленням, радіотрансляційною мережею, сміттєвідводом, ліфтом.

- з Довідки, виданої Обласним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки №830 від 21.02.2020, зазначено, що доступ до спірних приміщень відбувається через загальний вхід до будинку (проїзд) та сходову клітку загального користування, що сторонами не заперечується. У Довідці, виданій Обласним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки №ю1/1243 віл 22.12.2016р., вказано, що нежитлові приміщення є ізольованими, не належать до житлового фонду, не перебувають у загальному користуванні мешканців будинку та не є допоміжними. Тобто, приміщення є ізольованим з самостійним виходом через загальний вхід до будинку (проїзд) та сходову клітку загального користування, до житлового фонду не належить та у користуванні меканців будинку не перебуває;

- в матеріалах справи відсутні докази, що приміщення призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, зокрема містять те чи інше обладнання, комунікації, або у який-небудь спосіб задовольняють побутові потреби мешканців, пов`язаних із життєзабезпеченням. Приміщення не є колясочною, коморою, сміттєкамерою, горищем, підвалом, шахтою/машинним відділенням ліфтів, тощо.

З Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.01.2009р. №21609523, з якого вбачається, що власником об`єкта будинку за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. М. Лисенка, буд.3 є територіальна громада м. Львова в особі Львівської міської ради. Підстава виникнення права власності рішення Личаківського/Червоноармійського райвиконкому м. Львова №176 від 10.03.1987р., форма власності- комунальна, частка 1/1.

Крім того, як встановлено судом, відповідно до Рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів № 59 від 18.02.1982 року, приміщення по вул. Лисенка, 3 загальною площею 52,1 м2 передано в оренду обкому профспілки працівників радіоелектронної промисловості для розміщення адміністрації спортивної школи «Сигнал».

На підставі цього рішення 24.09.1993 року був укладений договір оренди нежитлових приміщень № 2360 між Фондом комунального майна ЛМР та спеціалізованою дитячо-юнацькою школою олімпійського резерву «Сигнал», об`єктом оренди згідно Договору є нежитлові приміщення під ін. 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 загальною площею 53,6 м2, що знаходяться за адресою вул. Лисенка, 3 під службові приміщення.

10.04.2002 року був укладений договір оренди №Г-0816 між Управлінням ресурсів ЛМР та спеціалізованою дитячо-юнацькою школою олімпійського резерву «Сигнал» нерухомого майна, приміщень під ін. 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 загальною площею 53,6 м2, що знаходяться за адресою вул. Лисенка, 3

24.07.2009 року між Управлінням комунальної власності ЛМР та СДЮШОР «Сигнал», на підставі наказу Управління комунальної власності № 124-0 від 12.05.2009 року, було укладено договір оренди № Ф-7225-9 на нежитлові приміщення під ін. 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 загальною площею 53,6 м2, що знаходяться за адресою вул. Лисенка, 3.

18.10.2012 року між Управлінням комунальної власності ЛМР та СДЮШОР «Сигнал», на підставі наказу Управління комунальної власності № 265-0 від 25.09.2012 року, було укладено договір оренди № Л-8458-12 нерухомого майна, приміщень під ін. 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 загальною площею 53,6 м2, що знаходяться за адресою вул. Лисенка, 3.

27.10.2015 року між Управлінням комунальної власності ЛМР та СДЮШОР «Сигнал», на підставі наказу Управління комунальної власності № 332-0 від 22.10.2015 року, було укладено договір оренди № Л-9884-15 нерухомого майна під ін. 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 загальною площею 53,6 м2, що знаходяться за адресою вул. Лисенка, 3.

17.12.2018 року між Управлінням комунальної власності ЛМР та СДЮШОР «Сигнал», на підставі наказу Управління комунальної власності № 580-0 від 30.11.2018 року, було укладено договір оренди № Г-11564-18 нерухомого майна, приміщень під ін. 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 загальною площею 53,6 м2, що знаходяться за адресою вул. Лисенка, 3.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що спірне приміщення не є допоміжним, яке відносяться до спільної власності усіх співвласників ОСББ, а є нежитловим приміщенням, яке належить територіальній громаді міста Львова, Рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №1164 від 09 грудня 2016 року, яким вирішено зареєструвати територіальній громаді міста Львова в особі Львівської міської ради право комунальної власності на нежитлові приміщення за адресою вул. М. Лисенка, 3 (згідно п.1 Переліку нежитлових приміщень, на які реєструється право комунальної власності територіальної громади) є правомірним, а відтак позовна вимога про визнання незаконним та скасування рішення ВК ЛМР від 09.12.2016р. №1164 задоволенню не підлягає.

Оскільки вказане рішення виконкому Львівської міської ради було підставою для державної реєстрації права комунальної власності на спірні приміщення, позовна вимога про скасування держаної реєстрації права власності на нежитлові приміщення задоволенню не підлягає. Підстави для припинення права власності територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради на нежитлові приміщення першого поверху під інд. №2-1, 2-2, 2-3, 2-4 загальною площею 53, 6 кв. м. за адресою м. Львів, вул. М. Лисенка, 3 відсутні.

Щодо заяви відповідача, викладеній у відзиві на позовну заяву (вх.№20218/20 від 22.06.2020р.) про застосування строку позовної давності суд зазначає таке.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Відповідно до п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Таким чином, суд, у зв`язку з встановленням необґрунтованості заявлених позовних відмовляє у задоволенні заяв відповідачів про застосування строку позовної давності.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 42, 123, 129, 222, 233, 236, 238, 240, 241, 247-248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 25.11.2020р.

Суддя М.М. Синчук