ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2020 р.м. ХарківСправа № 922/2925/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" (04176, м. Київ, вул. Електриків, буд. 29А)
до Фізичної особи-підприємця Варвінського Олесія Миколайовича ( АДРЕСА_1 ) 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 )
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Варвінського Олексія Миколайовича, в якому просить стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 37454,42 грн. Витрати зі сплати судового збору позивач також просить стягнути з відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2925/20. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами. Також, роз`яснено сторонам, що відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

06.10.2020 відповідачем до канцелярії суду подано відзив за вх. № 23222, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову. Окрім того, разом із відзивом, відповідачем подано клопотання, в якому останній просив залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_3 .

Відзив долучено до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.10.2020 задоволено клопотання ФОП Варвінського Олексія Миколайовича щодо залучення до участі у справі третьої особи. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 .

23.10.2020 від позивача до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив за вх. № 24689, яка долучена до матеріалів справи.

27.10.2020 від третьої особи ( ОСОБА_1 ) до канцелярії суду надійшли письмові пояснення за вх. № 25031, які долучені до матеріалів справи.

Заперечення на відповідь на відзив відповідачем подані до суду не були.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

22.02.2017 на автошляху Київ-Харків-Довжанський відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу RENAULT MASTER (д.н. НОМЕР_1 ) та транспортного засобу RENAULT MASCOTT (д.н. НОМЕР_2 ), під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Валківського районного суду Харківської області від 31.03.2017 у справі № 615/319/17 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу RENAULT MASCOTT (д.н. НОМЕР_2 ) була застрахована за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів № АЕ6381471 в АТ "СК "Країна".

Внаслідок настання страхового випадку, 03.10.2017 потерпілий звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування.

На підставі вказаної заяви потерпілого, позивачем було складено Страховий акт № 02/43731/3.2.29 та здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 37454, 42 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 14170 від 24.10.2020.

На момент скоєння ДТП ОСОБА_1 працював водієм у ФОП Варвінського О.М. , що підтверджується довідкою № 17 від 26.11.2020, яка видана роботодавцем, а також трудовим договором від 31.01.2017 та розпорядженням від 31.01.2017 про прийняття на роботу.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує, що відповідно до постанови Валківського районного суду Харківської області від 31.03.2017 у справі № 615/319/17 ДТП сталося внаслідок невідповідності технічного стану Правилам дорожнього руху забезпеченого транспортного засобу, а отже, зважаючи на пп. "г" п. 38.1.1 ст. 38 Закону України та ст. 1172 ЦК України, у позивача виникло право на подання позову в порядку регресу на фактично виплачену суму страхового відшкодування у розмірі 37454,42 грн. до роботодавця водія.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

В силу положень частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальними положеннями про відшкодування шкоди, закріпленими в положеннях статті 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Окрім того, статтею 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до пп. "г" п. 38.1.1. ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страховика або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил Дорожнього руху.

В той же час, правила регулювання деліктних зобов`язань визначають можливість відшкодування завданої шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до частини першої статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Отже, в обґрунтування підстав пред`явлення вимоги про відшкодування шкоди у розмірі 37454,42 грн. до ФОП Варвінського Олексія Миколайовича, позивач посилається на норму частини першої статті 1172 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, а також на норму пп. "г" п. 38.1.1. ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якою передбачено право подання регресного позову на відшкодування шкоди, якщо ДТП визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил Дорожнього руху.

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП ОСОБА_1 працював водієм у ФОП Варвінського О.М. , що підтверджується довідкою № 17 від 26.11.2020, яка видана роботодавцем, а також трудовим договором від 31.01.2017 та розпорядженням від 31.01.2017 про прийняття на роботу. Вказаний факт не спростовується ані відповідачем у відзиві на позов, ані третьою особою у письмових поясненнях.

Однак, не погоджуючись з позовними вимогами, відповідач та третя особа ( ОСОБА_1 ) вказують, що ДТП не є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху, а Постанова Валківського районного суду Харківської області у справі № 615/319/17 не містить в собі доказів на підтвердження технічної несправності ТЗ RENAULT MASCOTT та технічний стан транспортного засобу взагалі не був предметом дослідження у вказаному судовому процесі. За твердженнями відповідача та третьої особи, ДТП сталася в результаті потрапляння ТЗ в яму, внаслідок чого відірвалось заднє зовнішнє колесо та, вилетівши на зустрічну смугу, вдарило у зустрічний автомобіль RENAULT MASTER.

Однак, суд вважає вищенаведені доводи відповідача та третьої особи необгрунтованими, з огляду на наступне.

Постановою Валківського районного суду Харківської області від 31.03.2017 у справі № 615/319/17 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Окрім того, у постанові суду вказано, що судом встановлено факт того, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом RENAULT MASCOTT д.н. НОМЕР_2 , не врахував стан транспортного засобу, чим порушив п. 2.3. Правил дорожнього руху України, в результаті чого відпало колесо та спричинив ДТП з автомобілем RENAULT MASTER д.н. НОМЕР_1 .

Пункт 2.3. Правил дорожнього руху України встановлює, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

А отже, з вищенаведеного вбачається, що факт несправності автомобіля встановлений у судовому порядку постановою Валківського районного суду Харківської області від 31.03.2017 по справі № 615/319/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом з цим, суд звертає увагу, що ні відповідачем, ні третьою особою до суду не було надано доказів того, що перед виїздом водієм, винним у скоєнні ДТП, був перевірений та забезпечений технічно справний стан транспортного засобу, а також того, що під час ДТП транспортний засіб RENAULT MASCOTT д.н. НОМЕР_2 знаходився у справному стані.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що після виплати позивачем страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу, у останнього виникло право регресної вимоги до відповідача, як роботодавця водія, з вини якого сталася ДТП внаслідок невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу вимогам ПДР.

Що ж стосується заперечень відповідача щодо суми страхового відшкодування та здійснення позивачем виплати страхового відшкодування без проведення експертизи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Норма ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже, така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акта виконаних робіт (наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеній, зокрема, у постанові від 01.02.2018 у справі №910/22886/16).

Відповідно до абз.2 п.36.2 ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

В матеріалах справи міститься акт огляду транспортного засобу від 28.02.2017 за підписом потерпілої особи, що є підтвердженням погодження останнім з його змістом, без будь-яких зауважень з боку потерпілої особи та без вимог про проведення оцінки чи експертизи пошкодженого транспортного засобу.

З урахуванням пошкоджень транспортного засобу, що були зафіксовані в Акті огляду транспортного засобу, позивачем також було складено ремонтну калькуляцію.

Наявні в матеріалах справи акт огляду транспортного засобу, складений працівником позивача, та ремонтна калькуляція від 15.03.2017 № 43731, складена за допомогою системи AUDATEX, містять дані про характер пошкоджень, заподіяних транспортному засобу RENAULT MASTER д.н. НОМЕР_1 , чіткий опис пошкоджень цього транспортного засобу, а також відмітку про характер робіт та способів усунення механічних пошкоджень.

Так, відповідно до ремонтної калькуляції від 15.03.2017 №43731, складеної з використанням програми AUDATEX, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу RENAULT MASTER д.н. НОМЕР_1 , з вирахуванням зношення запчастин, складає 57964,42 грн.

Суд зазначає, що визначення розміру збитків на підставі ремонтної калькуляції, складеній на основі комп`ютерної програми AUDATEX, не суперечить нормам чинного законодавства про оціночну діяльність, оскільки комп`ютерна програма AUDATEX рекомендована п.59 додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, яка застосовується для визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.

З урахуванням пошкоджень автомобіля, що були зафіксовані в Акті огляду транспортного засобу, а також з урахуванням ремонтної калькуляції, позивачем було складено Страховий акт № 02/43731/3.2.29 від 23.10.2020 та запропоновано відшкодувати шкоду потерпілому у розмірі 37964,42 грн. без проведення експертизи. Саме на підставі заяви щодо погодження розміру страхового відшкодування від 03.10.2017 позивачем було виплачено суму страхового у розмірі 37964,42 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 14170 від 24.10.2017.

Отже, з вищенаведеного вбачається, що позивачем здійснено виплату страхового відшкодування відповідно до норм чинного законодавства, на підставі погодженого розміру страхового відшкодування, акту огляду пошкодженого транспортного засобу та ремонтної калькуляції, яка була складена саме за допомогою комп`ютерної програми для складання калькуляцій відновлювального ремонту транспортних засобів AUDATEX, що виключає сумніви щодо невідповідності ремонтно-відновлювальних робіт, характеру пошкоджень та їх вартості.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.76 Господарського процесуального кодексу України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.78-79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача завданих збитків в порядку регресу у розмірі 37454,42 грн. є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ст. 129 ГПК України, у зв`язку з чим судовий збір у розмірі 2102,00 грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Варвінського Олексія Миколайовича ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" (04176, м. Київ, вул. Електриків, буд. 29А, ) завдані збитки в порядку регресу у розмірі 37454,42 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач: Акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" (04176, м. Київ, вул. Електриків, буд. 29А, ).

Відповідач: Фізична особа-підприємець Варвінський Олексій Миколайович ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Повне рішення складено "30" листопада 2020 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/2925/20