ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.11.2020 Справа № 914/2511/14

Господарський суд Львівської області у складі судді Коссака С.М., при секретарі Пукач М.В., розглянувши заяву: Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго, м. Львів

про поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання та видача дубліката наказу

у справі № 914/2511/14

За позовом: Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго, м. Львів

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Микичака Миколи Миколайовича, м. Львів

про стягнення заборгованості за договором № 4242/ А від 01.02.2008р.

За участі представників сторін:

Від заявника: не з`явився;

Від боржника: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

17.11.2020 до Господарського суду Львівської області надійшла заява (вх.№ 2967/20) Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго, м. Львів про поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання та видача дубліката наказу у справі № 914/2511/14, а саме наказу від 22.10.2014 року про стягнення з Фізичної особи - підприємця Микичака Миколи Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер фізичної особи підприємця НОМЕР_1 ) на користь Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго (79040, м. Львів, вул. Д.Апостола, 1; ідентифікаційний код 05506460) 1 885,92 грн. основного боргу, 115,75 грн. інфляційні втрати, 80,66 грн. пені та 1776,59 грн. витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 18.11.2020 року заяву Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго, м. Львів про поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката наказу у справі №914/2511/14 призначено до розгляду в судовому засіданні на 26.11.2020 року. Явку представників сторін визнано на власний розсуд.

В судове засідання 26.11.2020 року учасники справи не з`явилися.

Заявник у поданій заяві зазначає, що 09.09.2014 року Господарським судом Львівської області винесено рішення у справі №914/2511/14 за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до Фізичної особи - підприємця Микичака Миколи Миколайовича про стягнення заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання в розмірі 2 025,67 грн. 22.10.2014 року на виконання рішення від 09.09.2014 року Господарським судом Львівської області видано наказ про примусове виконання рішення суду. 13.11.2014 року позивачем виконавчий документ було скеровано на виконання до Франківського відділу ДВС ЛМУЮ. 20.11.2014 року його було отримано відділом ДВС, про що свідчить підпис уповноваженої особи на поштовому повідомленні про вручення. 23.07.2015 року старшим державним виконавцем Франківського відділу ДВС ЛМУЮ було винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю в боржника доходів, майна, транспортних засобів, тощо. 04.09.2015 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» було повторно пред`явлено даний документ до виконання згідно заяви від 31.08.2015 року. Постанова про відкриття виконавчого провадження на адресу ЛМКП «Львівтеплоенерго» не надходила, виконавчий документ на адресу стягувана не повертався. На неодноразові звернення до Франківського ВДВС ЛМУЮ у жовтні 2020 року отримано відповідь про втрату такого виконавчого документа при пересилці, згідно довідки про втрату судового наказу від 27.10.2020 року № 33908.

Відповідно до ст.329 Господарського процесуального кодексу України . У разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 19.4 Розділ XI Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проаналізувавши заяву та подані документи, суд дійшов висновку про задоволення заяви про поновлення пропущеного строку предявлення наказу до виконання та видача дубліката наказу.

Розглянувши заяву, суд доходить висновку про її задоволення з таких підстав.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини 1 статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У частині 1 статті 6 Конвенції закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.97 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").

Пунктом 19.4 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України встановлено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

ГПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Водночас, обов`язковою умовою видачі дубліката наказу є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Даної правової позиції дотримується Верховний Суд (постанови від 10.09.2018 у справі N 5011-58/9614-2012, від 21.01.2019 у справі N 916/215/15-г).

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй Постанові від 25.09.2015 року за № 8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа. Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент видачі наказу суду) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05.10.2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року.

Згідно з п. 5 розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Статтею 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Водночас, положення п. 5 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року не розповсюджують свою дію на виконавчі документи, строк виконання за якими сплив на час набрання чинності зазначеним законодавчим актом (постанова Верховного Суду від 02.05.2018 року у справі №5016/149/2011).

Судом встановлено, що наказ про примусове виконання судового рішення від 09 вересня 2014 року, датований 22.10.2014 року, у справі №914/2511/14 (рішення набрало законної сили 23 вересня 2014 року) дійсний до пред`явлення до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішення законної сили. Отже, з 23.10.2014 року починається перебіг строку, встановленого для виконання рішення суду. Заява про примусове виконання скерована 13.11.2014 року, проте згідно постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв`язку з відсутністю в боржника доходів майна, транспортних засобів, тощо від 23.07.2015р.

04.09.2015 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» було повторно пред`явлено даний документ до виконання згідно заяви від 31.08.2015 року.

Таким чином, встановлено, що стягувачем виконавчий документ було пред`явлено для потворного примусового виконання 04.09.2015 року, проте постанова про відкриття виконавчого провадження на адресу позивача не надходила, виконавчий документ на адресу стягувача не повертався, на неодноразові звернення позивачем до Франківського ВДВС ЛМУЮ , а це 04.07.2016 року, скарга від 19.09.2016 року, запит від 16.08.2019 року, запит від 23.01.2020 року, у зв`язку з чим строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив на час набрання чинності Закону України «Про виконавче провадження".

Відтак законодавець збільшив до трьох років строк пред`явлення до виконання як наказів суду, виданих після набрання чинності 05.10.2016 року Законом України "Про виконавче провадження" так і наказів суду, які були видані на виконання судових рішень до 05.10.2016 року, та строк пред`явлення яких до виконання не сплив станом на 05.10.2016 року (постанова Верховного Суду від 30.07.2019 у справі №922/3137/15).

Суд зазначає, що обов`язковою умовою видачі дубліката наказу є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду (постанова Верховного Суду від 11.11.2019 року у справі № 5/229-04).

Заявником поряд із заявою про видачу дублікату наказу, зазначено у прохальній частині заяву про поновлення строку для пред`явлення його до виконання (вх.№2967/20).

Як зазначалося вище, строк пред`явлення до виконання судового наказу від 22.10.2014 року у справі №914/2511/14 пропущено позивачем з поважних причин, оскільки наказ на адресу підприємства з виконавчої служби так і не повертався і про те, що його втрачено підприємство дізналося в жовтні 2020 року .

Однак, згідно інформації, зазначеної у про втрату судового наказу від 27.10.2020 року №33908 Франківського ВДВС у місті Львові підтверджено, що судовий наказ №914/2511/14 від 22.10.2014 року про стягнення з Микичака Миколи Миколайовича на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість у розмірі 3 858,92грн., втрачено при пересилці і на виконанні не перебуває.. Належних та допустимих доказів наявності оригіналу виконавчого документа у стягувача чи органу стягнення суду не надано та судом не встановлено. Станом на час розгляду справи рішення господарського суду у справі №914/2511/14 про стягнення 3858,92грн. не виконано. (докази надіслання вищезазначених запитів знаходяться в матеріалах справи за вх.№2967/20).

Враховуючи наведене вище, суд доходить висновку про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа наказу Господарського суду Львівської області від 22.10.2014 року у справі №914/2511/14 про стягнення 3858,92 грн. до виконання та про видачу його дублікату у зв`язку з його втратою, що унеможливлює його виконання.

Дублікат виконавчого листа видається на підставі ухвали суду і його зміст має повністю співпадати з оригіналом, тобто відповідати резолютивній частині рішення суду.

Натомість, як вже було зазначено раніше, ГПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За умови встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, зокрема містити й дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

В силу вимог ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень ст.74 ГПК України).

Враховуючи наведене та керуючись статтею 234, 329, пунктом 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву про поновлення пропущеного строку для предявлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу задоволити.

2. Поновити пропущений строк для предявлення наказу до виконання, а саме наказу Господарського суду Львівської області по справі №914/2511/14 від 22.10.2014 року.

3. Видати дублікат наказу Господарського суду Львівської області у справі № 914/2511/14 від 22.10.2014 про стягнення з стягнення з Фізичної особи - підприємця Микичака Миколи Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер фізичної особи підприємця НОМЕР_1 ) на користь Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго (79040, м. Львів, вул. Д.Апостола, 1; ідентифікаційний код 05506460) 1 885,92 грн. основного боргу, 115,75 грн. інфляційні втрати, 80,66 грн. пені та 1776,59 грн. витрати по сплаті судового збору.

4. Дублікат наказу направити стягувачу- Львівському міському комунальному підприємству Львівтеплоенерго (79040, м. Львів, вул. Д.Апостола, 1; ідентифікаційний код 05506460).

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 235 ГПК України.

Ухвалу може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст.255-257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.М. Коссак