ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року

м. Черкаси справа № 925/1172/20

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І. розглянувши в порядку письмового провадження справу №925/1172/20 за позовом Фізичної особи - підприємця Лиходєдова Леоніда Борисовича до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про стягнення 129866, 70 грн,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 129866,70 грн заборгованості по договору на здійснення технічного нагляду від 20.03.2017 №438тн з яких: 83715,64 грн. основний борг, 36286,91 грн. штрафні санкції, 4033,85 грн. 3% річних та 5830,30 грн. інфляційні.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідач не розрахувався за виконані позивачем роботи, чим порушив грошові зобов`язання по вказаному договору. Тому, за неналежне виконання відповідачем умов зазначеного договору позивач вважає за необхідне стягнути крім основного боргу ще й господарські санкції, передбачені ч.6 ст.231 ГК України та ч.2 ст.625 ЦК України.

Справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

05.10.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечував проти заявлених позивачем вимог мотивуючи тим, що пунктом 3.1.4 вказаного договору зазначено, що Замовник здійснює оплату Виконавцю за здійснення технічного нагляду щодо виконаних робіт, виконання яких підтверджується формами КБ-2в, протягом 7 (семи) робочих днів з моменту підписання акту виконаних робіт між Замовником та Виконавцем при умові фактичного надходження коштів на розрахунковий рахунок Замовника.

Відповідач вважає, що оплата робіт по даному Договору можлива лише після надання позивачем відповідачу актів виконаних робіт форми КБ-2в та лише після їх підписання.

Відповідач зазначив, що позивач не направляв на адресу відповідача відповідні Акти, а лише в якості додатків до позовної заяви надав Акти виконання будівельних робіт ТОВ «Главшляхбуд», які не є тотожними.

15.10.2020 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач не погодився з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов та просив суд заявлені позовні вимоги задовольнити повністю.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, встановив наступне.

20.03.2017 між сторонами був укладений Договір на здійснення технічного нагляду №438тн (далі - Договір), відповідно до умов якого Замовник (відповідач) доручив, а Виконавець (позивач) взяв на себе зобов`язання здійснювати технічний нагляд, контроль за дотриманням проектних рішень та вимог державних стандартів, будівельних норм і правил, а також контроль за якістю та обсягами робіт, виконаних по об`єкту: «Реконструкції вул. Сумгаїтської від межі міста до вул. Одеської» (далі - Об`єкт; Роботи).

За умовами п.1.2 цього Договору Замовник зобов`язався оплатити за здійснений Виконавцем технічний нагляд відповідно до фактично виконаних Підрядником робіт на Об`єкті.

Відповідно п.2.1 Договору та Протоколу погодження договірної ціни (Додатку до Договору, в редакції Додаткової угоди №1 до Договору від 14.09.2017), вартість робіт з технічного нагляду становила 619 271,08 грн., з врахуванням ставки єдиного податку (5% група - 3):

- фінансування 2017 року: 569 509,49 грн.;

- фінансування 2018 року: 49 761,59 грн.

У разі зміни обсягів виконання будівельних робіт - вартість робіт з технічного нагляду підлягає коригуванню.

П.2.2 Договору передбачено, що розрахунки за роботи з технічного нагляду повинні здійснюватися Замовником у безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на рахунок Виконавця у розмірі 1,5% від вартості виконаних підрядником робіт, за якими Виконавцем здійснювався технічний нагляд, відповідно до актів приймання виконаних підрядних робіт (примірних форм КБ-2в) в 7 (семиденний) строк з моменту їх надходження до Замовника.

Відповідно до п.2.3 Договору, у разі затримки бюджетного фінансування та/або затримки здійснення платежів не з вини Замовника оплата за виконані роботи здійснюється протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання Замовником відповідного фінансування на свій реєстраційний рахунок.

За умовами п.2.5 початком виконання робіт є початок будівельно-монтажних робіт на Об`єкті, закінченням - реєстрація декларації про готовність Об`єкту до експлуатації. Строк виконання робіт-до введення Об`єкту в експлуатацію

Згідно п. 5.1 цей Договір вступає в силу з моменту підписання та діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань.

З матеріалів справи вбачається, що протягом строку дії Договору, за участю позивача (Виконавця) були підписані між Підрядником по Об`єкту та відповідачем (Замовником) Акти приймання виконаних підрядних робіт (за формою КБ-2в):

- Акт приймання виконаних будівельних робіт від 26.12.2017 №1 за грудень 2017 року на суму 2 081 451,00 грн., відповідно до якого вартість Робіт Виконавця складала - 31 221,77 грн. (з розрахунку 1,5% від вартості робіт підрядника), єдиний податок (5%, група - 3) - 1643,25 грн., всього - 32 865,02 грн.;

- Акт приймання виконаних будівельних робіт від 17.05.2018 № 2 за травень 2018 року на суму 1 356 879,00 грн., відповідно до якого вартість

Робіт Виконавця складала - 20 353,19 грн. (з розрахунку 1,5% від вартості робіт

підрядника), єдиний податок (5%, група - 3) - 1071,22 грн., всього - 21 424,40 грн.;

- Акт приймання виконаних будівельних робіт від 17.01.2020 № 3 за жовтень 2019 року на суму 1 854 707,00 грн., відповідно до якого вартість Робіт Виконавця складає - 27820,61 грн. (з розрахунку 1,5% від вартості робіт підрядника), єдиний податок (5%, група - 3) - 1464,24 грн., всього -29 284,85 грн.;

- Акт №4 приймання виконаних будівельних робіт від 17.01.2020 № 4 за жовтень 2019 року на суму 8 954,00 грн., відповідно до якого вартість Робіт Виконавця складала - 134,31 грн. (з розрахунку 1,5% від вартості робіт підрядника), єдиний податок (5%, група - 3) - 7,06 грн., всього -141,37 грн.

По переліченим вище Актам відповідачем Роботи не були оплачені. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем по оплаті Робіт становить 83 715,64 грн.

П.4.1 Договору сторони узгодили, що вони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання умов Договору, згідно з чинним законодавством України.

Позивач в порядку ч.6 ст. 231 Господарського кодексу (далі - ГК) України, нарахував відповідачу за період з 02.01.2018 по 08.09.2020 штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань у розмірі 36286,91 грн.

На підставі положень ч.2 ст.625 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України позивачем за період з 02.01.2018 по 08.09.2020 нараховано позивачу інфляційні витрати у розмірі 5 830,30 грн. та 3% річних в сумі - 4 033,85 грн.

Ст.11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ст. 843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

За приписами ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Ст.193 ГК України та ст.526 ЦК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до приписів ст. 626 ЦК України договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Отже за двостороннім правочином правами та обов`язками наділяються обидві сторони договору. Частиною 5 ст. 626 ЦК України передбачено, що договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи вищенаведеного законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Господарські зобов`язання виникли на підставі укладеного сторонами договору на здійснення технічного нагляду від 20.03.2017 за №438тн, Протоколів погодження договірної ціни робіт та Додаткової угоди №1 від 14.09.2017.

Факт належного виконання позивачем умов вище зазначеного Договору підтверджується, дослідженими в судовому засіданні, Актами приймання виконаних будівельних (форми № КБ-2в) №1 за грудень 2017 р.; № 2 за травень 2018 р. та № 3 і № 4 за жовтень 2019 р. (далі - Акти). Ці Акти складені і підписані між Підрядником і позивачем, без будь-яких зауважень та заперечень, в яких міститься вартість загальновиробничих витрат.

П.2.2 Договору сторони узгодили, що розрахунки за роботи з технічного нагляду здійснюються Замовником у безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на рахунок Виконавця у розмірі 1,5% від вартості виконаних підрядником робіт, за якими Виконавцем здійснювався технічний нагляд, відповідно до актів приймання виконаних підрядних робіт (примірних форм КБ-2в) в 7 (семиденний) строк з моменту їх надходження до Замовника.

П.3.1.4 Договору передбачений обов`язок Замовника (відповідача), здійснити оплату Виконавцю за здійснення технічного нагляду щодо виконаних робіт, виконання яких підтверджується формами КБ-2в, протягом 7 (семи) робочих днів з моменту підписання акту виконаних робіт між Замовником та Виконавцем, при умові надходження коштів на розрахункових рахунок Замовника.

Твердження відповідача про те, що позивач не направляв на адресу відповідача Акти, передбачені умовами п.3.1.4 Договору, суд оцінює критично, оскільки факт направлення Акту за № 18 до Договору від 20.03.2017 № 438тн щодо виплат на здійснення технічного нагляду в розмірі 83715,64 грн. підтверджується супровідним листом позивача від 21.12.2019 № 43 з відміткою відповідача про його отримання (вхідний номер відповідача 28157-01-14 від 21.12.2019).

У зазначеному листі позивач повідомляв відповідача про те, що були перевірені: відповідність виконаних будівельно-монтажних робіт на Об`єкті проектних рішенням, вимогам будівельних норм і правил та іншим нормативним документам; відповідність обсягів та якості виконаних будівельно-монтажних робіт проектно-кошторисній документації та підписані Акти КБ2в підряднику за виконані роботи на Об`єкті.

Відтак доводи відповідача щодо не направлення позивачем відповідних Актів є безпідставними.

Щодо не підписання Замовником Актів приймання-передачі виконаних робіт суд приходить до наступного.

Відповідно ст. 853 ЦК України та умов п. 3.1.3 Договору, до обов`язку замовника за договором підряду входить прийняти роботу, виконану підрядником, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Суд вважає, що відмова замовника від підписання акта виконаних робіт за договором підряду за відсутності своєчасно наданих зауважень до виконаних робіт не звільняє замовника від обов`язку щодо їх оплати. Відсутність своєчасно висловлених зауважень до виконаних робіт свідчить про прийняття робіт та, відповідно, виникнення у останнього обов`язку щодо їх оплати. Відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Таким чином, замовник, що на порушення вимог статей 853, 882 ЦК України безпідставно відмовився від прийняття робіт, який своєчасно не заявляє про їх недоліки (за наявності таких), не звільняється від обов`язку оплатити роботи, виконані за договором підряду.

Доказів того, що існували будь-які заперечення/зауваження щодо виконаних Робіт за Договором, відповідач суду не подав. Відтак, суд приходить до висновку, що Роботи були виконані позивачем належним чином та прийнятті відповідачем у повному об`ємі без зауважень.

За правилами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику цього суду, як джерело права.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.03.2020 у справі № 910/3011/19, від 03.04.2018 у справі № 908/1076/17, від 16.09.2019 у справі № 921/254/18, від 24.10.2018 у справі № 910/2184/18, від 16.09.2019 у справі № 921/254/18, від 15.10.2019 у справі № 921/262/18.

Отже, суд приходить до висновку, що незалежно від наявності або відсутності у Замовника бюджетного фінансування, відповідач зобов`язаний оплатити вартість Робіт позивачу в термін, що не може перевищувати 7 (семиденний) строк з моменту надходження до Замовника актів приймання виконаних підрядних робіт (примірних форм КБ-2в).

Борг відповідача перед позивачем становить 83715,64 грн. Здійснений позивачем розрахунок заборгованості, суд вважає вірним і обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що 25.08.2020 відповідачу надсилався від позивача адвокатський запит щодо термінів надходження до позивача від Підрядника по Об`єкту Актів приймання виконаних підрядних робіт (за формою КБ-2в): №1 за грудень 2017 р., №2 за травень 2018 р., №3 за жовтень 2019 р., №4 за жовтень 2019 р., Роботи по яких не були оплачені Замовником Виконавцю. Запит на встановлення даних обставин зареєстрований відповідачем за вх. №170050-01-2/26.08.2020.

У відповіді на адвокатський запит за вих. №17050-01-21 від 31.08.2020, відповідач повідомив позивача про відсутність інформації про точну дату надходження Актів від підрядника по Об`єкту.

Оскільки дата підписання Актів настала пізніше дати надходження Актів до Замовника, то для розрахунку договірного строку оплати Робіт, позивач здійснив обрахунок строку, виходячи із дати підписання Актів, а саме на підставі:

- Акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017 року

від 26.12.2017 на суму 32 865,02 грн. в термін до 02 січня 2018 року;

- Акту №2 приймання виконаних будівельних робіт за травень 2018 року від 17.05.2018 на суму 21 424,40 грн. в термін до 24 травня 2018 року;

- Акту №3 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2019 року від 17.01.2020 на суму 29 284,85 грн. в термін до 24 січня 2020 року;

- Акту №4 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2019 року від 17.01.2020 на суму 141,37 грн. в термін до 24 січня 2020 року.

П.4.1 Договору сторони узгодили, що вони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання умов Договору, згідно з чинним законодавством України.

Оскільки будь-який фіксований розмір неустойки та/або пені та/або штрафу Договором не був встановлений, то позивач відповідно до положень ч.6 ст. 231 ГК України, нарахував відповідачу за період з 02.01.2018 по 08.09.2020 штрафні санкції за користування чужими коштами у розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 36286,91 грн.

За період з 02.01.2018 по 08.09.2020 позивач відповідачу нарахував згідно ч.2 ст.625 ГПК України інфляційне збільшення у розмірі 5 830,30 грн. та 3% річних в сумі 4 033,85 грн.

Суд, дослідивши здійснений позивачем розрахунок штрафних санкцій вважає його таким, що відповідає вимогам чинного законодавству України.

За приписами ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів здійснення відповідачем оплати заявлених до стягнення сум, суду не надано.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати останнього на оплату судового збору.

Крім того, позивач заявляючи позов, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. та 5000 грн. винагороди в якості «гонорару успіху» у випадку прийняття судом рішення на користь позивача.

В якості доказів понесених витрат позивач надав суду:

- Договір про надання правової допомоги №17/08/2020 від 17.08.2020 разом з Додатковою угодою №1,

- Акт прийнятих-наданих послуг від 17.08.2020,

- квитанцію АТ КБ «Приватбанк» від 09.09.2020 №2078-5117-5487-0119 на підтвердження оплати правової допомоги по справі в розмірі 5000 грн.,

- детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 09.09.2020.

Частиною 1 статті ст. 16 ГПК України, встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з ч.2 названої статті, представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 123 ГПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3 п. 1).

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За умовами п.1 Додаткової угоди №1 до Договору про надання правової допомоги №17/08/2020 від 17.08.2020, у випадку прийняття судом рішення на користь Замовника (позивача) у справі за позовом до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради (відповідача), Замовник зобов`язаний сплатити Виконавцю винагороду у розмірі 5000 гривень («гонорар успіху»).

За приписами п.4 ст.1, частин 3 та 5 ст. 27 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до ст.19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

При встановленні розміру гонорару відповідно до ч.3 ст.30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також за ст.28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно -виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тому домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis рішення ЄСПЛ у справі «East/West» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West., заява № 19336/04, § 268)). У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Суд, враховуючи вище викладене, приходить до висновку, що заявлена вимога позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. та винагороди в якості «гонорару успіху» в розмірі 5000 грн. підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 123, 129, ст. ст.232, 233, 236-241 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради (; вул..Б.Вишневецького,36, м.Черкаси, 18001) на користь Фізичної особи - підприємця Лиходєдова Леоніда Борисовича (ідент.код НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) - 83 715,64 грн. (вісімдесят три тисячі сімсот п`ятнадцять грн. 64 коп.) боргу, 36 286,91 грн. (тридцять шість тисяч двісті вісімдесят шість грн. 91 коп.) штрафних санкцій за користування чужими коштами, 4 033,85 грн. (чотири тисячі тридцять три грн. 85 коп.) 3% річних; 5 830,30 грн. (п`ять тисяч вісімсот тридцять грн. 30 коп.) втрат внаслідок інфляції; 2 102 грн. (дві тисячі сто дві грн) витрат по сплаті судового збору та 10 000 грн (десять тисяч грн) витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення підписано 26.11. 2020.

Суддя К.І.Довгань