РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.11.2020 Справа № 910/7249/20
Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/7249/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Інтаєр»

до Державного підприємства «Завод 410 ЦА»

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

26 травня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Інтаєр" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 14.05.2020 року до Державного підприємства "Завод 410 ЦА" (відповідач) про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг № 1-юр-4 від 22.06.2018 року у розмірі 223 808,16 грн., з них: основного боргу - 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень), пені - 8493,16 грн. (вісім тисяч чотириста дев`яносто три гривні 16 копійок), 3% річних - 1315,00 грн. (одна тисяча триста п`ятнадцять гривень) та 7% штрафу - 14 000,00 грн. (чотирнадцять тисяч гривень).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором про надання юридичних послуг № 1-юр-4 від 22.06.2018 року, зокрема, у визначені договором строки не здійснив оплату вартості наданих йому позивачем послуг, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 року у справі № 910/7249/20 позовну заяву б/н від 14.05.2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Інтаєр" до Державного підприємства "Завод 410 ЦА" про стягнення грошових коштів залишено без руху, надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Інтаєр" строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

Так, поштове відправлення з ухвалою суду у даній справі було направлене Товариству з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Інтаєр" за адресою: 01133, м. Київ, вул. Мечникова, 4/1, оф. 19-А, яка вказана в позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також на адресу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Інтаєр" - Попель Д.В.: 04108, м. Київ, пр-т Свободи, 5, кв. 155 .

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 578 ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 року у справі № 910/7249/20 вручено уповноваженому представнику позивача - 01.06.2020 року.

Відповідно до п. 4 розділу Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

10.06.2020 року через відділ діловодства суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Інтаєр" надійшла заява б/н від 05.06.2020 року "Про усунення недоліків позовної заяви".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/7249/20, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Відповідач надав відзив на позов, проти задоволення позовних вимог заперечує, мотивуючи це тим, що позивачем не доведено наданням ним відповідачу послуг за договором №1-юр-4 в повному обсязі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.06.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Абсолют» та Державним підприємством «Завод 410 ЦА» укладено договір № 1-юр-4 про надання юридичних послуг (надалі - договір).

11.03.2020 року власником 100% капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Абсолют» Дроботун В.М. було прийнято рішення про зміну найменування товариства на Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Інтаєр».

Відповідно до п. 1.1. договору, відповідач дає завдання позивачу та зобов`язується оплатити його послуги, а позивач зобов`язується надавати послуги з представництва інтересів відповідача у судах першої та апеляційної інстанції у справі про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення, винесеного офісом великих платників податків ДФС.

Розділом 4 договору визначено вартість та порядок оплати послуг:

Вартість послуг складає 400 000 грн., відповідач сплачує 50% вартості послуг протягом 10 календарних днів з моменту підписання сторонами договору, остаточний розрахунок у розмірі 50% вартості послуг відповідач здійснює протягом 10 календарних днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг.

03.07.2018 року відповідачем було перераховано на користь позивача 200 000,00 грн., в якості оплати за надання юридичних послуг за договором, що підтверджується платіжним дорученням № 2145 від 03.07.2018 року.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2020 року у справі № 826/14116/18 було залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.10.2019 року, яким було визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № від 08.05.2018 року.

Податковим повідомленням - рішенням Офісу великих платників податків № від 08.05.2018 року було зменшено Державному підприємству «Завод 410 ЦА» розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 10 007 937,00 грн. за січень 2018 року.

Враховуючи викладені вище обставини, позивач вважає, що ним належним чином було виконано свої зобов`язання за договором, а відповідач за отримання послуг в повному об`ємі не розрахувався, що стало підставою подання позову в даній справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні доказів та з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не є обґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною першою статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Всупереч вимогам пункту 4.3. договору між сторонами не було підписано акту приймання - передачі наданих послуг і, за таких обставин, у відповідача не виник обов`язок щодо проведення остаточного розрахунку перед позивачем у розмірі 50% вартості послуг.

Позивачем надано суду на підтвердження своїх вимог копію акту від 11.02.2020 року здачі - приймання наданих послуг №1 до договору, вказаний акт підписаний лише позивачем.

Також, позивачем надано суду в якості доказів надіслання вказаного акту на адресу відповідача копію накладної Укрпошти № 726, яка не містить відомостей щодо надіслання саме акту від 11.02.2020 року.

Таким чином, вказані докази не є належними на підтвердження обставини настання строку оплати відповідачем послуг в силу положень пункту 4.3. договору.

Крім того, суд не може залишити поза увагою наступні обставини:

- договір не містить ідентифікаційних ознак щодо податкового повідомлення-рішення (номер, дата прийняття), послуги з представництва щодо визнання нечинним якого мав надати позивач, що унеможливлює встановлення судом обставини фактичного виконання позивачем своїх зобов`язань за договором, оскільки в судових рішеннях, на які посилається позивач, як на підтвердження своїх вимог, зазначені відповідні відомості (податкове повідомлення - рішення № від 08.05.2018 року);

- ні рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.10.2019 року, ні постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2020 року у справі №826/14116/18, не містять відомостей щодо того, що представництво ДП «Завод 410 ЦА» у даній справі здійснювалось Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Інтаєр» чи уповноваженими ним особами.

Таким чином, позивачем не доведено суду факт належного виконання ним свого обов`язку за договором.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та положень договору, зважаючи на відсутність в матеріалах справи підписаного обома сторонами договору акту приймання-передачі наданих послуг, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не є обґрунтованими.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє позивачу у вимозі про стягнення з відповідача судового збору та витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 30.11.2020р.

Суддя О.В. Котков