РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.11.2020Справа № 910/13679/20
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Виробничо - комерційна фірма « Будсервіс »

До Комунального підприємства « Київпастранс »

Про стягнення 77276,24 грн.

Суддя Пінчук В.І.

Представники сторін: без виклику

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю « Виробничо - комерційна фірма « Будсервіс » звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача - комунального підприємства « Київпастранс » 77276,24 грн., з яких: 63852,00 грн. основний борг за договором поставки від 11.06.2018 р. № 52.18-226, 10547,74 грн. пеня, 1519,09 грн. - 3% річних та 1357,41 грн. збитки від інфляції.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5500,00 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 24.09.2020 р. відкрите провадження у справі № 910/13679/20, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику ) сторін.

15.10.2020 р. через канцелярію суду представником відповадача поданий відзив на позовну заяву.

У вказаному відзиві представник відповідача просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині нарахування пені на суму 6610,84 грн.

Обгрунтовуючи зазначене останній просить суд застосувати строк позовної давності передбачений ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України до нарахованої пені за накладною № РН-0001303 від 07.12.2018 р.

В частині нарахованої пені за видатковими накладними: № РН -0001168 від 22.11.2019 р. та № РН - 0001169 від 22.11.2019 р. відповідач визнає позовні вимоги лише частково в сумі 3830,95 грн., які розраховані останнім з урахуванням ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

11.06.2018 р. між позивачем ( постачальником ) та відповідачем ( покупцем ) був укладений договір № 52.18-226.

Відповідно до умов вказаного договору позивач зобов`язався поставити та передати у власність відповідача товар ( частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху » код 34630000-2 за ДК 021:2015 ( важелі для тролейбусів ) ( лот № 1 - важелі для тролейбусів ), а останній зобов`язався оплатити вказаний товар на умовах цього договору.

Згідно п. 5.2 договору від 11.06.2018 р. № 52.18-226 поставка товару здійснються на умовах

DDP, згідно з INCOTERMS-2010 за адресою: м. Київ, філії та відокремлені підрозділи КП « Київпастранс », перелік яких зазначається у додатку № 4 до цього договору.

Цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2018 р. включно, але у будь - якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань, які виникли під час дії цього договору. ( п. 11.1. договору ).

26.12.2018 р. до вказаного договору була укладенна додаткова угода № 1.

Вказною додатковою угодою строк дії договору продовжено на строк достатній для проведення закупівлі на початку 2019 р.

Відповідно до п. 1.1 додатку № 3 до договору від 11.06.2018 р. № 52.18-226 датою поставки товару вважається відповідна дата підписання сторонами накладної на фактично поставлений товар.

Відповідно до п. 1.4.1 вказаного додатку уповноважені представники обох сторін перевіряють відповідність товару вимогам договору. За результатами перевірки уповноважені представники сторін підписують накладну на товар.

Згідно п. 4.1 до договору від 11.06.2018 р. № 52.18-226 розрахунок за поставлений товар здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 робочих днів з дати підписання покупцем видаткової накладної на фактично поставлену окрему партію товару.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що поставив відповідачу товар передбачений договором від 11.06.2018 р. № 52.18-226 на загальну суму 63852,00 грн., що підтверджується підписаними між сторонами видатковими накладними: № РН-0001303 від 07.12.2018 р. на суму 16290,00 грн., № РН -0001168 від 22.11.2019 р. на суму 29610,00 грн. та № РН - 0001169 від 22.11.2019 р. на суму 17952,00 грн., який останнім не оплачений.

Пунктом 7.3 договору передбачено, що за порушення термінів оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від вартості поставленого в строк товару, за кожен день прострочення оплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, останньому на підставі п. 7.3 договору нарахована пеня в розмірі 10547,74 грн., а також на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховані 3% річних в розмірі 1519,09 грн. та збитки від інфляції в розмірі 1357,41 грн.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо ) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. ( ст. 611 ЦК України )

Порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання ). ( ст. 610 ЦК України ).

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( ст. 525 Цивільного кодексу України )

Суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача основної суми заборгованості в розмірі 63852,00 грн., 3% річних в розмірі 1519,09 грн. та збитків від інфляції в розмірі 1357,41 грн. такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

В частині стягнення з відповідача пені в розмірі 6436,09 грн. ( за видатковою накладною: № РН-0001303 від 07.12.2018 р. на суму 16290,00 грн. ) суд у задоволенні позовних вимог відмовляє, з наступних підстав:

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК України )

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю ( ст. 258 ЦК України ).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені ).

Як свідчать матеріали справи, товар за видатковою накладною № РН - 0001303 поставлений відповідачу 07.12.2018 р., за який останній зобов`язаний був розрахуватись відповідно до п. 4.1 договору від 11.06.2018 р. № 52.18-226 до 07.03.2019 р.

Враховуючи зазначене строк початку нарахування пені за вказаною видатковою накладною розпочався з 08.03.2019 р., а строк звернення з позовними вимогами щодо стягнення пені сплив відповідно до п.1.ч.2 ст. 258 ЦК України 08.03.2020 р.

Частиною 3 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. ( ч. 4 ст. 267 ЦК України ).

Відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено про застосування спливу позовної давності до позовних вимог в частині стягнення з останнього пені за видатковою накладною № РН - 0001303 від 07.12.2018 р.

В частині стягнення з відповідача пені за видатковими накладними: № РН -0001168 від 22.11.2019 р. та № РН - 0001169 від 22.11.2019 р. в розмірі 4111,65 грн. суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, з наступних підстав:

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Натомість, пунктом 7.3 договору від 11.06.2018 р. № 52.18-226 передбачено, що за порушення термінів оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від вартості поставленого в строк товару, за кожен день прострочення оплати.

Таким чином, умовами договору передбачено, за порушення термінів оплати товару пеня стягується за кожен день прострочення оплати, а тому твердження відповідача про застосування ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України до позовних вимог в частині стягнення з останнього пені за видатковими накладними: № РН -0001168 від 22.11.2019 р. та № РН - 0001169 від 22.11.2019 р. є безпідставним.

Відповідно до ст. 129 ГПК України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

По витратах на професійну правничу допомогу в розмірі 5500,00 грн. суд відмовляє, оскільки позивачем не надано доказів понесених витрат.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст.129, 232, 233, 236 - 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства « Київпастранс » ( 04070, м. Київ, Набережне шосе, 2, код 31725604 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Виробничо - комерційна фірма « Будсервіс » ( 45006, Волинська область, м. Ковель, вул. Володимирська, 152 А, код 21745856 ) 63852 ( шістдесят три тисячі вісімсот п`ятдесят дві ) грн. 00 коп. основного боргу, 4111 ( чотири тисячі сто одинадцять ) грн. 65 коп. пені, 1519 ( одну тисячу п`ятсот дев`ятнадцять ) грн. 09 коп. - 3% річних, 1357 ( одну тисячу триста п`ятдесят сім ) грн. 41 коп. збитків від інфляції та 1926 ( одну тисячу дев`ятсот двадцять шість ) грн. 93 коп. судового збору.

Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

СуддяВ.І.Пінчук