РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.11.2020Справа № 910/11068/20

Суддя Господарського суду міста Києва Данилова М.В., при секретарі судового засідання Бордуновій К.Е., розглянувши матеріали справи в порядку загального позовного провадження

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМЕЛЕКТРОНІКА» (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, б. 4-А)

до Державного підприємства «ЗАВОД 410 ЦА» (03151, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 94)

про зобов`язання повернути товар з чужого незаконного володіння

Представники сторін:

від позивача - Севрук В.О., адвокат;

від відповідача - Половінкін О.В., адвокат;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29 липня 2020 року до господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМЕЛЕКТРОНІКА» (позивач) надійшла позовна заява б/н від 22.07.2020 року до Державного підприємства «ЗАВОД 410 ЦА» (відповідач) про зобов`язання повернути товар з чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач без належної правової підстави отримав товар, не здійснивши оплату за нього та не повернув вказаний товар.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.07.2020 року у справі №910/11068/20 позовну заяву б/н від 22.07.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМЕЛЕКТРОНІКА» до Державного підприємства «ЗАВОД 410 ЦА» про зобов`язання повернути товар з чужого незаконного володіння залишено без руху, надано Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОМЕЛЕКТРОНІКА» строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.08.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.09.2020 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.09.2020 року було задоволено клопотання позивача б/н від 23.07.2020 року про витребування доказів, витребувано у Державного підприємства «ЗАВОД 410 ЦА» (місцезнаходження юридичної особи: 03151, м. Київ-151, Повітрофлотський пр-т, 94, , ІПН 84 , св. № 100327512, р/р НОМЕР_1 в AT «Укрексімбанк» м. Київ, МФО 322313, тел/факс: ) оригінали для огляду та належним чином завірені копії для до лучения до матеріалів справи наступних документів: - Актів прийому - передачі кисневих приладів КП-24М від 14.01.2017 року, від 12.12.2016 року, від 16.12.2016 року про отримання кисневих приладів за номерами виробів №№ 9645, 5315, 7623,3521, 3027,4985, 7009, 2856, 1469, 4242, 2248, 799, 5564, 1983; відкладено підготовче засідання на 23.09.2020 року.

15.09.2020 року представник позивача надав клопотання б/н від 11.09.2020 року про витребування доказів, а саме позивач просить витребувати у Державного підприємства «ЗАВОД 410 ЦА» (місцезнаходження юридичної особи: 03151, м. Київ-151, Повітрофлотський пр-т, 94, , ІПН 84 , св. № 100327512, р/р НОМЕР_1 в AT «Укрексімбанк» м. Київ, МФО 322313, тел/факс: ) оригінали для огляду та належним чином завірені копії для долучення до матеріалів справи наступних документів: Актів прийому - передачі кисневих приладів КП-24М від 14.01.2017 року, від 12.12.2016 року, від 16.12.2016 року про отримання кисневих приладів за номерами виробів №№ 9645, 5315, 7623,3521, 3027,4985, 7009, 2856, 1469, 4242, 2248, 799, 5564, 1983; Журнал «Вхідного контролю МТМ №32» та всі інші документи, які складаються за результатами проведення вхідного контролю продукції за 2016, 2017 роки; Перепустки на ввіз матеріальних цінностей на територію заводу за період з 01.12. 2016-31.01.2017 р.; Розписки цеха №8 про отримання продукції за період з 01.12. 2016- 31.01.2017р.; Картки складського обліку за період з 01.12. 2016- 31.01.2017 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.09.2020 року було задоволено клопотання позивача б/н від б/н від 11.09.2020 року про витребування доказів; витребувано у Державного підприємства «ЗАВОД 410 ЦА» оригінали для огляду та належним чином завірені копії для долучення до матеріалів справи таких документів: Актів прийому - передачі кисневих приладів КП-24М від 14.01.2017 року, від 12.12.2016 року, від 16.12.2016 року про отримання кисневих приладів за номерами виробів №№ 9645, 5315, 7623,3521, 3027,4985, 7009, 2856, 1469, 4242, 2248, 799, 5564, 1983; Журнал «Вхідного контролю МТМ №32» та всі інші документи, які складаються за результатами проведення вхідного контролю продукції за 2016, 2017 роки; Перепустки на ввіз матеріальних цінностей на територію заводу за період з 01.12. 2016-31.01.2017 р.; Розписки цеха №8 про отримання продукції за період з 01.12. 2016- 31.01.2017р.; Картки складського обліку за період з 01.12. 2016- 31.01.2017 р.; підготовче засідання у справі № 910/11068/20 відкладено на 15.10.2020 року.

В підготовчому засіданні 15.10.2020 року було оголошено перерву на 28.10.2020 року.

В підготовчому засіданні 28.10.2020 року було оголошено перерву на 11.11.2020 року.

11.11.2020 року було закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду справи по суті на 25.11.2020 року.

В судовому засіданні 25.11.2020 року були присутні представники позивача та відповідача.

Позивач підтримав позов, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Позивач стверджує, що ним було направлено на адресу Відповідача товари таким чином:

- за експрес-накладною ТОВ «Нова пошта» №6367 кисневий прилад КП-24М у кількості 2 одиниці № виробів 9645, 5315. Фактично 2 одиниці продукції отримані Відповідачем 17.12.2016 року. Разом із продукцією Відповідачу було направлено акт прийому - передачі вказаних приладів від 16.12.2016 року.

- за експрес-накладною ТОВ «Нова пошта» №4256 кисневий прилад КП-24М у кількості 2 одиниці № виробів 7623,3521. Фактично 2 одиниці продукції отримані Відповідачем 13.12.2016 року. Разом із продукцією Відповідачу було направлено акт прийому - передачі року

- за експрес-накладною ТОВ «Нова пошта» №2839 кисневий прилад КП-24М у кількості 2 одиниці № виробів 3027,4985. Фактично 2 одиниці продукції отримані Відповідачем 13.12.2016 року . Разом із продукцією Відповідачу було направлено акт прийому - передачі вказаних приладів від 12.12.2016 року.

- за експрес-накладною ТОВ «Нова пошта» №9050 кисневий прилад КП-24М у кількості 8 одиниць № виробів 7009, 2856, 1469, 4242, 2248, 799, 5564, 1983. Фактично 8 одиниць продукції отримані Відповідачем 16.01.2017 року. Разом із продукцією Відповідачу було направлено акт прийому - передачі вказаних приладів від 14.01.2017 року.

Також позивач стверджує, що разом із кожною посилкою, відправленою за вимогою перевізника ТОВ «Нова пошта», на адресу Відповідача були направлені підписані з одного боку Позивачем акти прийому - передачі вказаних кисневих приладів у 2-х екземплярах з метою підписання відповідачем таких екземплярів і зворотного направлення на адресу ТОВ «Промелектроніка» підписаних обома сторонами актів прийому-передачі продукції.

Відповідач в свою чергу, проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні у зв`язку з тим, що не отримував вказаний товар.

Суд вважає за необхідне зазначити таке.

Позивач на підтвердження поштового відправлення на адресу відповідача кисневих приладів надав експрес-накладну №6367 від 16.12.2016 року в двох екземплярах, однак у вказаних накладних містяться різні дані.

Відтак, в накладній за №6367 від 16.12.2016 року, яку позивач надав разом з позовною заявою, вказано місце відправлення - місто Запоріжжя, фактична вага - 5 кг, оголошена вартість - 200 грн., одержувачем вказано відповідача, представником відповідача - Кириченко В.В. В графі «представник одержувача» жодних даних не зазначено. В графі «повний опис відправлення» зазначено «Запчастини до ВПТ».

В накладній за №6367 від 16.12.2016 року, яку відповідач отримав від Нової пошти, вказано місце відправлення - місто Харків, фактична вага - 4,85 кг, оголошена вартість - 500 грн., одержувачем вказано відповідача, представником відповідача - Кириченко В.В. В графі «представник одержувача» зазначено Кириченка В.В. , отримання відбулось 19.12.2016 року. В графі «повний опис відправлення» зазначено «автозапчастини».

В накладній за №4256 від 12.12.2016 року, яку позивач надав разом з позовною заявою, вказано місце відправлення - місто Запоріжжя, фактична вага - 7 кг, оголошена вартість - 200 грн., одержувачем вказано «Гп завод 410», представником відповідача - «При А». В графі «представник одержувача» жодних даних не зазначено. В графі «повний опис відправлення» зазначено «інші запчастини».

В накладній за №6367 від 16.12.2016 року, яку відповідач отримав від Нової пошти, вказано місце відправлення - місто Харків, фактична вага - 7 кг, оголошена вартість - 200 грн., одержувачем вказано «Гп завод 410», представником відповідача «При А». В графі «представник одержувача» зазначено Кириченка В.В. , отримання відбулось 14.12.2016 року. В графі «повний опис відправлення» зазначено «інші запчастини».

В накладній за №2839 від 12.12.2016 року, яку позивач надав разом з позовною заявою, вказано місце відправлення - місто Запоріжжя, фактична вага - 6,5 кг, оголошена вартість - 200 грн., одержувачем вказано «Гп завод 410», представником відповідача - «При А». В графі «представник одержувача» жодних даних не зазначено. В графі «повний опис відправлення» зазначено «інші запчастини».

В накладній за №2839 від 12.12.2016 року, яку відповідач отримав від Нової пошти, вказано місце відправлення - місто Вінниця, фактична вага не зазначена, оголошена вартість - 1000 грн., одержувачем вказано «Державне підприємство «Завод 410 ЦА»», представником відповідача Кириченка В.В.. В графі «представник одержувача» зазначено Кириченка В.В. , отримання відбулось 14.12.2016 року. В графі «повний опис відправлення» зазначено «інші запчастини».

В накладній за №9050 від 14.01.2017 року, яку позивач надав разом з позовною заявою, вказано місце відправлення - місто Запоріжжя, фактична вага - 1 кг, оголошена вартість - 200 грн., одержувачем вказано «Державне підприємство «Завод 410 ЦА», представником відповідача - Кириченка В.В. В графі «представник одержувача» жодних даних не зазначено. В графі «повний опис відправлення» зазначено «запчастини до ВПТ».

В накладній за №9050 від 14.01.2017 року, яку відповідач отримав від Нової пошти, вказано місце відправлення - місто Запоріжжя, фактична вага не зазначена, оголошена вартість - 200 грн., одержувачем вказано «Державне підприємство «Завод 410 ЦА»», представником відповідача Кириченка В.В.. В графі «представник одержувача» зазначено Кириченка В.В. , отримання відбулось 16.01.2017 року. В графі «повний опис відправлення» зазначено «запчастини до ВПТ».

Також, суд звертає увагу, що позивач звертався до Господарського суду м. Києва позовом до ДП «ЗАВОД 410ЦА» про стягнення заборгованості за поставлений товар (за вказані вище кисневі прилади).

Рішенням суду першої інстанції, залишеним в силі Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25 червня 2020 року по справі 910/15355/19 в позові відмовлено.

Суд апеляційної інстанції у вказаній постанові зазначив, що ним не встановлено факту укладення договору поставки у спрощений спосіб, а також не було встановлено, що відбулось виконання договору поставки між позивачем та відповідачем, (отримання) відповідачем товару певної вартості у розумінні приписів ст. 181 ГК України, ст. ст. 663, 712 ЦК України, а також суд вказав, що матеріали справи не містять первинних документів бухгалтерського обліку на підтвердження господарської операції між позивачем та відповідачем.

Надані позивачем докази (накладні поштового оператора, односторонньо підписані акти, звіти про прийняття продукції) не приймаються судом як належні та допустимі докази направлення та отримання відповідачем товару певної вартості та кількості, оскільки в експрес - накладних, наданих позивачем разом з позовною заявою та експрес - накладних, наданих Новою поштою, відрізняється інформація та у жодній з них не зазначено, що були відправлені саме кисневі прилади, кількість цих кисневих приладів та вказана оголошена вартість відправленого товару була значно нижча, ніж вартість кисневих приладів, яку зазначив позивач при визначенні сплати судового збору.

Надані позивачем копії звітів про прийняття продукції - не приймаються судом як докази направлення - отримання товару та не встановлює жодних прав та обов`язків для сторін по відношенню один до одного.

Також, стосовно експрес - накладних поштового оператора, суд дійшов висновку, що всупереч частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" надані накладні не містять посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, як не містять даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, відомості, що містяться у експрес - накладних під одними і тими ж номерами та датами містять різні відомості, в тому числі в жодній накладній не вказано, що було відправлено саме кисневі прилади.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

Згідно зі ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України».

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.86 суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, суд апеляційної інстанції у справі №910/910/15355/19 вказав, що не встановлено факту укладення договору поставки у спрощений спосіб, а також не було встановлено, що відбулось виконання договору поставки між позивачем та відповідачем, (отримання) відповідачем товару певної вартості, а також суд вказав, що матеріали справи не містять первинних документів бухгалтерського обліку на підтвердження господарської операції між позивачем та відповідачем.

Матеріали господарської справи №910/11068/20 не містять належних та допустимих доказів на підтвердження відправлення та отримання відповідачем саме кисневих приладів, які є предметом витребування у справі, отже позивачем не доведено суду, що набуття майна відповідачем відбулось за рахунок позивача.

Стосовно клопотання позивача про застосування заходу процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення доказів, суд зазначає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на положення ст. 134 ГПК України, в якій вказано, що у разі неподання письмових, речових чи електронних доказів, що витребувані судом, без поважних причин або без повідомлення причин, суд може постановити ухвалу про тимчасове вилучення цих доказів державним виконавцем для дослідження судом. В своєму клопотанні №8-2175 від 15.10.2020 року відповідач повідомив суд про неможливість надання витребуваних доказів, оскільки вони були вилучені слідчими органами.

Стосовно заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що вказана заява не підлягає задоволенню з огляду на положення ст. 126 ГПК України, в якій вказано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, то і заява про відшкодування витрат на правничу допомогу також не підлягає задоволенню.

З системного аналізу вищевикладеного, беручи до уваги, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, викладених у позові, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Судовий збір у справі покладається на позивача у відповідності до ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 34, 73 , 74, 86, 98, 104, 129, 165, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01.12.2020 року.

Суддя М.В. Данилова