ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.11.2020 м. Івано-ФранківськСправа № 909/511/20

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування"

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька"

про стягнення 35595,99 грн.

Встановив: Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" про стягнення 35595,99 грн, з яких: 29342,79 грн страхове відшкодування, 4834,73 грн - пеня, 859,93 - 3% річних, 558,54 грн - інфляційні втрати.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (вх. № 8466/20) прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі; відповідно до приписів ст. 252 ГПК України, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановив відповідачу строк для подання заяви у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з відповідним обґрунтуванням (ухвала про відкриття провадження у справі від 17.06.2019).

Згідно з ухвалою про відкриття провадження у справі суд встановив відповідачу строк до 15 днів з дня отримання цієї ухвали для надання суду відзиву на позовну заяву і всіх наявних у нього доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі суд надіслав відповідачу на зазначену у позовній заяві адресу: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, буд. 22, і яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як адреса місцезнаходження відповідача.

Однак, поштове відправлення, яким суд надсилав відповідачу копію ухвали від 17.06.2019, повернулось до суду з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на день розгляду даної справи ПрАТ СК "Галицька" зареєстроване за зазначеною вище адресою.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвалу у цій справі було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідач мав можливість ознайомитися з текстом цієї ухвали.

Факт неотримання відповідачем кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою, не може вважатися поважною причиною невиконання вимог згаданої ухвали, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не подав.

Згідно з ч. 1 ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Як вбачається із ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 178 ГПК України передбачене право відповідача подати суду відзив на позовну заяву. Разом з тим, як визначено в ч. 3 цієї статті, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" обґрунтовані тим, що внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, позивачем, як страховиком за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів виплачено страхове відшкодування в сумі 30342,79 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ЦО00074 від 10 січня 2019 року.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року у справі № 761/1155/19 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що спричинило згадане ДТП, було визнано ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована у ПрАТ "Страхова компанія "Галицька" згідно полісу № АМ2989458.

У зв`язку з невиплатою відповідачем страхового відшкодування, за зверненням позивача, у встановлений Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строк, Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" звертається до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" із позовом про стягнення 35595,99 грн, з яких: 29342,79 грн страхове відшкодування (30342,79 грн виплачене позивачем страхове відшкодування - 1000,00 грн розмір франшизи), 4834,73 грн - пеня, 859,93 - 3% річних, 558,54 грн - інфляційні втрати.

Матеріально-правовою підставою позову визначені Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Закон України "Про страхування", статті 193 Господарського кодексу України, статті 524, 526, 527, 530, 533, 625, 979, 993, 1166, 1188, 1191 Цивільного кодексу України.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позов не подав.

Обставини справи, дослідження доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, давши оцінку доказам у відповідності до ст.86 Господарського процесуального кодексу України, які мають значення для справи, суд встановив таке.

19 лютого 2018 року між Товариством з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (позивачем, страховиком) та ОСОБА_2 (страхувальником) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, згідно якого застраховано транспортний засіб Mercedes Benz V250, д/н НОМЕР_1 (а.с. 22-25).

24 грудня 2018 р. о 19:01 год, у місті Києві на вулиці Льва Толстого, 16, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mercedes Benz V250, д/н НОМЕР_1 , яким керував - ОСОБА_2 та автомобіля Ford Fusion, д/н НОМЕР_2 , яким керував - ОСОБА_1 цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована у ПрАТ "Страхова компанія "Галицька" згідно полісу № АМ2989458. Вказаний факт зафіксовано в довідці про дорожньо-транспортну пригоду №000797 (а.с.30).

У результаті ДТП було пошкоджено застрахований Товариством з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" транспортний засіб Mercedes Benz V250, д/н НОМЕР_1 .

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року у справі № 761/1155/19, зазначена вище дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм автомобіля Ford Fusion, д/н НОМЕР_2 - ОСОБА_1 .

Згідно приписів ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищенаведену норму закону, суд приймає постанову Шевченківського районного суду м. Києва як доказ, що саме внаслідок порушення ПДР України, водієм ОСОБА_1 , який керував автомобілем Ford Fusion, д/н НОМЕР_2 пошкоджено автомобіль Mercedes Benz V250, д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

27 грудня 2018 року страхувальник звернувся до страховика (позивача) із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.32).

Згідно звіту № 624 про оцінку КТЗ Mercedes-Benz V250, державний номер НОМЕР_1 складеного 23.01.2019, вартість відновлювального ремонту становить 30393,11 грн.

На виконання умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 19.02.2018 страховик (позивач), на підставі страхового акту № 3.18.2856-1 від 10.01.2019, рахунку-фактури № від 08.01.2019, виплатив страхове відшкодування у розмірі 30342,79 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № ЦО00074 від 10 січня 2019 року.

Таким чином позивач (страховик) виконав свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов Договору.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування № АМ2989458, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу Ford Fusion (державний номер НОМЕР_2 ) застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Галицька".

Поліс діючий станом на 24.12.2018.

Франшиза - 1000,00 грн.

ліміт за шкоду майну - 100000,00 грн.

13.03.2019, позивачем направлено на адресу відповідача заяву про відшкодування шкоди (виплату страхового відшкодування) вих. № 15.18.2856 від 12.03.2019; докази направлення заяви відповідачу наявні в матеріалах справи. Заява отримана відповідачем - 20.03.2019 (повідомлення про вручення поштового відправлення; а.с. 62). Проте, страхове відшкодування на користь позивача відповідачем не сплачено.

Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області за захистом свого порушеного права та просить суд стягнути з відповідача 35595,99 грн, з яких: 29342,79 грн - страхове відшкодування, 4834,73 грн - пеня, 859,93 - 3% річних, 558,54 грн - інфляційні втрати.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення. Висновки суду.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно ст.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЗУ "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Вказана норма кореспондується з положеннями ст.979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч.1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

За змістом ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно з ч. 4 та ч.18 статті 9 Закону України "Про страхування" розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством, а франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Законами України "Про страхування" та "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Судом встановлено, що згідно умов договору страхування позивач виплатив страхове відшкодування в сумі 30342,79 грн. (3464,66 грн. вартість запасних частин (матеріалів) + 21821,00 грн. вартість робіт + 5057,13 грн. ПДВ). Факт виплати страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням №ЦО00074 на суму 30 342,79 грн.

Страховик, який виплатив страхове відшкодування за страховим випадком, має право на компенсацію від винної особи зазнаних збитків. Правове регулювання застосування страховиком права вимоги до фактичного заподіювача шкоди залежно від виду страхування передбачає його здійснення у порядку суброгації або регресу.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Ford Fusion (державний номер НОМЕР_2 ) була застрахована у ПрАТ "Страхова компанія "Галицька" на підставі полісу № АМ2989458 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (дійсний станом на 24.12.2018 р.), яким передбачено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну 100000,00 грн, франшиза 1000,00 грн.

У даній справі спір виник між двома страховими компаніями щодо відшкодування витрат, здійснених у зв`язку з виплатою коштів за договором добровільного майнового страхування. Тому саме положеннями ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" регулюються правовідносини між сторонами у справі.

Так, зокрема згідно ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічна норма викладена у ст.27 Закону України "Про страхування".

Згідно п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст.ст. 3 і 5 зазначеного Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" реалізує право вимоги, передбачене ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди (або інша особа, яка застрахувала відповідний транспортний засіб) застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду від 08.04.2019р. у справі №910/14693/17.

Як зазначалося вище, виплативши страхувальнику страхове відшкодування позивач звернувся до відповідача із заявою від 12.03.2019 вих.№15.18.2856 про відшкодування шкоди (виплату страхового відшкодування). Заява отримана відповідачем - 20.03.2019, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Беручи до уваги наведені вище обставини, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає що вимога позивача про стягнення з відповідача 29342,79 грн страхового відшкодування (30342,79 грн страхове відшкодування виплачене позивачем - 1000,00 грн. розмір франшизи) є обґрунтованою та підставною.

Щодо вимоги про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.36.2. ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що заява про страхове відшкодування отримана відповідачем 20.03.2019, отже, з 19.06.2019 року відповідач допустив прострочення грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.2 ст.612 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, стаття 625 Цивільного кодексу України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

За змістом ст.ст. 524, 533 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Отже, правовідносини, в яких страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, а тому правовідносини з відшкодування в порядку суброгації, які склалися між сторонами у справі, також є грошовим зобов`язанням.

З огляду на вищевикладене, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія положень частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Передбачена ч.2 ст.625 ЦК України сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми здійснюється незалежно від наявності відповідного положення в договорі.

Оскільки зобов`язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Водночас слід зазначити, що визначені у ст. 625 ЦК України інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних від простроченої суми входять до складу грошового зобов`язання. Вказана позиція викладена у постановах Верховного суду: від 07.03.2018 р. у справі № 910/3855/17, від 20.04.2018 р. у справі № 910/12028/17.

Враховуючи те, що судом встановлено факт прострочення грошового зобов`язання відповідачем, позивачем правомірно здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Позивач нарахував 3% річних в сумі 859,93 грн та 558,54 грн інфляційних втрат. Суд перевірив розрахунок наведений позивачем та дійшов висновку, що 3% річних в сумі 859,93 грн та інфляційні втрати в сумі 558,54 грн підлягають до стягнення.

В силу ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, серед іншого, неустойкою.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 992 ЦК України визначено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Сплата пені у спірному випадку передбачена законом, а саме: п.36.5 ст.36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідно до якого за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Позивач, як страховик за договором добровільного страхування, набув право вимоги на підставі ст.993 ЦК України та ст.27 ЗУ "Про страхування" щодо виплати страхового відшкодування, до страховика, у якого застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди, відтак і має право на отримання пені у відповідності до п.36.5 ст.36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 4834,73 грн. Суд перевірив розрахунок пені та дійшов висновку про те, що пеня в сумі 4834,73 грн. підлягає до стягнення.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Враховуючи задоволення позову, судовий збір в сумі 2102,00 грн. покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 86, 129, 165, 232, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" про стягнення 35595,99 грн, з яких: 29342,79 грн - страхове відшкодування, 4834,73 грн - пеня, 859,93 - 3% річних, 558,54 грн - інфляційні втрати задоволити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька", вул. Василіянок, буд. 22, м. Івано-Франківськ, 76018 (ідентифікаційний код 22186790) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування", вул. Велика Васильківська, буд. 15, кв. 2, м. Київ, 01024 (ідентифікаційний код 36086124) - 29342,79 (двадцять дев`ять тисяч триста сорок дві гривні сімдесят дев`ять копійок) страхового відшкодування, 4834,73 (чотири тисячі вісімсот тридцять чотири гривні сімдесят три копійки) пені, 558,54 (п`ятсот п`ятдесят вісім гривень п`ятдесят чотири копійки) інфляційних втрат, 3% річних в сумі 859,93 (вісімсот п`ятдесят дев`ять гривень дев`яносто три копійки) та 2102,00 (дві тисячі сто дві гривні) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне рішення складено 30.11.2020

Суддя Л.М. Неверовська