УХВАЛА

25 листопада 2020 року

м. Київ

Справа № 910/5573/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючий - Стратієнко Л.В.,

судді: Кондратова І.Д., Ткач І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Юдицького К.О.,

за участю представників:

позивача - Новікової В.О.,

відповідача - Кривошеї Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торум»,

на рішення Господарського суду міста Києва

(суддя - Щербаков С.О.)

від 12.03.2020,

та постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Разіна Т.І., судді - Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.)

від 04.08.2020,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торум»

до Міністерства оборони України,

про розірвання договору,

В С Т А Н О В И В:

у квітні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торум» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про розірвання договору про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09130000-9) (паливо дизельне ДП-Арк-Євро5-В0), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) № 286/1/19/3 від 23.01.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з дати подання ТОВ «Торум» цінової пропозиції під час проведення електронного аукціону із закупівлі нафти і дистилятів 09130000-9 (04.01.2019), вартість дизельного палива на європейських ринках суттєво зросла. Зокрема, згідно з отриманої позивачем від його контрагентів інформацією, середні котирування, що опубліковані агентством «Platts» у публікаціях «Platts European Marcetscan», станом на 04.01.2019 становили: під заголовком «Barges FOB Rotterdam» щодо позиції «Diesel 10 PPM» - 528,75 доларів США/метрична тонна; під заголовком Cargoes CIF NEW/Basis ARA щодо позиції «ULSD 10 PPM» - 531,25 доларів США/метрична тонна, а станом на 12.04.2019 склали: під заголовком «Barges FOB Rotterdam» щодо позиції «Diesel 10 PPM» - 632,00 доларів США/метрична тонна; під заголовком Cargoes CIF NEW/Basis ARA щодо позиції «ULSD 10 PPM» - 637,50 доларів США/метрична тонна.

Отже, на думку позивача, у період з 04.01.2019 до 12.04.2019 значення середніх котирувань за позицією «Diesel 10 PPM» під заголовком «Barges FOB Rotterdam» зросло на 19,53%, а за позицією «ULSD 10 PPM» під заголовком Cargoes CIF NEW/Basis ARA - на 20%.

Вказує, що вищевказані обставини впливають на можливість виконання ТОВ «Торум» своїх зобов`язань за договором № 286/1/19/3 від 23.01.2019, порушують баланс майнових інтересів сторін і є істотними, оскільки, якби ці обставини можливо було передбачити раніше, то договір було б укладено на інших умовах. Позивач вважає, що усунути вказані обставини можливо лише шляхом коригування умов договору щодо ціни товару відповідно до його п. 3.3.

Справа розглядалась господарськими судами неодноразово.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.03.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2020, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами одночасного існування умов, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України, які є необхідними для розірвання договору. Зазначив, що на момент укладення договору сторони допускали можливість зміни індексу споживчих цін, біржових котирувань або показників Platts та врегулювали їх вплив на ціну договору, що вбачається із п. 3.3 договору (до змісту договору було включено вказаний пункт щодо коригування ціни договору шляхом укладення відповідної додаткової угоди у разі документального підтвердження підстав).

02.10.2020 ТОВ «Торум» подало касаційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2020, в якій просить вказані судові рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Підставами для скасування судових рішень зазначає застосування господарськими судами ст. 652 ЦК України без врахування висновку щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 15.08.2018 у справі № 910/11049/17 (п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України). Посилається на постанови Верховного Суду України від 21.02.2011 у справі № 9/219-09, від 20.02.2012 у справі № 6-93цс11. Вважає безпідставними висновки судів про те, що на момент звернення позивача до Міністерства оборони України (лист № 1504-3 від 15.04.2019) факт зміни біржових коригувань або показників Platts не був належно підтверджений з огляду на відсутність на цю дату висновку Торгово-промислової палати. Стверджує, що висновок Київської торгово-промислової палати № 1703-4/199 від 23.04.2019 «Про істотну зміну обставин (hardship)» є належним доказом настання істотної зміни обставин та є підставою для розірвання договору.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши наявність зазначеної у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження судового рішення (п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України), дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Торум» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2020 у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 296 ГПК України з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Зі змісту п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України вбачається, що оскарження судових рішень з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, може мати місце за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих же норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; ухвалення різних за змістом судових рішень у справі, у якій подано касаційну скаргу, і у справі, в якій винесено постанову Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права полягає, зокрема, у такому: у різному тлумаченні судами змісту відповідних норм, що зумовлює відмінність у висновках про наявність чи відсутність суб`єктивних прав та обов`язків учасників певних правовідносин; у різному застосуванні правил вирішення колізій між нормами права з урахуванням їх юридичної сили, а також дії у часі, просторі та за колом осіб; у застосуванні різних норм права для регулювання аналогічних правовідносин або у поширенні дії норми на певні відносини в одних випадках і незастосуванні цієї норми до аналогічних відносин в інших випадках; у різному застосуванні аналогії права чи закону у подібних правовідносинах (такий правовий висновок викладений у п. 28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2020 у справі № 367/2022/15-ц).

Щодо подібності правовідносин, то необхідно зазначити, що зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (така правова позиція викладена в п. 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 910/17999/16, п. 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 925/3/17, п. 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/24257/16).

ТОВ «Торум», обґрунтовуючи наявність підстави касаційного оскарження, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, вказало, що суд апеляційної інстанції прийняв постанову без урахування висновку щодо застосування ст. 652 ЦК України у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 15.08.2018 у справі № 910/11049/17.

У наданій для порівняння постанові від 15.08.2018 у справі № 910/11049/17, за позовом заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державного госпрозрахункового зовнішньоторговельного підприємства «Спецтехноекспорт» про стягнення 625 633,00 грн пені, Верховний Суд погодився із застосуванням судами попередніх інстанцій ст. 617 ЦК України та із відсутністю правових підстав для стягнення з відповідача пені за несвоєчасну поставку товару, оскільки порушення строків поставки виробів за контрактом від 29.12.2015 сталося із незалежних від відповідача причин, за наявності обставин, які мають надзвичайний характер, що підтверджується висновком ТПП України від 28.11.2016.

У справі № 910/5573/19, що розглядається, господарські суди, визначались з наявністю чи відсутністю обставин для розірвання договору про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09130000-9) (паливо дизельне ДП-Арк-Євро5-В0), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) № 286/1/19/3 від 23.01.2019 на підставі ст. 652 ЦК України. При цьому, у цій справі судами попередніх інстанцій було встановлено, що висновок Київської торгово-промислової палати № 1703-4/199 «Про істотну зміну обставин (hardship)», на який посилається позивач як на обставину непереборної сили, був датований 23.04.2019, тобто на момент звернення позивача до Міністерства оборони України (15.04.2019) факт зміни біржових коригувань або показників Platts не був належно підтверджений, в той час як п. 3.3 договору передбачає можливість коригування ціни договору за погодженнями сторін у порядку, визначеному ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», у разі документального підтвердження підстав. Також господарські суди встановили, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що позивачем було вчинено дії направлені на внесення змін до договору, а не на його розірвання.

Отже, предметом спору у цій справі є розірвання договору у зв`язку з наявністю істотних обставин, передбачених ст. 652 ЦК України, в той час, як у справі № 910/11049/17 предметом спору було стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов`язань щодо поставки товару і суди, відмовляючи в позові, застосовували ст. 617 ЦК України, яка передбачає підстави для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань.

Аналіз висновків, зроблених у постанові суду апеляційної інстанції, що оскаржується, не свідчить про їх невідповідність висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі, адже нормативно - правове регулювання та обставини, що формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права у цій справі та справі №910/11049/17 є різними.

Постанови Верховного Суду України від 21.02.2011 у справі № 9/219-09, від 20.02.2012 у справі № 6-93цс11, на які посилалося ТОВ «Торум» у касаційній скарзі не є тими судовими рішеннями, невідповідність висновкам яких щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, є підставою касаційного оскарження, передбаченою п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Зважаючи на те, що наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України не знайшли свого підтвердження після відкриття касаційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Торум» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2020 у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 296 ГПК України.

Решта доводів касаційної скарги зводяться до переоцінку доказів у справі, що не належить до повноважень суду касаційної інстанції, зважаючи на положення ст. 300 ГПК України, а тому відхиляються касаційним судом.

Судовий збір за подання касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 234, 235, пунктом 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торум» на рішення Господарського суду міста Києва від 12 березня 2020 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04 серпня 2020 року у справі № 910/5573/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді І. Кондратова

І. Ткач