Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"30" листопада 2020 р. м. Житомир Справа № 906/1253/19 (906/1389/20)

Господарський суд Житомирської області у складі судді Костриці О.О., розглянувши позовну заяву керуючого реалізацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Борейка Андрія Михайловича №02-17/01-04 від 24.11.2020 до Фізичної особи-підприємця Кравчук Марії Анатоліївни (м.Житомир) про витребування з її незаконного володіння майна ОСОБА_1 у межах справи №906/1253/19 за заявою фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) про неплатоспроможність,

ВСТАНОВИВ:

у провадженні Господарського суду Житомирської області перебуває справа №906/1253/19 за заявою фізичної особи ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) (АДРЕСА_1) про неплатоспроможність.

26.11.2020 до господарського суду надійшла позовна заява керуючого реалізацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Борейка Андрія Михайловича (далі - арбітражний керуючий Борейко А.М.) до Фізичної особи-підприємця Кравчук Марії Анатоліївни (далі - Кравчук М.А.) (м.Житомир) про витребування з її незаконного володіння майна ОСОБА_1 згідно акту опису від 19.02.2020, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" у межах справи №906/1253/19.

Одночасно у позовній заяві керуючим реалізацією Борейком А.М. заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору за ставками на 2020 рік до вирішення спору по суті, дослідження і встановлення всіх обставин справи та прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Проаналізувавши приписи чинного законодавства України, дослідивши клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

За приписами ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК України), судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Слід зазначити, що 21.10.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

У відповідності до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" втратив чинність.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч. 1. цієї статті.

Таким чином, підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у ст. 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін та за умови наявності підстав, визначених у ч. 1 вказаної статті.

За ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд, дослідивши норми статті 8 Закону України "Про судовий збір" дійшов висновку про відсутність підстав для відстрочки сплати судового збору заявнику, оскільки в даному випадку відсутні умови, передбачені чинним законодавством України для вчинення судом даної процесуальної дії, зокрема, предметом позову не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. Підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування майнового стану заявника.

Тобто, передбачена законодавчо можливість відстрочки судом від сплати судового збору не є безумовною підставою для її застосування судом у разі самого лише заявлення відповідного клопотання без підтвердження викладених доводів належними доказами.

Пунктом 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 р. № 01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" роз`яснено, що за змістом положень статті 8 Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади).

Відтак, відстрочення, розстрочення, зменшення розміру або звільнення від сплати судового збору є правом суду, а не його обов`язком. При цьому, це право суду закон пов`язує із встановленням обставин, які свідчать про дійсну складність фінансового становища сторони, яка звертається з відповідним клопотанням.

Водночас, законом не визначено обставин, які беззаперечно свідчать про наявність у суду обов`язку вчинення відповідних дій, а обґрунтування відповідних обставин покладається на заінтересовану сторону.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади.

Враховуючи даний принцип, а також положення статті 8 Закону України "Про судовий збір" господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні відстрочки сплати судового збору.

Суд також зазначає, що заявником не наведено обставин, які мали б виключний характер та свідчили б про наявність належних підстав для відстрочки сплати судового збору, а також не додано належних та допустимих доказів на підтвердження його доводів.

В свою чергу, особа, яка заявляє відповідне клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати повинна навести доводи того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також надати докази, які б свідчили про вжиття ним всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору та підтверджували можливість сплати судового збору до прийняття рішення у справі.

Жодних доказів, які б підтверджували можливість сплати судового збору у майбутньому до вирішення спору по суті, дослідження і встановлення всіх обставин справи та прийняття рішення у справі, заявником надано не було.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначений в ГПК України обов`язок заявника при зверненні до суду сплачувати судовий збір. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати позовну заяву заявнику.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no.справі 28249/95, від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання заявника про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Сплата судового збору здійснюється в порядку і розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір".

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Судом встановлено, що відносно фізичної особи ОСОБА_1 Господарським судом Житомирської області здійснюється провадження у справі №906/1253/19 про неплатоспроможність, що визначає спеціальний порядок розгляду спорів, стороною яких є позивач - боржник та зумовлює їх концентрацію в межах справи про банкрутство, оскільки результат розгляду таких спорів може впливати на права та обов`язки боржника та його кредиторів.

Згідно підпункту 10 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство визначено спеціальний розмір судового збору - його ставка складає два розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слід зазначити, що позовна вимога про витребування з незаконного володіння майна є за своєю правовою природою вимогою про спростування майнових дій боржника з передачі зазначеного майна іншій особі.

Відтак, заява підлягає оплаті судовим збором згідно з підпунктом 10 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір".

Згідно зі Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" з 01.01.2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2102,00 грн.

Таким чином, відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" позивачем повинен бути сплачений судовий збір у розмірі 4204,00 грн ( 2102,00 грн х 2).

Між тим, на підтвердження сплати судового збору за подання даної позовної заяви позивачем надано квитанцію №0.0..1 від 25.11.2020 на суму 2197,00 грн, тобто позивачем недоплачено судовий збір у розмірі 2007,00 грн.

Крім того, з позовної заяви вбачається, що її підписано керуючим реалізацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражним керуючим Борейком А.М.

Проте наразі у матеріалах заяви відсутні докази, що арбітражного керуючого Борейка А.М. призначено керуючим реалізацією фізичної особи ОСОБА_1.

Також слід зазначити, що згідно ст. 172 ГПК України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

За змістом ч. 1, 5 ст. 41 ГПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи. У справах про банкрутство склад учасників справи визначається Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно положень Кодексу України з процедур банкрутства, сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут); учасниками у справі про банкрутство є, зокрема, сторони, тощо.

Дослідивши позовну заяву, судом встановлено, що до заяви додано докази надсилання її копії на адресу лише фізичної особи - підприємця Кравчук М.А. При цьому, відсутні докази направлення позовної заяви з додатками іншим учасникам справи (кредиторам ОСОБА_1 ) з описом вкладення.

Судом враховуються норми ч.1 ст.174 ГПК України, якою визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч.2 ст.174 ГПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне встановити заявнику десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення виявлених недоліків позовної заяви від №02-17/01-04 від 24.11.2020, а саме: надати докази доплати судового збору у розмірі 2007,00 грн; докази направлення позовної заяви з додатками іншим учасникам справи №906/1253/1 про неплатоспроможність ОСОБА_1 ; докази, що арбітражного керуючого Борейка А.М. призначено керуючим реалізацією фізичної особи ОСОБА_1

За таких обставин, керуючись статями 162, 164, 172, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити керуючому реалізацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражному керуючому Борейку А.М. у задоволенні клопотання про відстрочку від сплати судового збору.

2. Позовну заяву керуючого реалізацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Борейка А.М. до Фізичної особи-підприємця Кравчук М.А. (м.Житомир) про витребування з її незаконного володіння майна ОСОБА_1 у межах справи №906/1253/19, залишити без руху.

3. Встановити керуючому реалізацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражному керуючому Борейку А.М. десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення виявлених недоліків позовної заяви від №02-17/01-04 від 24.11.2020, а саме: надати докази доплати судового збору у розмірі 2007,00 грн; докази направлення позовної заяви з додатками іншим учасникам справи №906/1253/19 про неплатоспроможність ОСОБА_1 ; докази, що арбітражного керуючого Борейка А.М. призначено керуючим реалізацією фізичної особи ОСОБА_1

4. Суд звертає увагу заявника, на те, що в разі не усунення недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась до суду з заявою.

Ухвала набирає законної сили 30.11.2020 та не підлягає оскарженню.

Суддя Костриця О.О.