УХВАЛА

02 грудня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/11540/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пєскова В.Г. - головуючого, Білоуса В.В., Катеринчук Л.Й.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ASCO d.o.o.",

відповідачі: Закарпатська митниця Державної фіскальної служби України, Головне управління Державної фіскальної служби України в Закарпатській області, Державна казначейська служба України,

розглянувши матеріали касаційної скарги Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України за вх. № 8318/2020

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2020

у складі колегії суддів: Дикунської С.Я. (головуючий), Станіка С.Р., Шаптали Є.Ю.

та на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2020

у складі судді Демидова В.О.

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ASCO d.o.o."

до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби України в Закарпатській області, Державної казначейської служби України

про відшкодування шкоди у розмірі 12 750,68 євро (358 252,03 грн),

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ASCO d.o.o." (далі - ТОВ "ASCO d.o.o.", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби України в Закарпатській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди у розмірі 12 750,68 євро (358 252,03 грн).

13.02.2020 рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/11540/19 позов задоволено повністю. Стягнуто з Державного бюджету України (Державна казначейська служба України) на користь ТОВ "ASCO d.o.o." матеріальну шкоду в сумі 12 750, 68 євро та 5 684, 86 грн судового збору.

21.09.2020 постановою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2020 у справі № 910/11540/19 залишено без змін. Матеріали справи № 910/11540/19 повернуто до Господарського суду міста Києва.

09.10.2020 (згідно з поштовою відміткою на конверті) Закарпатською митницею Державної фіскальної служби України подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2020 у справі № 910/11540/19.

13.08.2020 зазначену касаційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючого - Пєскова В.Г., суддів: Білоуса В.В., Катеринчук Л.Й.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Частиною п`ятою статті 12 ГПК України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом частини сьомої статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

У пункті 1 частини першої статті 163 ГПК України зазначено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 установлено у розмірі 2 102 грн.

Предметом позову у даній справі є відшкодування шкоди у розмірі 12 750,68 євро (358 252,03 грн), а, отже, ціна позову у справі № 910/11540/19 загалом менше ніж п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на час подання касаційної скарги у 2020 році (2 102 грн х 500 = 1 051 000 грн).

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями у справах з ціною позову, що не перевищує п?ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

У касаційній скарзі зазначено, що справа № 910/11540/19 має виняткове значення для скаржника та становить значний суспільний інтерес, що відповідно до підпункту "в" пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, на думку скаржника, вказує на додаткові підстави для касаційного оскарження.

Так, матеріали справи вказують на ознаки реалізації злочинного умислу спрямованого на отримання зі складу автомобіля за підробленими документами, з наступним поданням позову про відшкодування вартості цього ж транспортного засобу. Скаржник вказує, що зазначена схема у зв`язку із винятковою зухвалістю спричинила значний суспільний та резонанс даної справи.

У даній ситуації, на думку скаржника, перегляд справи касаційним судом є єдиним способом перешкодити реалізації шахрайської схеми по заволодінню коштами Держбюджету, що вказує на необхідність відкриття касаційного провадження за даною скаргою.

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішень судів попередніх інстанцій тільки через те, що такі рішення оскаржено і скаржник вважає їх незаконними. У даному випадку вказані у касаційній скарзі доводи зводяться до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення та до спроби переконати суд у необхідності втрутитися у зміст рішень, ухвалених судами попередніх інстанцій, й в цілому до заперечення результату розгляду справи судом. З огляду на що, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження у даній справі за касаційною скаргою Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України.

Також не є обґрунтуванням, яке могло б бути визнано таким, що підпадає під дію підпунктів "а", "б", "в", "г" пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, і посилання скаржника на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права (а саме норм статті 1173 Цивільного кодексу України, в частині доведеності неправомірності дій відповідача, при тому що матеріали справи вказують на шахрайські дії, спрямовані на безпідставне отримання відшкодування із Державного бюджету вартості повернутого власнику автомобіля).

З урахуванням наведеного Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2020 та на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2020 у справі № 910/11540/19, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 163, 234, 235, пунктом 2 частини 3 статті 287, пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/11540/19 за касаційною скаргою Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2020 та на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2020 у справі № 910/11540/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді В. Білоус

Л. Катеринчук