ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року

м. Київ

Справа № 5023/5383/12

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я.

за участю секретаря судового засідання - Хмельовського В.О.,

за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтервертикаль» - Дожджанюка О.І.,

інші учасники справи не скористалися правом участі у судовому засіданні,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Шкумата Ігоря Миколайовича за вх. № 6234/2020

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.07.2020

у складі колегії суддів: Фоміної В.О. (головуючої), Гези Т.Д., Крестьянінова О.О.

та на рішення Господарського суду Харківської області від 26.03.2020

у складі судді Усатого В.В.

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтервертикаль»

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Азалія 2013», Фізичної особи-підприємця Шкумата Ігоря Миколайовича, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Макушевої Наталії Віталіївни,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Лісовець Д.С.,

про визнання недійсним договору та скасування рішення

в межах справи про банкрутство ТОВ «Інтервертикаль».

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій.

1. 26.11.2012 ухвалою Господарського суду Харківської області за заявою ТОВ «Інтервертикаль» порушено провадження про банкрутство ТОВ «Інтервертикаль» на підставі статті 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство).

2. 06.12.2012 постановою Господарського суду Харківської області ТОВ «Інтервертикаль» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Бєляєву Олену Володимирівну.

3. Ліквідатором TOB «Інтервертикаль» арбітражним керуючим Бєляєвою О.В. було виявлено та включено до складу ліквідаційної комісії майно банкрута, а саме: нежитлову будівлю літ. «А-3» загальною площею 975,8 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, буд. 42а.

4. 28.12.2012 у межах ліквідаційної процедури у справі про банкрутство ТОВ «Інтервертикаль» було здійснено відчуження нерухомого майна, належного боржникові, шляхом проведення торгів на Товарній біржі «Всеукраїнський торгівельний центр», де було реалізовано належні боржникові:

1) нежитлові приміщення підвалу № 1-16 загальною площею 178,3 кв.м, нежитлові приміщення 1-го поверху № 2-15 загальною площею 193,4 кв.м в нежитловій будівлі літ. «А-3», загальна площа якої складає 987,1 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, буд. 42а (лот № 1);

2) нежитлові приміщення 1-го поверху № 1 загальною площею 10,9 кв.м, нежитлові приміщення 2-го поверху 1-22, 22а загальною площею 373,6 кв.м, нежитлові приміщення 3-го поверху № 1, 2, 3 загальною площею 221,1 кв.м, нежитлові приміщення технічного поверху № 1, 2 загальною площею 9,8 кв.м у нежитловій будівлі літ. «А-3», загальна площа якого складає 987,1 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, буд. 42а (лот № 2).

Покупцями цього майна стали відповідно Лісовець Денис Сергійович (лот № 1) та Шкумат Ігор Миколайович (лот № 2).

5. ФОП Лісовцем Д.С. та Шкуматом І.М. здійснено перепланування та реконструкцію нежитлових приміщень першого поверху № 1, загальною площею 10,9 кв.м, нежитлових приміщень 2-го поверху № 1-22, 22а, загальною площею 373,6 кв.м, нежитлових приміщень 3-го поверху № 1, 2, 3, загальною площею 221,1 кв.м, нежитлових приміщень технічного поверху № 1, 2, загальною площею 9,8 кв.м в літ. «А-3» та нежитлових приміщень підвалу № 1-16, загальною площею 178,3 кв.м, нежитлових приміщень 1-го поверху № 2-15, загальною площею 193,4 кв.м в літ. «А-3».

6. Внаслідок перепланування та реконструкції нежитлові приміщення стали квартирами готельного типу, з технічними та допоміжними приміщеннями, підвалом та технічним поверхом: а саме: квартира № 1 загальною площею 23,60 кв.м; квартира № 2 загальною площею 27,20 кв.м; квартира № 3 загальною площею 26,80 кв.м; квартира № 4 загальною площею 27,50 кв.м; квартира № 5 загальною площею 26,60 кв.м; квартира № 6 загальною площею 22,80 кв.м; квартира № 7 загальною площею 22,70 кв.м; квартира № 8 загальною площею 26,90 кв.м; квартира № 9 загальною площею 31,30 кв.м; квартира № 10 загальною площею 31,20 кв.м; квартира № 11 загальною площею 28,10 кв.м; квартира № 12 загальною площею 17,50 кв.м; квартира № 13 загальною площею 15,20 кв.м.; квартира № 14 загальною площею 15,60 кв.м.; квартира № 15 загальною площею 15,00 кв.м; квартира № 16 загальною площею 12,80 кв.м; квартира № 17 загальною площею 12,50 кв.м; квартира № 18 загальною площею 12,70 кв.м; квартира № 19 загальною площею 12,40 кв.м; квартира № 20 загальною площею 12,40 кв.м; квартира № 21 загальною площею 12,50 кв.м; квартира № 22 загальною площею 11,60 кв.м; квартира № 23 загальною площею 11,60 кв.м; квартира № 24 загальною площею 12,10 кв.м; квартира № 25 загальною площею 18,80 кв.м; квартира № 26 загальною площею 13,40 кв.м; квартира № 27 загальною площею 20,50 кв.м; квартира № 28 загальною площею 13,20 кв.м; квартира № 29 загальною площею 13,20 кв.м; квартира № 30 загальною площею 14,50 кв.м; квартира № 31 загальною площею 17,60 кв.м; квартира № 32 загальною площею 17,60 кв.м; квартира № 33 загальною площею 23,20 кв.м; квартира № 34 загальною площею 16,10 кв.м; квартира № 35 загальною площею 16,70 кв.м; квартира № 36 загальною площею 16,70 кв.м; квартира № 37 загальною площею 13,90 кв.м; квартира № 38 загальною площею 13,90 кв.м; квартира № 39 загальною площею 13,90 кв.м; квартира № 40 загальною площею 13,90 кв.м; квартира № 41 загальною площею 13,50 кв.м; квартира № 42 загальною площею 17,90 кв.м; квартира № 43 загальною площею 17,90 кв.м, приміщення технічного поверху, яке складається з коридору 2,7 кв.м, котельні 7,1 кв.м, всього загальна площа технічного поверху 9,8 кв.м, всього загальна площа будинку складає 948,60 кв.м з них: житлової 530,8 кв.м, допоміжної 231,2 кв.м, нежитлової (вбудованої) 173,6 кв.м.

7. Рішенням Господарського суду Харківської області від 02.08.2013 у справі № 922/2830/13 визнано за Шкуматом Ігорем Миколайовичем та Лісовцем Денисом Сергійовичем право власності на самовільно реконструйований квартирний (багатоповерховий) житловий будинок літ. «А-3», який складається з: квартира № 1 - житловою площею 10,8 кв.м, загальною площею 23,60 кв.м; квартира № 2 - житловою площею 10,5 кв.м, загальною площею 27,20 кв.м; квартира № 3 - житловою площею 10,7 кв.м, загальною площею 26,80 кв.м; квартира № 4 - житловою площею 11,6 кв.м, загальною площею 27,50 кв.м; квартира № 5 - житловою площею 11,6 кв.м, загальною площею 26,60 кв.м; квартира № 6 - житловою площею 10,8 кв.м, загальною площею 22,80 кв.м; квартира № 7 - житловою площею 10,7 кв.м, загальною площею 22,70 кв.м; квартира № 8 - житловою площею 10,6 кв.м, загальною площею 26,90 кв.м; квартира № 9 - житловою площею 10,8 кв.м, загальною площею 31,30 кв.м; квартира № 10 - житловою площею 11,3 кв.м, загальною площею 31,20 кв.м; квартира № 11 - житловою площею 11,4 кв.м, загальною площею 28,10 кв.м; сходинкова клітина загальною площею 9,0 кв.м, підсобне приміщення загальною площею 1,2 кв.м, сходинкова клітина загальною площею 10,5 кв.м; підсобне 2,8 кв.м; хол 17,6 кв.м; коридор 17,6 кв.м; квартира № 12 - житловою площею 11,4 кв.м, загальною площею 17,50 кв.м; квартира № 13 - житловою площею 13,6 кв.м, загальною площею 15,20 кв.м; квартира № 14 - житловою площею 13,6 кв.м, загальною площею 15,60 кв.м; квартира № 15 - житловою площею 13,0 кв.м, загальною площею 15,00 кв.м; квартира № 16 - житловою площею 11,3 кв.м, загальною площею 12,80 кв.м; квартира № 17 - житловою площею 11,0 кв.м, загальною площею 12,50 кв.м; квартира № 18 - житловою площею 11,2 кв.м, загальною площею 12,70 кв.м; квартира № 19 - житловою площею 10,9 кв.м, загальною площею 12,40 кв.м; квартира № 20 - житловою площею 10,9 кв.м, загальною площею 12,40 кв.м; квартира № 21 - житловою площею 11,0 кв.м, загальною площею 12,50 кв.м; квартира № 22 - житловою площею 10,1 кв.м, загальною площею 11,60 кв.м; квартира № 23 - житловою площею 10,1 кв.м, загальною площею 11,60 кв.м; квартира № 24 - житловою площею 10,6 кв.м, загальною площею 12,10 кв.м; квартира № 25 - житловою площею 17,3 кв.м, загальною площею 18,80 кв.м; квартира № 26 - житловою площею 11, 9 кв.м, загальною площею 13,40 кв.м; квартира № 27 - житловою площею 19,0 кв.м, загальною площею 20,50 кв.м; квартира № 28 - житловою площею 11,7 кв.м, загальною площею 13,20 кв.м; квартира № 29 - житловою площею 11,7 кв.м, загальною площею 13,20 кв.м; квартира № 30 - житловою площею 12,1 кв.м, загальною площею 14,50 кв.м; квартира № 31 - житловою площею 13,5 кв.м, загальною площею 17,60 кв.м; квартира № 32 - житловою площею 13,5 кв.м, загальною площею 17,60 кв.м; сходинкова клітина загальною площею, 10,4 кв.м, коридор 55,5 кв.м, квартири № 33 - житловою площею 13,3 кв.м, загальною площею 23,20 кв.м; квартира № 34 - житловою площею 14,3 кв.м, загальною площею 16,10 кв.м; квартира № 35 - житловою площею 14,3 кв.м, загальною площею 16,70 кв.м; квартира № 36 - житловою площею 14,3 кв.м, загальною площею 16,70 кв.м; квартира № 37 - житловою площею 12,4 кв.м, загальною площею 13,90 кв.м; квартира № 38 - житловою площею 12,4 кв.м, загальною площею 13,90 кв.м; квартира № 39 - житловою площею 12,4 кв.м, загальною площею 13,90 кв.м; квартира № 40 - житловою площею 12,4 кв.м, загальною площею 13,90 кв.м; квартира № 41 - житловою площею 12,0 кв.м, загальною площею 13,50 кв.м; квартира № 42 - житловою площею 16,4 кв.м, загальною площею 17,90 кв.м; квартира № 43 - житловою площею 16,4 кв.м, загальною площею 17,90 кв.м, приміщення технічного поверху, яке складається з коридору 2,7 кв.м, котельні 7,1 кв.м, всього загальна площа технічного поверху 9,8 кв.м, всього загальна площа приміщень складає 948,60 кв.м з них: житлова 530,8 кв.м, допоміжна 231,2 кв.м, нежитлова (вбудована) 173,6 кв.м, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, буд. 42а.

8. Під час володіння та розпорядження вказаним майном, ФОП Лісовцем Д.С. та Шкуматом І.М. також було здійснено поділ вказаних приміщень на частини, які були відчужені на користь третіх осіб.

9. Спірна частина вказаного приміщення зареєстрована як самостійний об'єкт нерухомого майна в Реєстрі речових прав на нерухоме майно за ФОП Шкумат І.М. та Лісовець Д.С. під номером 2423663, реєстраційний номер 01, з відкриттям відповідного розділу в Реєстрі.

10. 30.01.2014 між Шкумат І.М. та Лісовець Д.С. (з одного боку - пожертвувачі) та ОСББ «Азалія 2013» (з іншого боку - набувач) укладено договір пожертви, відповідно до якого Шкумат І.М. та Лісовець Д.С. пожертвували, а ОСББ «Азалія 2013» прийняло в пожертву нежитлові приміщення підвалу № 1 пл. 9,0 кв.м, № 2 пл. 1,2 кв.м; 1-го поверху № 1 пл. 10,5 кв.м; № 2 пл. 2,8 кв.м; № 4 пл. 17,6 кв.м; 2-го поверху № 1 пл. 10,4 кв.м; № 2 пл. 55,5 кв.м; 3-го поверху № 1 пл. 10,4 кв.м; № 2 пл. 28,8 кв.м; тех. поверху № 1 пл. 2,7 кв.м; № 2 пл. 7,1 кв.м, з метою обслуговування квартирного (багатоповерхового) житлового будинку літ «А-3», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, 42а.

11. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Макушевою Н.В. реєстр. № 221, якою також зареєстровано право власності за ОСББ «Азалія 2013» в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 10501017 від 30.01.2014).

12. 25.01.2017 ухвалою Господарського суду Харківської області у справі № 5023/5383/12, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.10.2017 та постановою Верховного Суду від 10.04.2018, визнано недійсними результати торгів у формі аукціону з реалізації майна, що належить на праві власності TOB «Інтервертикаль», проведеного в процедурі банкрутства, а саме: нежитлових приміщень підвалу № 1-16 загальною площею 178, 3 кв.м, нежитлових приміщень 1-го поверху № 2-15 загальною площею 193, 4 кв.м в нежитловій будівлі літ. «А-3», загальна площа якої складає 987, 1 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, буд. 42а (лот № 1).

Визнано недійсними результати торгів у формі аукціону з реалізації майна, що належить на праві власності TOB «Інтервертикаль», проведеного в процедурі банкрутства, а саме нежитлових приміщень 1-го поверху № 1 загальною площею 10,9 кв.м, нежитлових приміщень 2-го поверху 1-22, 22а загальною площею 373,6 кв.м, нежитлових приміщень 3-го поверху № 1, 2, 3 загальною площею 221,1 кв.м, нежитлових приміщень технічного поверху № 1, 2 загальною площею 9,8 кв.м в нежитловій будівлі літ. «А-3», загальна площа якого складає 987,1 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, буд. 42а (лот № 2).

Визнано недійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна TOB «Інтервертикаль», укладений з Лісовцем Денисом Сергійовичем та посвідчений 28.12.2012 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бондаренко Г.Ю. за реєстровим номером 1631.

Визнано недійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна TOB «Інтервертикаль», укладений зі Шкумат Ігорем Миколайовичем та посвідчений 28.12.2012 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бондаренко Г.Ю. за реєстровим номером 1626.

Відмовлено ліквідатору в задоволенні клопотання (від 24.11.2016 вх. № 40072) про застосування наслідків недійсності правочину шляхом визнання за банкрутом права власності на нежитлову будівлю літ. «А-3» загальною площею 975,8 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, б. 42а.

13. Зокрема, судом апеляційної інстанції у постанові від 09.10.2017, з яким погодився Верховний Суд, встановлена неправомірна поведінка ліквідатора щодо виділення, поділу, зміни цільового призначення майна банкрута - нежитлової будівлі літ. «А-3», загальною площею 975,8 кв.м, що відчужено на торгах у справі про банкрутство ТОВ «Інтервертикаль» у вигляді окремих лотів.

14. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 рішення Господарського суду Харківської області від 02.08.2013 у справі № 922/2830/13 скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову ФОП Шкумата І.М. та ФОП Лісовця Д.С. до Харківської міської ради про визнання права власності.

15. При чому, під час розгляду судом апеляційної інстанції справи № 922/2830/13, встановлено, що ФОП Лісовцем Д.С і ФОП Шкуматом І.М. здійснено реконструкцію нежитлових приміщень, що придбані ними на торгах в межах справи про банкрутство (лот № 1 та лот № 2), без отримання у встановленому законом порядку дозвільних документів, що надають право на проведення будівельних робіт, а також поза межами встановленого законодавством порядку надання приміщенням статусу житлових.

16. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.02.2017 у справі № 5023/5383/12 визнано за ТОВ «Інтервертикаль» право власності на нежитлові приміщення підвалу № 1-16 загальною площею 178,3 кв.м, нежитлові приміщення 1-го поверху № 2-15 загальною площею 193,4 кв.м, нежитлові приміщення 1-го поверху № 1 загальною площею 10,9 кв.м, нежитлові приміщення 2-го поверху 1-22,22а загальною площею 373,6 кв.м, нежитлові приміщення технічного поверху № 1, 2 загальною площею 221,1 кв.м, в нежитловій будівлі «А-3», що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, буд. 42а, що в сукупності складає 987,1 кв.м.

17. Тобто, вказаною ухвалою визнано право власності за ТОВ «Інтервертикаль» на всю будівлю, що виявлена ліквідатором під час ліквідаційної процедури та відчужена на торгах ліквідатором у вигляді двох лотів.

Подання позову до суду.

18. У жовтні 2019 року ТОВ «Інтервертикаль» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до ОСББ «Азалія 2013», ФОП Шкумата І.М., приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Макушевої Наталії Віталіївни (за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, - Лісовець Д.С.) про визнання недійсним договору пожертви, укладеного 30.01.2014 між Лісовцем Д.С., ФОП Шкуматом І.М. та ОСББ «Азалія 2013», посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Макушевою Наталію Віталіївною за реєстраційним номером 221, скасування рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Макушевої Наталії Віталіївни індексний номер рішення 10501017 про відкриття розділу стосовно нерухомого майна реєстраційний номер 01 та внесення запису про право власності № 4504109.

Розгляд справи судами.

19. 26.03.2020 рішенням Господарського суду Харківської області, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.07.2020 у справі № 922/3810/19, позов задоволено. Визнано недійсним договір пожертви, укладений 30.01.2014 між Лісовцем Д.С., ФОП Шкуматом І.М. та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Азалія 2013», посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Макушевою Наталію Віталіївною за реєстраційним номером 221. Скасовано рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Макушевої Наталії Віталіївни індексний номер рішення 10501017 про відкриття розділу стосовно нерухомого майна реєстраційний номер 01 та внесення запису про право власності № 4504109.

20. Судові рішення обґрунтовано тим, що своїми діями стосовно поділу спірного майна на частини, здійснення приватним нотаріусом відповідної реєстрації в Реєстрі речових прав та подальшої передачі майна на користь ОСББ «Азалія 2013» Лісовець Д.С. та Шкумат І.М. порушили право та охоронювані законом інтереси позивача, як законного власника вказаних приміщень. Здійснення поділу майна на частки відбулось поза волею та без дозволу позивача (як власника, що встановлено судовими рішеннями) на підставі рішення реєстратора (нотаріуса) про розділ, договір пожертви між Лісовцем Д.С., Шкуматом І.М. та ТОВ «Азалія 2013», які не є власниками майна, укладений в порушення вимог цивільного законодавства.

Суд апеляційної інстанції додатково зазначив, що приміщення, які відчужені за спірним договором на користь ОСББ «Азалія 2013» не є «майном» в розумінні приписів статей 181, 190, 387, 388 ЦК України, адже не мають статусу об'єкта цивільних прав, оскільки їх реконструкція і поділ на частини визнано незаконними в силу судових рішень, які набрали законної сили, а за позивачем в судовому порядку визнано право власності на об'єкт нерухомого майна, який існував до реконструкції. Тому до спірних правовідносин не можуть бути застосовані приписи статей 387, 388 ЦК України, оскільки майно, що передано в пожертву на користь ОСББ «Азалія 2013», втратило свій юридичний статус, тобто відсутнє, як об'єкт цивільних прав.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ.

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу.

21. До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ФОП Шкумата І.М., в якій наведено прохання скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.07.2020 та рішення Господарського суду Харківської області від 26.03.2020 у справі № 5023/5383/12, а також відмовити у задоволенні позову.

22. Як на підставу касаційного оскарження судових рішень у справі № 5023/5383/12 скаржник посилається на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, зокрема, висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 522/11532/15-ц та постанові Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 922/952/13-г, а також висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 11.12.2012, від 26.06.2013 та від 14.10.2014, без зазначення відповідних номерів справ.

23. ФОП Шкумат І.М. вважає, що не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину, а позивачем обрано неналежний спосіб захисту прав, які він вважає порушеними, а саме шляхом вимоги про визнання недійсним договору пожертви спірних приміщень, стороною яких воно не було, замість вимоги про витребування цих спірних приміщень з чужого незаконного володіння у останнього власника.

24. Скаржник наголошує, що власники квартир багатоквартирного будинку, де розташовані спірні приміщення, не були залучені до участі у справі, хоча суди попередніх інстанцій прийняли рішення про їх права, інтереси та (або) обов'язки, так як, спірні приміщення є допоміжними та відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Законів України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» та «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», рішення Конституційного Суду України знаходяться у спільної власності мешканців багатоквартирного будинку.

Б. Доводи, викладені у відзивах на касаційну скаргу.

25. До Верховного Суду від ТОВ «Інтервертикаль» надійшов відзив на касаційну скаргу ФОП Шкумата І.М., в якому з посиланням на правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права наведено прохання відмовити у задоволенні цієї касаційної скарги, а оскаржені судові рішення залишити без змін.

26. Також ОСББ «Азалія 2013» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ФОП Шкумата І.М., в якому підтримано доводи касаційної скарги та наведено прохання скасувати оскаржені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справиі висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги.

27. Заслухавши присутніх у судовому засіданні учасників справи, розглянувши матеріали справи, здійснивши перевірку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів зазначає про таке.

28. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

29. Суди першої та апеляційної інстанції, задовольняючи позов, виходили з того, що своїми діями стосовно поділу спірного майна на частини, здійснення приватним нотаріусом відповідної реєстрації в Реєстрі речових прав та подальшої передачі майна на користь ОСББ «Азалія 2013» Лісовець Д.С. та Шкумат І.М. порушили право та охоронювані законом інтереси позивача, як законного власника вказаних приміщень. Здійснення поділу майна на частки відбулось поза волею та без дозволу позивача (як власника, що встановлено судовими рішеннями) на підставі рішення реєстратора (нотаріуса) про розділ, договір пожертви між Лісовцем Д.С., Шкуматом І.М. та ТОВ «Азалія 2013», які не є власниками майна, укладений в порушення вимог цивільного законодавства.

Суд апеляційної інстанції додатково зазначив, що приміщення, які відчужені за спірним договором на користь ОСББ «Азалія 2013» не є «майном» в розумінні приписів статей 181, 190, 387, 388 ЦК України, адже не мають статусу об'єкта цивільних прав, оскільки їх реконструкція і поділ на частини визнано незаконними в силу судових рішень, які набрали законної сили, а за позивачем в судовому порядку визнано право власності на об'єкт нерухомого майна, який існував до реконструкції. Тому до спірних правовідносин не можуть бути застосовані приписи статей 387, 388 ЦК України, оскільки майно, що передано в пожертву на користь ОСББ «Азалія 2013», втратило свій юридичний статус, тобто відсутнє, як об'єкт цивільних прав.

30. Судова колегія не погоджується з такими висновками з огляду на таке.

31. Як встановлено судом першої інстанції та зазначено про це у рішенні Господарського суду Харківської області від 26.03.2020, ухвалою суду від 28.01.2020 залучено до участі у справі № 922/3407/19, що розглядається в межах справи про банкрутство ТОВ «Інтервертикаль», в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Лісовця Д.С.

32. При цьому суди попередніх інстанцій, задовольняючи позов, вирішили питання стосовно майна, пожертвованого Шкуматом І.М. та Лісовцем Д.С. (пожертвувачі) за спірним договором і прийнятого ОСББ «Азалія 2013». Водночас, це було зроблено без визначення належних пожертвувачам часток у пожертвованому майні, суди не визначили режим цього майна, зокрема, яка частина майна за спірним договором належить Шкумату І.М., а яка - Лісовцю Д.С., залученого судом до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

33. За змістом статті 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

34. Підставою для вступу (залучення) в судовий процес такої третьої особи є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред'явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною у зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи.

35. Отже, не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-які матеріально-правові обов'язки, а також установлювати чи захищати їх права, тобто винести рішення або ухвалу суду про права чи обов'язки цих третіх осіб.

36. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17.

37. Слід відзначити, що наслідки вирішення цієї справи безпосередньо впливають на речові права Лісовця Д.С., визначеного у позовній заяві як третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

38. Суди попередніх інстанцій не врахували наведеного вище та вирішили питання про речові права третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

39. Крім того, помилковим є твердження суду, що пожертвуване майно за спірним договором не є «майном» в розумінні приписів статей 181, 190, 387, 388 ЦК України.

40. Так, у відповідності до статті 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. Згідно зі статтею 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки (у відношенні справ про банкрутство майно має мати матеріальну цінність задля включення його до ліквідаційної маси і задоволення за наслідками його реалізації кредиторських вимог).

41. Визнання незаконними реконструкції майна і поділу його на частини не зумовлюють втрату спірними об'єктами статусу майна, оскільки ці приміщення існують в натурі, є предметами матеріального світу.

42. У пункті 116 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18 зазначено, що об'єктом позову про витребування майна із чужого незаконного володіння може бути річ, яка існує в натурі на момент подання позову.

43. Відтак, є передчасними висновки суду апеляційної інстанції, що до спірних правовідносин не можуть бути застосовані приписи статей 387, 388 ЦК України.

44. Відповідно поза увагою судів залишилися твердження ФОП Шкумата І.М. стосовно належного/неналежного способу захисту порушеного права.

45. Із цього приводу колегія суддів зазначає, що поділ Лісовцем Д.С. та ФОП Шкуматом І.М. приміщень у будівлі літ. «А-3» загальною площею 975,8 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, б. 42а, ніяк не впливає на можливість витребування спірного майна у порядку статей 387-388 ЦК України, адже за позивачем визнано право власності на весь цей об'єкт нерухомості.

46. Зокрема, положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

47. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.

48. За змістом частин другої та третьої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

49. Нормами цивільного законодавства передбачені засади захисту права власності. Якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача, захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення віндикаційного позову.

50. Судова колегія звертає увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна не є ефективним способом захисту прав.

51. Подібні за змістом висновки сформульовані, зокрема, у пункті 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, у пункті 6.25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 911/3749/17.

52. Слід відзначити, що оспорюваний договір пожертви є лише наступним договором відчуження у ланцюгу переходу права власності на майно і визнання його недійсним не призведе до відновлення порушеного права позивача.

53. Відповідні доводи ФОП Шкумата І.М. стосовно належного/неналежного способу захисту порушеного права фактично залишилися поза увагою судів.

54. У рішеннях Європейського суду з прав людини наголошується на тому, що правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. Це забезпечує довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26.10.1984 та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» від 28.10.1998).

55. Судова колегія вважає, що допущені порушення норм матеріального права, процесуальні порушення стосовно неналежної повноти дослідження обставин справи та аргументації судових рішень, відповіді на доводи учасників справи є такими помилками, які не забезпечили справедливого розгляду справи. Рішення судів, прийняті з порушеннями норм процесуального права, не можуть вважатися такими, що відповідають приписам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право на справедливий суд, а тому підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

56. За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій було порушено принцип повноти оцінки доказів і доводів учасників справи та їх відображення у прийнятих судових рішеннях, якими вирішувався спір по суті, що вимагає направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до положень частини третьої статті 310 ГПК України.

57. Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, визначити суб'єктний склад спірних правовідносин, належним чином перевірити доводи учасників справи та вирішити спір відповідно до вимог закону.

В. Розподіл судових витрат.

58. Виходячи з приписів статті 129 ГПК України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат у разі, якщо справа вирішується по суті. У випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. Таким чином, оскільки постановою Верховного Суду у цій справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, то в цьому випадку касаційним судом справа по суті не вирішувалась, а тому і відсутні підстави для розподілу судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 315 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Шкумата Ігоря Миколайовича за вх. № 6234/2020 задовольнити частково.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.07.2020 та рішення Господарського суду Харківської області від 26.03.2020 у справі № 5023/5383/12 скасувати, справу № 5023/5383/12 у частині позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтервертикаль» до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Азалія 2013», Фізичної особи-підприємця Шкумата Ігоря Миколайовича, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Макушевої Наталії Віталіївни про визнання недійсним договору пожертви, укладеного 30.01.2014 між Лісовцем Д.С., ФОП Шкуматом І.М. та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Азалія 2013», посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Макушевою Наталію Віталіївною за реєстраційним номером 221, скасування рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Макушевої Наталії Віталіївни індексний номер рішення 10501017 про відкриття розділу стосовно нерухомого майна реєстраційний номер 01 та внесення запису про право власності № 4504109 передати на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Г. Пєсков

Судді Л.Й. Катеринчук

В.Я. Погребняк