ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року Справа № 906/292/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Дужич С.П. , суддя Миханюк М.В.

секретар судового засідання Романець Х.В.

за участю представників сторін:

прокуратури - Шептіліс О.І.;

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мкртчяна Артема Габріеловича на рішення Господарського суду Житомирської області від 18 серпня 2020 року (повний текст складено 20.08.2020) у справі №906/292/20 (суддя Сікорська Н.А.)

за позовом Керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області

до Фізичної особи - підприємця Мкртчяна Артема Габріеловича

про стягнення 3237,06 грн, розірвання договору та повернення майна

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 18 серпня 2020 року у справі №906/292/20 позов Керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області до Фізичної особи - підприємця Мкртчян Артема Габріеловича про стягнення 3237,06 грн, розірвання договору та повернення майна задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Фізичної особи - підприємця Мкртчян Артема Габріеловича на користь Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області: 1987,37 грн - заборгованості по орендній платі; 223,10 грн - пені; 198,73 грн - штрафу. Відмовлено в стягненні пені в сумі 827,86 грн.

Розірвано договір оренди №2 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади села Райки від 04.05.2017, укладений між Швайківською сільською радою Бердичівського району Житомирської області та Фізичною особою - підприємцем Мкртчян Артемом Габріеловичем.

Зобов`язано Фізичну особу-підприємця Мкртчяна Артема Габріеловича повернути за актом приймання-передачі Швайківській сільській раді Бердичівського району Житомирської області окреме індивідуально визначене майно - їдальню площею 57,3 кв. м, розміщене за адресою: Житомирська обл., Бердичівський р-н, с. Райки, вул. Центральна, 25.

Присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Мкртчяна Артема Габріеловича на користь прокуратури Житомирської області (вул. Святослава Ріхтера, 11, м. Житомир, 10008, ) 5768,35 грн судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, ФОП Мкртчян Артем Габріелович звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Житомирської області скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Житомирської області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду, обставинам справи.

Прокурор у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

16.11.2020 на електронну адресу апеляційного суду від позивача - Швайківської сільської ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника. Крім того, позивачем в клопотанні зазначено, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки останній був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Крім того, ухвалою апеляційного суду від 02.11.2020 явка представників сторін обов`язковою не визнавалась.

Безпосередньо в судовому засіданні прокурор повністю підтримали вимоги та доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши пояснення прокурора, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, рішення місцевого господарського суду - скасувати, а позов керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області до Фізичної особи - підприємця Мкртчян Артема Габріеловича про стягнення 3237,06 грн, розірвання договору та повернення майна - залишити без розгляду.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 травня 2017 року між Райківською сільською радою (орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем Мкртчян Артемом Габріеловичем (орендар/відповідач) укладено договір оренди №2 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади села Райки (далі - договір, а.с. 9-14), згідно п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно нежитлового приміщення, а саме їдальня (далі - Майно) площею 57,3 кв.м, розміщене за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.Райки, вулиця Центральна, будинок 21, вартість якого визначена згідно з звітом про незалежну оцінку №19/04 на 04.04.2017 і становить за незалежною оцінкою 14797,00 (без ПДВ).

Майно передається в оренду з метою проведення підприємницької діяльності, а саме розміщення кафе (п.1.2 договору).

Згідно п.2.1 договору, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

За умовами п.3.2 договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за оренду майна, що є комунальною власністю територіальної громади села, та пропозиції її розподілу, затвердженої рішенням Райківської сільської ради, і становить без ПДВ за базовий місяць оренди травень 2017р. 123,00 грн.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п.3.4 договору).

Пунктом 3.8 договору передбачено, що орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та/або орендодавцю у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно п.3.9. договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

04.05.2017 між сторонами договору №2 від 04.05.2017 підписано акт прийому-передачі об`єкта оренди: приміщень площею 57,3 кв.м, що знаходяться за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.Райки, вул.Центральна, буд.24 (а.с.15).

Враховуючи, що рішенням сесії Житомирської обласної ради від 11.01.2019 №14, внаслідок реорганізації, Мирославську, Райківську та Слободищенську сільські ради приєднали до Швайківської сільської ради, тому 21.01.2019 між Швайківською сільською радою та ФОП Мкртчян Артемом Габріеловичем укладено додаткову угоду №2 до договору оренди №2 від 04.05.2017 в частині зміни назви органу управління майном та його платіжних реквізитів (а.с.16) та підписано акт приймання - передачі приміщень (а.с.17).

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв в оренду нежитлове приміщення площею 57,3 кв.м за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.Райки, вул. Центральна, буд.25, що підтверджується актами приймання-передачі приміщень від 04.05.2017, від 21.01.2019 (а.с. 15, 17).

Прокурор, посилаючись на те, що ФОП Мкртчян А.Г. протягом тривалого часу не сплачує орендну плату, що є порушенням істотних умов договору, звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця Мкртчян Артема Габріеловича на користь Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області заборгованості по орендній платі в розмірі 1987,37 грн, пені в розмірі 223,10 грн, штрафу в розмірі 198,73 грн; розірвання договору оренди №2 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна від 04.05.2017 та повернення даного майна за актом приймання-передачі Швайківській сільській раді Бердичівського району Житомирської області.

Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Натомість, з такими доводами та власне висновками місцевого господарського суду колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, з даним позовом звернувся Керівник Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах - Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області.

Статтею 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює: підтримання публічного обвинувачення в суді; організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч.3 ст.53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01.04.2008 № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абз. 1-3 ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру").

При цьому, розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п.3 ч.2 ст.129 Конституції України).

Отже, відповідно до ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Верховний Суд у постанові від 02.09.2020 у справі № 911/980/18 також зазначив, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом.

Конституційний Суд України у рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" дійшов висновку, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорон землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 131-1 Конституції України та ст.23 Закону України "Про прокуратуру".

У пунктах 37-40, 43-47 постанови Великої Палати Верховного суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зазначено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст.23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина 4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У Рішенні від 05.06.2019 № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

У кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді згідно із ч.4 ст.53 та ч.5 ст.162 ГПК України має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу, про залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків і повернення в разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки не усунуті.

Водночас, якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень п.2 ч.1 ст.226 ГПК України (залишення позову без розгляду).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що звертаючись до суду з даним позовом, прокурор зазначив, що Бердичівською місцевою прокуратурою встановлено порушення інтересів держави в особі Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, а саме користування за договором оренди від 04.05.2017 №2, укладеного між Райківською сільською радою Бердичівського району Житомирської області (правонаступником якої є Швайківська сільська рада Бердичівського району Житомирської області) та фізичною особою - підприємцем Мкртчяном Артемом Габріеловичем, нерухомим майном комунальної власності з порушенням істотних умов договору - відсутністю своєчасного та повного внесення орендної плати, що підриває економічну основу самоврядування та порушує інтереси територіальної громади.

У зв`язку з неналежним виконанням своїх повноважень, що полягає у бездіяльності Швайківської сільської ради щодо вжиття заходів цивільно-правового характеру для захисту порушених інтересів держави шляхом стягнення значної суми заборгованості до місцевого бюджету, що в свою чергу порушує майнові інтереси держави, які полягають у повному та своєчасному надходженню до місцевого бюджету коштів для задоволення потреб територіальної громади міста, забезпечення їй гарантованих державою прав та законних інтересів, а також виконання державних та місцевих цільових програм розвитку та соціального забезпечення, даний позов подається саме Прокурором.

Згідно ст.142 Конституції України матеріальною та фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме та нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Відповідно до ч.ч. 5, 6, 8 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об`єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшення або погіршення надання послуг населенню.

Таким чином, Швайківська сільська рада є органом уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, діє в інтересах територіальної громади, що виконує управлінські функції з надання у користування комунального майна та надходження коштів від його використання.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 16 березня 2020 року перший заступник керівника Бердичівської місцевої прокуратури звернувся до Швайківської сільської ради Бердичівського району з повідомленням в порядку ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", в якому повідомив про намір звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором оренди №2 від 04.05.2017 та розірвання даного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява керівником Бердичівської місцевої прокуратури складена та відправлена на адресу суду 18.03.2020.

Таким чином, вказане може свідчити лише про те, що прокурором не була надана можливість у розумні строки відреагувати на імовірні порушення інтересів держави, зокрема шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову, чи вчинення інших дій для вирішення ситуації або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність порушення, натомість, не отримавши відповіді Швайківської сільської ради, прокурор подав позовну заяву, датовану 18.03.2020, тобто через 2 дні після відправлення повідомлення позивачу, як органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних відносинах, про намір звернення до суду із даним позовом.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що прокурором при зверненні з позовом до суду не зазначено причин неможливості здійснення позивачем, який є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю, захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку та не надано доказів того, що Швайківська сільська рада не може чи не бажає здійснювати захист інтересів держави та самостійно звернутися до суду з відповідним позовом до ФОП Мкртчяна А.Г. Не встановлено і обставин, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Швайківською сільською радою своїх функцій щодо захисту інтересів держави у спірних відносинах, зокрема після повідомлення Бердичівською місцевою прокуратурою листом №31-94-1646 вих-20 від 16.03.2020 про намір здійснення прокурором представництва в суді законних інтересів держави в особі Швайківської сільської ради.

Колегія суддів зазначає, що сама по собі обставина незвернення сільської ради з позовом упродовж певного часового періоду без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неможливість виконання позивачем функцій із захисту інтересів держави.

Отже, суд апеляційної інстанції встановив недотримання прокурором порядку, передбаченого ст.23 Закону України "Про прокуратуру", та не підтвердив підстав представництва, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що позивач, як компетентний орган, протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звертався, чи не мав наміру звернутися до суду із даним позовом в інтересах держави.

Як вже зазначалося, позовна заява керівника Бердичівської місцевої прокуратури датована та відправлена 18.03.2020, тоді як повідомлення Швайківській сільській раді про намір представництва в суді інтересів держави в особі уповноваженого органу направлялося 16.03.2020, а отже у позивача, як компетентного органу, взагалі не було часу для реагування на повідомлення прокуратури.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та, як наслідок, не надав належної правововї оцінки.

Колегія суддів звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Разом з тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 та у постановах Верховного Суду від 18.08.2020 у справі №914/1844/18, від 02.09.2020 у справі №924/817/18, від 03.09.2020 у справі №924/802/18.

У постанові Верховного Суду від 27.08.2020 у справі №910/1062/18 зазначено, що обставини дотримання прокурором процедури, встановленої ч.ч. 3, 4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до положень ст.ст. 53, 174 ГПК України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті.

Відповідно до ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи те, що в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, що прокуратурою при зверненні з позовом до суду не зазначено причин неможливості здійснення позивачем захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку, не наведено доказів того, що відповідний орган не може чи не бажає здійснювати захист інтересів держави та звертатись до суду з відповідним позовом після відповідного повідомлення прокурора від 16.03.2020, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недотримання прокурором визначеної ст.23 Закону України "Про прокуратуру" процедури, що у будь-якому випадку свідчить про відсутність підтвердження підстав для представництва інтересів держави у суді.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зазначено, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати і в таких справах виникають підстави для застосування положень п.2 ч.1 ст.226 ГПК України (залишення позову без розгляду).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Мкртчян Артема Габріеловича слід задоволити частково, а рішення Господарського суду Житомирської області від 18 серпня 2020 року у справі №906/292/20 - скасувати як таке, що прийнято з порушенням норм процесуального права, та ухвалити нове судове рішення, яким позов залишити без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.226 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 275, 277, 278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Мкртчян Артема Габріеловича - задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Житомирської області від 18 серпня 2020 року у справі №906/292/20 - скасувати.

Позов Керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області до Фізичної особи - підприємця Мкртчян Артема Габріеловича про стягнення 3237,06 грн, розірвання договору та повернення майна - залишити без розгляду.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

4. Справу №906/292/20 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "02" грудня 2020 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Миханюк М.В.