РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.11.2020Справа № 910/14166/20

За позовом Дніпровського міського центру зайнятості

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Індустріалбанк»

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору

на стороні відповідача - ОСОБА_1

про стягнення 31 810,43 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Мухіна Я.І.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дніпровський міський центр зайнятості (далі - позивач, Центр зайнятості) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Індустріалбанк» (далі - відповідач, АКБ «Індустріалбанк») про стягнення 31 810,43 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача наявне зобов`язання щодо відшкодування позивачу виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 у сумі 31 810,43 грн, у зв`язку з поновленням її на роботі за рішенням суду відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2020 прийнято позовну заяву Дніпровського міського центру зайнятості до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/14166/20 та призначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

23.10.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечував та зазначив про таке.

Між ОСОБА_1 та АБ «ЕКСПРЕС-БАНК», правонаступником якого є АКБ «Індустріалбанк » виник спір щодо законності її скорочення.

Справа № 175/4773/17 за позовом ОСОБА_1 до АБ «ЕКСПРЕС-БАНК» та АКБ «Індустріалбанк» розглядалась Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2018 № 175/4773/17 було задоволено клопотання АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» та витребувано у Дніпропетровського обласного центру зайнятості інформацію (довідку) про реєстрацію, як безробітної ОСОБА_1 , отримання нею допомоги по безробіттю, з зазначенням суми цієї допомоги.

Інформація про розмір допомоги по безробіттю була потрібна для застосування абзацу 2 пункту 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів», № 9 від 06.11.1992, згідно з яким, при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Тобто, стягнута з АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» на користь ОСОБА_1 заробітна плата за час вимушеного прогулу була би зменшена на виплачену позивачем допомогу по безробіттю в розмірі 31 810,43 грн.

Позивач ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2018 не виконав, інформацію щодо отриманої ОСОБА_1 грошової допомоги по безробіттю не надав, що призвело до стягнення з АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» коштів в сумі не зменшеної на 31 810,43 грн (розмір допомоги по безробіттю).

На думку відповідача, невиконання позивачем ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2018 та не надання інформації про розмір допомоги по безробіттю може привести до того, що банк двічі відшкодує допомогу по безробіттю в розмірі 31 810,43 грн, що є не справедливим.

Факт не виконання позивачем ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2018 та не надання інформації про розмір допомоги по безробіттю може бути підтверджений тільки матеріалами справи № 175/4773/17.

З огляду на зазначене відповідач просив суд:

- звернутися до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із запитом щодо надання матеріалів справи № 175/4773/17;

- залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , з огляду на те, що в результаті ухвалення рішення у даній справі відповідач може набути право вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 31 810,43 грн;

- розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 відмовлено Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Індустріалбанк» у задоволенні клопотань про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та про звернення до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із запитом щодо надання матеріалів справи № 175/4773/17, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 .

11.11.2020 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

13.11.2020 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 02.11.2020.

16.11.2020 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 02.11.2020

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив та додані до них докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2018 року громадянка ОСОБА_1 (третя особа) звернулася до Дніпровського міського центру зайнятості (позивач) із заявою про надання (поновлення) статусу безробітного.

Наказом № НТ180109 від 09.01.2018 ОСОБА_1 надано статус безробітного, а наказом № НТ180116 від 16.01.2018 призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.05.2019 у справі № 175/4773/17 визнано протиправним та скасовано наказ Голови комісії з реорганізації Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» ОСОБА_2 № 1184-к від 30.11.2017 про припинення трудового договору, яким громадянку ОСОБА_1 було звільнено з посади фахівця господарського відділу Дніпропетровського регіонального відділення Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпПП України у зв`язку зі скороченням штату. Вказаною постановою також було поновлено ОСОБА_1 на посаді фахівця господарського відділу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та стягнуто з Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» на користь громадянки ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 73 642,86 грн.

Наказом Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» (відповідач) № 480 від 19.06.2019 поновлено ОСОБА_1 на посаді фахівця господарського відділу АКБ «Індустріалбанк» з 19.06.2019.

ОСОБА_1 перебувала на обліку в Дніпровському міському центрі зайнятості з 09.01.2018 по 11.01.2019, за вказаний період їй було виплачено допомогу по безробіттю на загальну суму 31 810,43 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідкою № 602 від 23.01.2019 та Додатком № 4 до Персональної картки.

25.03.2020 Дніпровський міський центр зайнятості звернувся до відповідача з претензією № 1183 на суму 31 810,43 грн, відповідно до якої позивач на підставі ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» просив відповідача повернути кошти по виплаті допомоги по безробіттю, нараховані ОСОБА_1 в період з 09.01.2018 по 11.01.2019. Вказана претензія була отримана відповідачем 01.04.2020, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 356.

Однак, відповідач відповіді на претензію № 1183 від 25.03.2020 не надав та не повернув позивачу кошти в розмірі 31 810,43 грн, сплачені позивачем ОСОБА_1 в якості допомоги по безробіттю за період з 09.01.2018 по 11.01.2019.

Спір виник у справі у зв`язку із наявністю, на думку позивача, у відповідача обов`язку з відшкодування Дніпровському міському центру зайнятості виплаченої допомоги по безробіттю у розмірі 31 810,43 грн на підставі ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (надалі - Закон).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 Закону Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 8 ст. 1 Закону передбачено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Матеріалами справи, а саме: наказами Дніпровського районного центру зайнятості № НТ180109 від 09.01.2018 та № НТ180116 від 16.01.2018, персональною карткою № 00026 від 09.01.2018, довідкою № 602 від 23.01.2019 та Додатком № 4 до Персональної картки підтверджується, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Дніпровському районному центрі зайнятості з 09.01.2018 по 11.01.2019 і за вказаний період їй було виплачено допомогу по безробіттю на загальну суму 31 810,43 грн.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

У п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону встановлено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.05.2019 у справі № 175/4773/17 визнано протиправним та скасовано наказ Голови комісії з реорганізації Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» ОСОБА_2 № 1184-к від 30.11.2017 про припинення трудового договору, яким громадянку ОСОБА_1 було звільнено з посади фахівця господарського відділу Дніпропетровського регіонального відділення Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпПП України у зв`язку зі скороченням штату. Вказаною постановою також було поновлено ОСОБА_1 на посаді фахівця господарського відділу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та стягнуто з Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» на користь громадянки ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 73 642,86 грн.

Наказом Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» (відповідач) № 480 від 19.06.2019 поновлено ОСОБА_1 на посаді фахівця господарського відділу АКБ «Індустріалбанк» з 19.06.2019.

Частиною 1 ст. 34 Закону передбачено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Таким чином, положеннями статей 34, 35 Закону передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» також визначено, що роботодавці - це підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Отже, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Індустріалбанк» по відношенню до ОСОБА_1 є роботодавцем у розумінні ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Дніпровський міський центр зайнятості є органом Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що діє від імені Фонду відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

З огляду на викладене, саме на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Індустріалбанк» покладено обов`язок з відшкодування Дніпровському міському центру зайнятості суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг ОСОБА_1 , у зв`язку з поновлення її на роботі за рішенням суду.

Аналогічні висновки викладені уу постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 914/2087/17, від 06.07.2018 у справі № 921/220/17-г та від 09.07.2018 у справі № 914/1875/17.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною другою статті 42 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача суми виплаченої допомоги по безробіттю у розмірі 31 810,43 грн. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Стосовно заперечень відповідача, викладених у відзиві, суд зазначає, що виплачений роботодавцем працівнику середній заробіток за час вимушеного прогулу не звільняє його від обов`язку з відшкодування Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг, у зв`язку з поновлення на роботі за рішенням суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Індустріалбанк» на користь Дніпровського міського центру зайнятості відшкодування суми виплаченої допомоги по безробіттю у розмірі 31 810,43 грн.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Відповідачем попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат не подано.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

З огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України та повне задоволення позову, судовий збір у сумі 2 102,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись стст 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Індустріалбанк» (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 18/7; ідентифікаційний код 13857564) на користь Дніпровського міського центру зайнятості (49017, м. Дніпро, вул. Авіаційна, буд. 41; ідентифікаційний код 40991299) 31 810,43 грн (тридцять одну тисячу вісімсот десять гривень 43 коп.) відшкодування суми виплаченої допомоги по безробіттю та 2 102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні 00 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (чч 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 30.11.2020.

Суддя Гумега О.В.