ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/3174/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (ПАТ "СК "УСГ"; місцезнаходження: 03038, місто Київ, вулиця Федорова Івана, будинок 32 літ.А; )
до Комунального підприємства "Тролейбусне депо №2" (місцезнаходження: 61105, місто Харків, вулиця Ньютона, будинок 5; )
про стягнення 7453.12 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства "Тролейбусне депо №2" (відповідача) 7453,12 грн. страхового відшкодування в порядку положень статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування". Також ПАТ "СК "УСГ" просить суд покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05 жовтня 2020 року було прийнято позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/3174/20; ухвалено справу № 922/3174/20 розглядати без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України. Звернуто увагу сторін на те, що розгляд справи по суті почнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, без проведення судового засідання. Відповідачу, згідно з частиною першою статті 251 Господарського процесуального кодексу України, було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву. Відзив повинен відповідати вимогам статті 165 Господарського процесуального кодексу України. Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана відповідачем позивачу одночасно із надісланням відзиву до суду. Позивачу, згідно з частиною другою статті 251 Господарського процесуального кодексу України встановлено строк на подання до суду відповіді на відзив - п`ять днів з дня отримання відзиву. Відповідач, в свою чергу, має право подати заперечення на відповідь позивача протягом п`яти днів з дня отримання відповідних документів. Суд звернув увагу сторін на те, що за приписами частини сьомої статті 252 Господарського процесуального кодексу України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має право подати в строк для подання відзиву, а позивач - не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Суд зазначив, що учасники справи подають докази безпосередньо до суду, керуючись вимогами статті 80 Господарського процесуального кодексу України. Заяви та клопотання, які подаються до суду, повинні відповідати вимогам статей 169, 170 Господарського процесуального кодексу України. Окрім того, суд повідомив сторони про можливість одержання інформації по справі з сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05 жовтня 2020 року також було запрошено від Комінтернівського районного суду м. Харкова належним чином засвідчену копію постанови суду у справі № 641/4213/20 від 07 липня 2020 року.

25 листопада 2020 року від Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшов електронний лист із копією постанови суду у справі № 641/4213/20 від 07 липня 2020 року. 26 листопада 2020 року від Комінтернівського районного суду м. Харкова разом з супровідним листом надійшла вже належним чином засвідчена копія постанови суду у справі № 641/4213/20 від 07 липня 2020 року.

Копії ухвали Господарського суду Харківської області від 05 жовтня 2020 року про відкриття провадження у цій справі були направлені на адреси позивача та відповідача, визначені в позовній заяві та ЄДРПОУ. Втім, направлена відповідачу ухвала повернулась до суду 19.10.2020 з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Позивач копію ухвали отримав, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (арк.с. - 77).

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Так, копії ухвали Cуду про відкриття провадження у справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу. Окрім того, відповідно до вимог чинного законодавства, всі процесуальні документи у цій справі опубліковані в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Таким чином, Суд констатує, що всі учасники справи належним чином повідомлені про її розгляд, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

Відповідач своїм правом на захист не скористався, відзив на позов не надав.

Позивач жодних додаткових заяв чи клопотань після відкриття провадження у цій справі не надав.

За висновками Суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані Суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Суд встановив наступне.

27 липня 2019 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_1 був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-2701-19-00102, предметом якого є страхування транспортного засобу «Ford Fusion», державний номер НОМЕР_1 .

29 травня 2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ford Fusion», державний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу «Trolza», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль «Ford Fusion» отримав механічні пошкодження відповідно до Схеми місця події, складеної на місці ДТП працівниками патрульної поліції.

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова у справі № 641/4213/20 від 07 липня 2020 року встановлено, що вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення ОСОБА_2 п.10.1 Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим його визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Частиною шостою статті 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно, постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова у справі № 641/4213/20 від 07 липня 2020 року , якою встановлено, що ОСОБА_2 , 29.05.2020р. о 16:36, керуючи тролейбусом «Trolza»,працюючи у КП "Тролейбуне депо №2" скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП., та визнан винним та притягнутий до адміністративної відповідальності , є обов`язковою також для господарського суду.

ОСОБА_1 01 червня 2020 року звернувся до ПАТ «СК «УСГ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи.

Згідно з ч. 2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування , за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення."

09 липня 2020 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі ремонтної калькуляції №ЦРКА-3766 від 02.07.2020 було складено страховий акт та розрахунок суми страхового відшкодування до нього. На підставі Акту огляду пошкодженого ТЗ від 01.06.2020 та ремонтної калькуляції №ЦРКА-3766 від 02.07.2020, ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» здійснило ОСОБА_1 виплату страхового відшкодування в розмірі 7453,12 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 17029 від 09 липня 2020 року.

Позивач зазначає, що в силу приписів законодавства України, відповідальність за завдану шкоду повинно нести КП"Троейбусне депо № 2" , як юридична особа, з винних неправомірних дій водія якої сталася ДТП, оскільки цивільно-правова відповідальність особи, що користується транспортним засобом «Trolza», , за шкоду заподіяну життю, майну третіх осіб, на момент ДТП застрахована не була. Обставини щодо стягнення з КП "Троейбусне депо № 2" страхового відшкодування в примусовому порядку стали підставою для звернення Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до суду із даним позовом.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

За загальними положеннями про відшкодування шкоди, закріпленими в положеннях статті 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Суд також звертає увагу на те, що володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Окрім того, статтею 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

В той же час, правила регулювання деліктних зобов`язань визначають можливість відшкодування завданої шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до норми частини першої статті 1172 Цивільного кодексу України, передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Суд також звертає увагу на те, що відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.

Як вже було встановлено судом, відповідно до постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова у справі № 641/4213/20 від 07 липня 2020 року, ОСОБА_2 , 29.05.2020р. на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з КП "Тролейбуне депо №2" .

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) транспортним засобом.

За загальним правилом, згідно з положеннями статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Положеннями cт. 993 Цивільного кодексу України та cт. 27 Закону України «Про страхування» встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування, Позивач набув право зворотної вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача шкоди в сумі виплаченого страхового відшкодування, але у межах фактичних затрат, тобто в сумі 7453,12 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача (як власника транспортного засобу) не була застрахована. Отже, відповідати за завдану внаслідок ДТП шкоду має сам відповідач (як власник джерела підвищеної небезпеки, яким спричинено шкоду).

Позивач зазначає, що на момент звернення з позовом до суду відповідач не здійснив жодних дій щодо виплати страхового відшкодування, що і стало підставою для звернення позивача до суду з відповідними позовними вимогами. Відповідне твердження позивача відповідачем не спростовано.

За таких обставин, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача в повному обсязі, тобто в сумі 2102,00 грн.

З огляду на наведене, керуючись статтями 1, 13, 73-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (ПАТ "СК "УСГ"; місцезнаходження: 03038, місто Київ, вулиця Федорова Івана, будинок 32 літ.А; ) - задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Тролейбусне депо №2" (місцезнаходження: 61105, місто Харків, вулиця Ньютона, будинок 5; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (ПАТ "СК "УСГ"; місцезнаходження: 03038, місто Київ, вулиця Федорова Івана, будинок 32 літ.А; ) 7453,12 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 ГПК України, з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, а також пункту 4 розділу X Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "01" грудня 2020 р.

Суддя В.В. Рильова