СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2020 р. Справа №922/3796/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М., суддя Мартюхіна Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Черкас В.М.,

за участю представників учасників процесу:

від СТ "Колос": ліквідатор, арбітражний керуючий Кошовський С.В. (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 14.05.2013 №923;

від ТОВ «Харківпроменерго»: Волокіта О.Г., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 14.03.2007 №1429) - за довіреністю від 12.12.2017; Костиря В.В., керівник - на підставі витягу з ЄДРПОУ;

від ТОВ «Техноком»: Мица Ю.В., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 17.07.2018 серії ЗР №21/1551) - на підставі ордера від 17.09.2020 №1008386;

розглянувши апеляційну скаргу ліквідатора Споживчого товариства «Колос» арбітражного керуючого Кошовського Сергія Васильовича, м.Харків,

на ухвалу Господарського суду Харківської області від 18.02.2020 у справі №922/3796/16 (суддя Яризько В.О.), постановлену в приміщенні Господарського суду Харківської області о 13год 37хв, повний текст ухвали складений 20.02.2020,

за заявою Споживчого товариства "Колос", м. Харків,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.02.2020 у справі №922/3796/16 відмовлено у задоволенні заяви ліквідатора про стягнення дебіторської заборгованості з ТОВ «Харківпроменерго» (т.8-г, а.с. 189-195).

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що між ТОВ «Колос» та ТОВ «Харківпроменерго» укладений договір про надання послуг від 29.04.2010 №444/1, який виконувався сторонами. При цьому суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність укладення вказаного договору між сторонами та наявність всіх технічних можливостей для виконання цього договору, у зв`язку з чим кошти у розмірі 11255620,00грн перераховані на виконання умов договору №444/1, а тому не є безпідставно перерахованими ТОВ «Харківпроменерго».

Ліквідатор СТ «Колос» арбітражний керуючий Кошовський С.В. з ухвалою місцевого господарського суду не погодився та 02.04.2020 звернувся до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 18.02.2020 у справі №922/3796/16 та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ТОВ «Харківпроменерго» на користь СТ «Колос» 11225620,00грн (т.8д, а.с.12-17).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що: по-перше, судом першої інстанції не встановлено беззаперечного факту укладання і виконання сторонами договору від 29.04.2010 №444/1; по-друге, матеріали справи не містять доказів реального надання послуг за договором від 29.04.2010 №444/1; по-третє, на думку ліквідатора, вказаний договір є фіктивним; по-четверте, формальна наявність договору не може свідчити про реальність господарської операції та факт надання послуг за таким договором. СТ «Колос» здійснювало платежі на користь ТОВ «Харківпроменерго», а останнє, на думку скаржника, фактично не надавало жодних послуг, а тому сплачені кошти підлягають поверненню.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.09.2010 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ліквідатора СТ «Колос» арбітражного керуючого Кошовського Сергія Васильовича у цій справі та призначено справу до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу від 27.10.2020, поданому до суду апеляційної інстанції 28.10.2020, ТОВ «Харківпроменерго» просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ліквідатора СТ «Колос» Кошовського С.В., ухвалу Господарського суду Харківської області змінити, доповнити резолютивну частину ухвали текстом наступного змісту: «Стягнути зі Споживчого товариства «Колос» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківпроменерго» 254497,45грн судового збору. Стягнути зі Споживчого товариства «Колос» на користь держави судовий збір за подання заяви у розмірі 112256,20грн» (т.8д, а.с.141-152). При цьому зазначає, в судовому засіданні першої інстанції судом бути оглянути оригінали таких документів: договору на надання послуг від 29.04.2010 №444/1, укладеного між СТ «Колос» та ТОВ «Харківпроменерго»; протоколів узгодження договірної ціни на надані послуги №№1-58; актів приймання-передачі наданих послуг, які підписані учасниками господарської операції, сумнівів у їх дійсності у ліквідатора не виникало, клопотань про призначення експертизи цих документів від учасників справи не надходило. Крім того, вказує на те, що матеріали справи містять банківські виписки СТ «Колос» за період 2010-2015 роки, з яких вбачається, що кошти перераховувались на виконання договору на надання послуг від 29.04.2010 №444/1, копію свідоцтва про державну метрологічну атестацію ВОК АСКОЕ, який використовувався ТОВ «Харківпроменерго» для надання послуг СТ «Колос», та документи на підтвердження правомірності використання АСКОЕ ТОВ «Харківпроменерго». Крім того, вказує на те, що основним видом діяльності ТОВ «Харківпроменерго» є облік енергоресурсів: АСКОЕ, АСТОЕ, ЛОСОД, АСУТП та телемеханіка; протягом дії договору ТОВ «Харківпроменерго» щоденно знімало показники електричних лічильників, дані про погодинні обсяги споживання електроенергії за попередню добу та обсяги споживання електричної енергії наростаючим підсумком з початку розрахункового періоду надавались СТ «Колос» (т.8д, а.с.141-152).

Одночасно ТОВ «Харківпроменерго» просить визнати поважними причини пропуску строку на подання відзиву з причин неотримання апеляційної скарги ліквідатора СТ «Колос» та хвороби директора ТОВ «Харківпроменерго» на S-CoV-2 в середньо-важкій формі.

Враховуючи незначний пропуск строку на подання відзиву, враховуючи практику Європейського Суду, викладену у рішеннях у справі "Walchli v. France", "ТОВ "Фріда" проти України", в яких з Суд вказує на те, що «при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом», зважаючи на епідемічну ситуацію в Україні у зв`язку поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, характер спірних правовідносин, з метою дотримання основоположних принципів господарського судочинства, рівності сторін у справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку про поважність причин пропуску подання відзиву на апеляційну скаргу та долучення його до матеріалів справи.

Щодо вимог ТОВ "Харківпроменерго", викладених у відзиві, про зміну резолютивної частини оскаржуваної ухвали шляхом доповнення текстом наступного змісту: «Стягнути зі Споживчого товариства «Колос» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківпроменерго» 254497,45грн судового збору. Стягнути зі Споживчого товариства «Колос» на користь держави судовий збір за подання заяви у розмірі 112256,20грн», суд апеляційної інстанції зазначає таке.

За приписами частини 2 статті 263 ГПК України відзив на апеляційну скаргу повинен містити заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги.

Отже, відзив на апеляційну скаргу має містити заперечення щодо змісту вимог апеляційної скарги, а не доводи щодо незаконності судового рішення суду першої інстанції, яке оскаржується, та вимоги щодо його зміни чи скасування. У разі незгоди сторони (у спірних правовідносинах ТОВ «Харківпроменерго» ) з судовим рішенням суду першої інстанції він наділений правом подати апеляційну скаргу, з дотриманням вимог процесуального законодавства, зокрема, сплатити судовий збір, а доки він не скористався наявним у нього правом на оскарження, судового рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції з урахуванням вимог статті 269 ГПК України переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги з врахуванням заперечень інших учасників саме на ці доводи. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що у разі не вирішення судом першої інстанції питання про судові витрати, учасник спору у відповідності до вимог статті 244 ГПК України наділений правом звернення до місцевого господарського суду з заявою про ухвалення додаткового рішення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції, 29.10.2020, заслухано учасників судового процесу та оглянуто оригінали: договору про надання послуг від 29.04.2010 №444/1, актів виконаних робіт, протоколів узгодження ціни, та оголошено перерву до 26.11.2020.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2020 у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Лакізи В.В. для розгляду справи №922/3796/16 сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Бородіної Л.І., судді Здоровко Л.М., судді Мартюхіної Н.О. (т.8д,а.с.92).

В судовому засіданні апеляційної інстанції, 26.11.2020, ліквідатор підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 18.02.2020 у справі №922/3796/16 та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ТОВ «Харківпроменерго» на користь СТ «Колос» 11225620,00грн. При цьому зазначив, що фактично договір на надання послуг від 29.04.2010 №444/1 укладений формально; послуги за цим договором не надавались; акти виконаних робіт не містять інформації, яка послуга надавалась, її кількість, вартість тощо. Також ліквідатор зазначив, що у СТ «Колос» не було обладнання, яке потребувало ремонту та обслуговуванню, тобто матеріали справи не містять доказів реальності виконання операцій за цим договором.

Представник ТОВ «Техноком» підтримав вимоги ліквідатора СТ «Колос» з підстав, наведених ліквідатором в апеляційній скарзі, та просив скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 18.02.2020 у справі №922/3796/16 та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ТОВ «Харківпроменерго» на користь СТ «Колос» 11225620,00грн. На переконання ТОВ «Техноком» вказаний договір є фіктивним.

Директор ТОВ «Харківпроменерго» в судовому засіданні апеляційної інстанції зазначив, що СТ «Колос» у період дії договору від 29.04.2010 №444/1 було постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом на підставі ліцензії. СТ «Колос» купувало електричну енергію у ДП «Енергоринок», як оптового постачальника електричної енергії на підставі договору від 15.01.2007 №3908/02, а тому взаємовідносини сторін виникли в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробником або постачальником електричної енергії та споживачами, які регулювалися ПКЕЕ, затвердженими постановою НКРЕ 31.07.1996 №28. Крім того вказав на те, що СТ «Колос» в силу специфіки правовідносин мало надавати погодинно, подобово, потижнево інформацію щодо обсягів спожитої електричної енергії , однак не мало відповідного програмного забезпечення та фахівців у цій галузі, у зв`язку з чим відповідні послуги надавались ТОВ «Харківпроменерго».

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

Постановою Господарського суду Харківської області від 06.12.2016 у справі №922/3796/16, зокрема, визнано Споживче товариство "Колос" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором Споживчого товариства "Колос" голову ліквідаційної комісії Чикачкова Олексія Вікторовича .

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.12.2016 у цій справі задоволено заяву ліквідатора Чикачкова Олексія Вікторовича про дострокове припинення його обов`язків ліквідатора Споживчого товариства "Колос"; призначено ліквідатором Споживчого товариства "Колос" арбітражного керуючого Кошовського Сергія Васильовича.

06.10.2017 арбітражний керуючий Кошовський С.В. звернувся до Господарського суду Харківської області із заявою про стягнення з ТОВ «Харківпроменерго» на користь СТ «Колос» дебіторської заборгованості у сумі 11225620,00грн та просив залучити ТОВ «Харківобленерго» до участі у справі, зобов`язати його надати до суду документи, які стосуються правовідносин з СТ «Колос». В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що у нього відсутні будь-які договори, укладені між боржником та дебітором, а також первинні документи, які підтверджують здійснення господарської операції. Окрім того, відсутні докази того, що у боржника наявне обладнання, яке підлягає постійному обслуговуванню. На думку ліквідатора, кошти на користь ТОВ «Харківпроменерго» перераховані безпідставно, оскільки відсутні докази надання останнім послуг на користь СТ «Колос», а тому в силу приписів статті 1212 ЦК України підлягають поверненню боржнику (т.8, а.с. 1-7).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.04.2018 у справі №922/3796/16 заяву ліквідатора задоволено; стягнуто з ТОВ «Харківпроменерго» на користь СТ «Колос» дебіторську заборгованість у сумі 11225620,00грн (т.8, а.с. 112-117).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.07.2018 у цій справі ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.04.2018 у справі №922/3796/16 скасовано; прийнято нове судове рішення; в задоволення заяви ліквідатора СТ «Колос» про стягнення з ТОВ «Харківпроменерго» дебіторської заборгованості в у сумі 11225620,00грн відмовлено (т.8-б, а.с. 110-121).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.10.2018 у справі №922/3796/16, частково задоволено касаційну скаргу ліквідатора СТ «Колос» Кошовського С.В.; скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.07.2018, додаткову постанову Харківського апеляційного господарського суду від 31.07.2018 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.04.2018 у справі №922/3796/16, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області (т. 8-в, а.с. 116-125).

При цьому суд касаційної інстанції зазначив, що суд апеляційної інстанції всупереч статтям 78 і 79 ГПК України на підтвердження проведення господарських операцій та обставин виконання обома сторонами договірних домовленостей за угодою від 29.04.2010 № 444/1 прийняв виключно копії документів (договору від 29.04.2010 №444/1, банківських виписок за період 2010-2015 років, протоколів узгодження договірної ціни на надання послуг, копії актів приймання-передачі наданих послуг, копії відповідних податкових накладних, складених та оформлених у спірному періоді), хоча ліквідатор СТ «Колос» Кошовський С.В. заперечував факт їх укладання. Тобто, судом апеляційної інстанції не встановлено беззаперечний факт укладання і виконання договору від 29.04.2010 № 444/1. Також суд касаційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив та відобразив у судовому рішенні доводи ТОВ «Харківпроменерго» стосовно укладання і виконання договору від 29.04.2010 № 444/1, що фактично унеможливило встановити обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. При цьому Верховний суд зауважив, що під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно встановити факт наявності (відсутності) договірних відносин між ТОВ «Харківпроменерго» та СТ «Колос» і в залежності від встановленого вирішити спір.

Ухвалою місцевого господарського суду від 27.12.2018 у цій справі, зокрема, призначено справу до розгляду (т. 8-в, а.с. 164-166).

З протоколу судового засідання від 19.03.2019 та звукозапису цього судового засідання вбачається, що в судовому засіданні було оглянуто та досліджено, зокрема, оригінал договору про надання послуг від 29.04.2010 №444/1, укладеного між ТОВ «Харківпроменерго» (виконавцем) та СТ «Колос» (замовником), а також інші докази, надані ТОВ «Харківпроменерго» на підтвердження наявності між сторонами спору господарських відносин (т.8в, а.с.212-215).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.01.2020 у справі №922/3796/16, зокрема, залучено до розгляду заяви ліквідатора про стягнення дебіторської заборгованості з ТОВ «Харківпроменерго» колишнього директора СТ «Колос» Юркіна Олександра Валерійовича (т. 8-г, а.с. 73-74).

18.02.2020 місцевим господарським судом прийнято оскаржувану ухвалу з підстав, зазначених вище (т.8-в, а.с. 189-195).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Підпунктом 3 частини 1 статті 3 ЦК України визначено, що однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 180 ГК України передбачає, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

За приписами статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Послугою є діяльність, результати якої, як правило, не мають матеріального виразу, вони реалізуються та споживаються в процесі здійснення цієї діяльності, тому в зобов`язаннях про надання послуг діяльність контрагента спрямована на вчинення фактичних дій.

Статтею 903 ЦК України встановлено, що договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір про надання послуг є двостороннім, оскільки виконавець і замовник наділені як правами, так і обов`язками. На виконавця покладено обов`язок надавати послугу і надано право одержувати відповідну плату. Замовник, у свою чергу, зобов`язаний оплатити послугу і наділений правом вимагати належного надання послуг з боку виконавця. Тобто замовник здійснює оплату фактично наданих послуг, якщо сторони не домовилися про інше.

З матеріалів справи вбачається, що 29.04.2010 між ТОВ «Харківпроменерго» (виконавцем) та СТ «Колос» (замовником) укладений договір про надання послуг №444/1, п.1.1 якого встановлено, що виконавець за завданням замовника приймає на себе зобов`язання по наданню послуг зі зняття показників електричних лічильників та оператора даних комерційного обліку електричної енергії (надалі послуги) (т.8а,а.с.19-21).

Пунктом 1.1.1 цього договору встановлено, що виконавець надає послуги по ремонту та технічному обслуговуванню контрольно-вимірювальних приладів (лічильників обліку електричної енергії) обладнання комерційного обліку у відповідності з вимогами правил оптового ринку електричної енергії та правил користування електроенергією

У п.1.1.2 цього договору встановлено, що виконавець надає послуги з технічного обслуговування програмного забезпечення контрольно-вимірювальних приладів комерційного обліку у відповідності до вимог інструкції про порядок комерційного обліку електроенергії.

Виконавець щомісячно до 8-го числа місяця, який передує розрахунковому, надає замовнику графік погодинного, подобового споживання електроенергії по усередненому робочому дню місяця, який передує розрахунковому. Щоденно до 8-30год ранку знімає показники електричних лічильників та електронною поштою надсилає замовнику відомості про погодинні об`єми споживання електричної енергії за попередню добу та об`єм споживання електричної енергії наростаючим підсумком з початку розрахункового періоду. Щотижнево, по п`ятницям та в передсвяткові дні до 8-30год ранку електронною поштою сповіщає замовнику прогнозні добові об`єми споживання електричної енергії на п`ятницю, суботу поточного тижня та на святкові дні (п.1.1.3, 1.1.4 цього договору).

Послуги, зазначені у п.1.1.1-1.1.5 договору, надаються виконавцем щодо підприємств-замовників електричної енергії, перелік яких замовник надає виконавцеві (п.1.2 цього договору).

Відповідно до п.2.1 цього договору вартість послуг, наданих за цим договором, погоджується сторонами на підсумками розрахункового періоду в протоколі погодження договірної ціни, який є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п.5.2 цього договору фактом надання та приймання послуг є підписаний сторонами акт приймання-передачі послуг.

З витягу з ЄДРПОУ вбачається, що основним видом діяльності СТ "Колос" є торгівля електроенергією.

Постановою Національної комісії регулювання електричної енергії України від 15.10.2009 №1186 "Щодо продовження дії ліцензії на постачання електричної енергії за нерегульованим тарифом, виданої СТ "КОЛОС" встановлено продовжити дію ліцензії на право провадження діяльності з постачання електричної енергії за нерегульованим тарифом, виданої Споживчому товариству "КОЛОС" (), до 08.11.2014.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ліквідатор не заперечував твердження представника ТОВ «Харківпроменерго», що СТ "Колос" здійснювало постачання електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Згідно вимог законодавства, чинного в період дії спірних правовідносин, ДП "Енергоринок" забезпечувало продаж всієї електричної енергії постачальникам електричної енергії з метою задоволення попиту на споживання електричної енергії.

Отже, для здійснення діяльності щодо постачання електричної енергії за нерегульованим тарифом СТ "Колос" мало укласти договір з ДП «Енергоринок» на постачання електричної енергії.

В судовому засіданні апеляційної інстанції директор ТОВ «Харківпроменерго» зазначив, що СТ "КОЛОС" придбавало електричну енергію у ДП «Енергоринок» на підставі договору від 05.01.2007 №3908/08 та зазначив, що надав вказаний договір до письмових пояснень від 24.11.2020.

Суд апеляційної інстанції не приймає наданий представником ТОВ «Харківпроменерго» доказ (договір від 05.01.2007 №3908/08), оскільки останній в порушення вимог статті 269 ГПК України не надав доказів неможливості його подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Однак зазначає, що постачання електричної енергії без відповідного договору було неможливим.

Постановою НКРЕ України від 18.06.2004 №631 "Про схвалення примірного договору між ДП "Енергоринок" та постачальниками електричної енергії за нерегульованим тарифом" (чинною в період дії спірних правовідносин) (надалі - постанова НКРЕ від 18.06.2004 №631) схвалено примірний договір купівлі-продажу електричної енергії між Державним підприємством "Енергоринок" та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Відповідно до п.2.4 примірного договору ДПЕ продає електричну енергію Постачальнику на межі балансової належності електричних мереж в точках поставки електричної енергії відповідних споживачів згідно з обсягом погодинного споживання з урахуванням нормативних технологічних витрат електричної енергії на її транспортування місцевими (локальними) електричними мережами (далі - нормативні технологічні витрати електроенергії) на підставі показів розрахункових приладів диференційного (погодинного) обліку електроенергії (за виключенням умов, передбачених п. 3.2 цього Договору) для подальшого продажу її споживачам за умови виконання Постачальником таких вимог: 2.4.1. Укладення Постачальником договорів купівлі-продажу електричної енергії зі споживачами. 2.4.2. Укладення договору з відповідною електропередавальною організацією, на території здійснення ліцензованої діяльності якої знаходяться споживачі Постачальника (далі - ЕК), на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами. 2.4.3. Надання до ДПЕ Повідомлення на заявлений обсяг купівлі електричної енергії на Оптовому ринку електроенергії України (далі - Повідомлення) відповідно до п. 3.7 та п. 3.8 цього Договору. Форма Повідомлення наведена в додатку 1 до цього Договору.

2.4.4. Оплати купованої Постачальником електричної енергії відповідно до розділу 4 цього Договору.

У п.2.4.5 примірного договору встановлено, що постачальник зобов`язаний передбачити у договорі з ЕК (п. 2.4.2 цього Договору) забезпечення щодобового зняття та передачу до ДПЕ через ЕК погодинних показів приладів диференційного (погодинного) обліку споживання електроенергії (з урахуванням п. 3.5 цього Договору), які використовуються для визначення погодинних обсягів купівлі електричної енергії Постачальника в ОРЕ України (з урахуванням власного виробництва та обсягу нормативних технологічних витрат електроенергії).

Якщо постачальник не виконав будь-яку з умов, передбачених пп. 2.4.1 - 2.4.6, то електрична енергія йому не продається і ДПЕ не включає Повідомлення Постачальника до реєстру, що надається ЕК (п.2.5 постанова НКРЕ від 18.06.2004 №631).

Згідно п. 3.1 примірного договору постачальник надає підтвердження ДПЕ про те, що у споживачів Постачальника в усіх точках розрахункового обліку електроенергії встановлені прилади диференційного (погодинного) обліку споживання електроенергії, автоматизована система комерційного обліку електричної енергії (далі - АСКОЕ) або локальне устаткування збору і обробки даних (далі - ЛОУ), які відповідають вимогам Інструкції про порядок комерційного обліку електричної енергії та забезпечують погодинний облік всієї спожитої споживачами Постачальника електроенергії, крім випадків, передбачених у пунктах 3.2 та 3.3 цього Договору. Зазначене підтвердження надається по кожному споживачу Постачальника до 15 числа місяця, що передує розрахунковому, у вигляді довідки за формою додатків 3а, 3б або 4а, 4б, підписаної Постачальником, споживачем Постачальника, ЕК та представником обласної (міської) інспекції Держенергонагляду.

Отже, з наведеного вище в сукупності вбачається, що СТ "КОЛОС" для здійснення свого основного виду діяльності (постачання електричної енергії за нерегульованим тарифом) мало використовувати у своїй господарській діяльності автоматизовану систему комерційного обліку електричної енергії.

Ліквідатором не надано доказів наявності у СТ "КОЛОС" власної автоматизованої системи комерційного обліку електричної енергії.

Згідно свідоцтва про державну метрологічну атестацію від 30.11.2007 №С8.844 вимірювально-обчислювальний комплекс АСКОЕ, який призначений для збирання, зберігання, та обробки даних (показів) лічильників електричної енергії об`єктів контролю (підстанцій, електричних станцій, споживачів) , які складають нижній рівень, на верхній (сервер автоматизації), належить ТОВ «Харківпроменерго». У цьому свідоцтві також зазначено, що комплекс також може використовуватись в автоматизованих системах електроенергії підприємства (АСКОЕ) (т.8а, а.с.358).

Також в матеріалах справи наявне свідоцтво від 15.08.2007 №21713 про реєстрацію авторського права на твір комп`ютерну програму «Вимірювально-обчислювальний комплекс автоматизованої системи обліку енергоресурсів Promenergy/E7» («ВОК АСКОЕ Promenergy/E7»), видане ТОВ «Харківпроменерго» (т.8а,а.с.362).

Таким чином, учасники правовідносин мали необхідний обсяг правосуб`єктності для того, щоб виконувати зобов`язання за цим договором, а зміст господарських операцій надання послуг: зі зняття показників електричних лічильників та оператора даних комерційного обліку електричної енергії (надалі послуги); технічного обслуговування програмного забезпечення контрольно-вимірювальних приладів комерційного обліку; надання графіку погодинного, подобового споживання електроенергії за усередненим робочим днем тощо, відповідає виду діяльності цих суб`єктів господарювання і направлений на забезпечення можливості СТ «Колос» здійснювати свій основний вид діяльності - постачання електричної енергії.

Отже, послуги, визначені умовами договору про надання послуг від 29.04.2010 №444/1, укладеного між ТОВ «Харківпроменерго» (виконавцем) та СТ «Колос», надавались за наявності у ТОВ «Харківпроменерго» відповідної можливості надання таких послуг та необхідності у їх отриманні СТ «Колос».

Факт надання послуг за договором від 29.04.2010 №444/1 підтверджується первинними бухгалтерськими документами, наявними в матеріалах справи: належним чином засвідченими копіями актів приймання-передачі виконаних робіт, протоколів узгодження ціни; факт здійснення господарських операцій також підтверджується податковими накладними та виписками по рахунку позивача, з яких вбачається оплата наданих послуг (т.8а,а.с.22-319).

Крім того, слід зазначити, що в матеріалах справи наявна нотаріально посвідчена заява колишнього директора СТ «Колос» від 19.07.2018, який зазначив, що в період 2009-2015 років товариство маго господарські правовідносини з ТОВ «Харківпроменерго» на підставі договору про надання послуг №444/1, за яким останнє надавало СТ «Колос» послуги оператора зі зняття показань електролічільників та оператора даних комерційного обліку електричної енергії. Крім того, зазначив, що по кожному факту надання послуг сторони оформляли акти приймання-передачі послуг, видаткову та податкову накладну; відносини за договором №444/1 завершені у зв`язку з виконанням сторонами прийнятих на себе зобов`язань в повному обсязі і належним чином (т.8б,а.с.101).

В судовому засіданні апеляційної інстанції директор ТОВ «Харківпроменерго» також підтвердив факт наявності у спірний період господарських правовідносин між ТОВ «Харківпроменерго» та СТ «Колос» на підставі договору про надання послуг від 29.04.2010 №444/1.

Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи первинні документи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що останні складені за результатом фактично проведених господарських операцій між СТ «Колос» та ТОВ «Харківпроменерго», містять достатні дані про зміст господарських операцій, їх учасників та підтверджують реальність здійснення таких господарських операцій на виконання умов договору про надання послуг №444/1.

Відсутність у ліквідатора СТ «Колос» первинних документів щодо виконання договору про надання послуг від 29.04.2010 №444/1 та безпосередньо цього договору, з причин, які не залежали від ТОВ «Харківпроменерго», зокрема, з підстав їх непередання попереднім ліквідатором боржника чи керівником товариства або з причин вчинення неправомірних дій посадовими особами СТ «Колос», не може бути підставою для стягнення з ТОВ «Харківпроменерго» коштів, перерахованих на виконання умов договору від 29.04.2010 №444/1, який у встановленому законом порядку не визнаний недійсним.

Посилання ліквідатора СТ «Колос» та ТОВ «Техноком» на фіктивність договору про надання послуг від 29.04.2010 №444/1 суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки в силу приписів статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується, і обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається у спірних правовідносинах на ліквідатора боржника.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що на виконання вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 16.10.2018 у справі №922/3796/16, місцевим господарським судом в судовому засіданні 19.03.2019 та судом апеляційної інстанції в судовому засіданні 29.10.2020 було оглянуто і досліджено оригінали договору від 29.04.2010 №444/1 та документів на підтвердження його виконання, що відображено в протоколах судових засідань та аудіозаписах цих судових засідань.

Для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Аналіз статті 1212 ЦК України вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) - це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Частина перша статті 1212 ЦК України застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Враховуючи наведене, положення статті 1212ЦК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки сплата грошових коштів СТ «Колос» ТОВ «Харківпроменерго» відбувалося з метою виконання господарських зобов`язань за договором про надання послуг від 29.04.2010 №444/1.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 11.11.2020 у справі справа № 522/19690/18.

Відповідно до вимог статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (76 ГПК України).

Згідно із статтею 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ліквідатором боржника не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності між суб`єктами господарювання: банкрутом та ТОВ «Харківпроменерго», а також не надано жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в таких документах, недостовірні та (або) суперечливі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваної ухвали в апеляційному порядку та відхиляються судовою колегією апеляційної інстанції за необґрунтованістю, у зв`язку з чим апеляційна скарга ліквідатора Споживчого товариства «Колос» арбітражного керуючого Кошовського Сергія Васильовича не підлягає задоволенню, ухвалу Господарського суду Харківської області від 18.02.2020 у справі №922/3796/16 слід залишити без змін.

Відповідно статті 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст.129, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст.ст. 276, 281- 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ліквідатора Споживчого товариства «Колос» арбітражного керуючого Кошовського Сергія Васильовича залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 18.02.2020 у справі №922/3796/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 04.12.2020.

Головуючий суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя Н.О. Мартюхіна