ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.11.2020 Справа № 914/2094/20

м.Львів

за позовом: Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго, м.Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівський завод Рема, м.Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство Львівський електроламповий завод Іскра, м.Львів

про стягнення заборгованості у розмірі 610000,00 грн.

Суддя Кітаєва С.Б.

За участі секретаря Зарицької О.Р.

Представники сторін:

від позивача: Трофимчук О.В. адвокат (довіреність від 14.06.2019);

від відповідача: Сухорончак І.С. представник (довіреність від 27.12.2019);

від третьої особи: не з`явився

Суть спору: на розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа за позовом Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго, м.Львів до Товариства з обмеженою відповідальністю Львівський завод Рема, м.Львів, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватного акціонерного товариства Львівський електроламповий завод Іскра, м.Львів про стягнення заборгованості за теплову енергію в розмірі 610000,00грн.

Рух справи висвітлено в ухвалах суду. Зокрема, ухвалою суду від 23.10.2020 строки підготовчого провадження продовжено на 30 днів та підготовче засідання призначено на 18.11.2020.

Відповідно до ст.222 ГПК України фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу Акорд.

Представник позивача в підготовче засідання 18.11.2020 з`явилася, підтримала раніше подану заяву від 15.10.2020 про затвердження мирової угоди та просила суд затвердити мирову угоду на умовах викладених у ній. Окрім цього, підтримала клопотання викладене у прохальній частині заяви щодо повернення з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду.

Представник відповідача в підготовче засідання 18.11.2020 з`явився, підтримав раніше подану заяву від 15.10.2020 про затвердження мирової угоди та просив суд затвердити мирову угоду на умовах викладених у ній.

Третя особа явки повноважного представника в підготовче засідання 18.11.2020 не забезпечила.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 192 ГПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. 5 ст. 192 ГПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Мирова угода не може розглядатися як договір у цивільно-правовому розумінні, оскільки порядок її укладання та затвердження регламентовано відповідними положенням ГПК України.

Мирова угода за своєю правовою природою є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті. Сторони не вирішують спір, не здійснюють правосуддя, що є прерогативою судової влади, а, досягнувши угоди між собою, припиняють спір. Мирова угода ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах, вона, як правило виконується добровільно. У противному разі, мирова угода, затверджена судом, може бути підставою для примусового виконання.

Мирова угода може стосуватися лише прав і обов`язків сторін щодо предмета позову. Умови мирової угоди не можуть поширюватися на осіб, які не є сторонами спору, не можуть стосуватися вимог, що не заявлялися у позовній заяві.

У пунктах 2,3 Мирової угоди вирішується питання відшкодування судового збору, що не відноситься до прав та обов`язків сторін судового процесу, не відповідає положенням ч. 1 ст. 192 ГПК України.

Пункт 7 взагалі не повинен бути зазначений у мировій угоді, оскільки це згідно ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" та ч. 2 ст. 193 ГПК України зазначається в ухвалі суду про затвердження мирової угоди.

Відповідно до ч.2 ст.192 ГПК України сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову, на будь-якій стадії судового процесу.

В розумінні ст.45 ГПК України сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач.

Мирова угода не може стосуватися прав і обов`язків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі або, хоча й беруть таку участь, але не можуть бути (в силу наведеної вище норми процесуального Закону) учасниками мирової угоди.

Відтак, умови п.6 мирової угоди, подання на затвердження суду мирової угоди, яка підписана не лише сторонами, а й іншими особами ( це стосується і спільної заяви про затвердження мирової угоди) суперечить положенням ст.192 ГПК України.

Укладення мирової угоди, як способу реалізації процесуальних прав, закріплених у вказаних вище процесуальних нормах, є правом сторони, яке відповідно до процесуального Закону, неможливо реалізувати тільки за наявності умов - якщо такі дії суперечать законодавству, або це призводить до порушення чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, умови мирової угоди мають бути викладені чітко та недвозначно з тим, щоб не виникало неясності і спорів з приводу її змісту під час виконання. Господарський суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору. Мирова угода не може вирішувати питання про права і обов`язки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, а також стосуватися прав і обов`язків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі або, хоча й беруть таку участь, але не є учасниками мирової угоди. Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини твердо врегульовано законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін.

Мирова угода, з огляду на умови у п.3 про те, що боржник зобов`язується доставити і передати у власність (разом з усіма необхідними документами на автомобілі) два автомобілі: 1) Renault Trafic білого кольору 2014 року випуску з номером шасі НОМЕР_1 (оціночна вартість якого згідно Висновку про вартість об`єкта оцінки від 08.10.2020р. складає 319564,00грн.): 2) Ореl Vivaro білого кольору 2014 року випуску з номером шасі НОМЕР_2 (оціночна вартість якого згідно Висновку про вартість об`єкта оцінки від 08.10.2020р. складає 289604,00 грн.), на умовах DDP згідно правил ІНКОТЕРМС 2010 на адресу: м.Львів, вул. Д. Апостола, 1, - призведе до створення нових правовідносин сторін на майбутнє, зокрема, щодо купівлі-продажу рухомого майна; до виникнення нового спору у зв`язку із відмовою однієї зі сторін укласти такі договори, оскільки між сторонами залишаються неврегульованими питання щодо таких договорів. Крім вказаного, з огляду на викладені обставини та зміст п.3 мирової угоди суд не може встановити факт відсутності порушення прав інших осіб.

При цьому, судом враховано, що умови мирової угоди, які стосуються розпорядження майном (транспортними засобами у даному випадку) викладено нечітко , двозначно, що не виключає виникнення неясності і спорів, у тому числі з приводу її змісту під час виконання.

Умови мирової угоди не дають можливості встановити особу «Боржника» та його повноваження щодо розпорядження цим майном.

Так, сторонами в судовому процесі є позивач (ЛМКП «Львівтеплоенерго») і відповідач (ТзОВ «Львівський завод «РЕМА»). Відповідно до ст.41 ГПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи ( в даній справі - учасником справи є також і третя особа без самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство «Львівський електроламповий завод «Іскра»).

Боржник, згідно із ч.2 ст.41 ГПК України, є одним із учасників справи при розгляді вимог у наказному провадженні. Справа ж №914/2094/20 розглядається в порядку позовного провадження, відповідно «боржник» не є учасником даної справи. Знову ж таки, з преамбули Мирової угоди від 15 жовтня 2020 не вбачається, кого (за умовами мирової угоди) визначено боржником, адже всі три учасники справи (у тому числі і третя особа без самостійних вимог на предмет спору) визначені за умовами Мирової угоди «Сторонами у справі №914/2094/20»).

Знову ж таки, частиною першою статті 192 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що мирова угода має стосуватися лише прав та обов`язків сторін.

Частиною першою статті 317 ЦК України визначено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Проте юридично забезпечена можливість здійснювати правомочності щодо володіння, користування і розпорядження власника належним йому майном не може виходити за рамки, встановлені правовими нормами, що регулюють відносини у сфері власності (абзац другий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.05.2005 № 4-рп/2005 у справі про права акціонерів ЗАТ).

Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини однозначно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін.

Слід зауважити, що правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень Цивільного кодексу України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Закону України «Про дорожній рух» та Порядку № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби.

Одночасно, суд зауважує, що законом не передбачено часткове задоволення мирової угоди, оскільки сама мирова угода за своєю правовою природою є змістом волевиявлення сторін, втручатися в яке суд не має повноважень (Аналогічна позиція викладена в Постанові Вищого господарського суду України від 19.04.2017 р. у справі N 916/4940/15).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, здійснивши оцінку змісту та форми мирової угоди від 15.10.2020, заяви в додаток до якої подана мирова угода, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності умов даної угоди, Господарський суд Львівської області не вбачає підстав для затвердження мирової угоди від 15 жовтня 2020 між Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго», Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівський завод Рема» та Приватним акціонерним товариством «Львівський електроламповий завод «Іскра» " і продовжує розгляд справи.

Відповідно до ч.1 ст.177 ГПК України, завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Приписами ст.185 ГПК України встановлено, що у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1)залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відтак, зважаючи на те, що судом вчинено всі необхідні процесуальні дії, передбачені ч.2 ст.182 ГПК України, для виконання завдань підготовчого провадження у даній справі, враховуючи строки підготовчого провадження у даній конкретній справі, суд приходить до висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Керуючись ст.ст.192, 177, п.3 ч.2 ст.185, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. В затвердженні Мирової угоди від 15.10.2020 за заявою про затвердження мирової угоди від 15.10.2020 вх.№2676/20 від 19.10.2020 відмовити.

2. Закрити підготовче провадження і призначити справу до розгляду по суті.

3. Судове засідання з розгляду по суті призначити на 16.12.2020 р. о 14:30 год.

Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Львівської області за адресою: 79014, м. Львів, вул. Личаківська, 128, 2-й поверх, зал судових засідань №9.

4. Учасникам процесу: явка повноважних представників в судове засідання.

5. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - lv.arbitr.gov.ua/sud5015/.

6. Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України.

7.Ухвала не підлягає оскарженню, окремо від рішення суду першої інстанції.

Суддя С.Б. Кітаєва