РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.12.2020Справа № 910/13540/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., розглянувши в

порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали

господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна-Країна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Нанотехнології»

про стягнення 81 578, 05 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрна-Країна» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Нанотехнології» про стягнення 81 578, 05 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав своїх грошових зобов`язань за договором № 111019/1 від 11.10.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 позовну заяву залишено без руху на підставі статті 174 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви.

До Господарського суду міста Києва позивачем було подано 01.10.2020 клопотання про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/13540/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 26.10.2020 представник відповідача подав відзив, яким позовні вимоги заперечено повністю.

Представник позивача 03.11.2020 подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначено, що заперечення відповідача, викладені у відзиві, є необгрунтованими.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Сторонами у справі 11.10.2019 укладено договір № 111019/1, за яким позивач зобов`язався виконати сільськогосподарські роботи, а відповідач - прийняти та оплатити їх вартість.

Згідно пункту 1.3 договору № 111019/1 від 11.10.2019 конкретне найменування робіт, їх строки, обсяги і ціна, вимоги до техніки позивача, її кількість, відомості та місце розташування полів та інше визначається та узгоджується сторонами шляхом підписання замовлення, яке є невід`ємною частиною даного договору.

У замовленнях № 1 від 11.10.2019, № 2 від 11.10.2019 сторони узгодили види робіт, строки їх виконання, обсяги, ціни та порядок розрахунків.

Пунктом 2.7 договору № 111019/1 від 11.10.2019 встановлено, що факт виконання кожного обсягу робіт згідно замовлення підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт.

Позивач у період 31.10.2019 - 17.11.2019 виконав сільськогосподарські роботи на загальну суму 530 791, 28 грн., що підтверджується актами здачі-приймання робіт № 47 від 31.10.2019 на суму 240 300, 18 грн., № 53 від 17.11.2019 на суму 290 491, 10 грн.

Відповідач стверджує, що позивач виконав роботи за замовленнями № 1 від 11.10.2019, № 2 від 11.10.2019 з порушенням строків та не у повному обсязі.

Згідно пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до частини першої статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Пунктами 3.6-3.7 договору № 111019/1 від 11.10.2019 встановлено, що позивач протягом 5 робочих днів після виконання робіт за цим договором надає відповідачу підписаний акт приймання-передачі виконаних робіт, які були виконані згідно замовлення, а відповідач у разі відсутності зауважень до виконаних робіт протягом 5 робочих днів з моменту його отримання повертає позивачу підписаний зі своєї сторони акт приймання-передачі виконаних робіт. У разі незгоди відповідача з виконаними роботами через їх неналежну якість або обсяг, строки тощо, відповідач протягом 10 робочих днів з дня отримання акту приймання-передачі виконаних робіт надсилає позивачу свої зауваження та пропозиції щодо виконання робіт.

Обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку відступів від умов договору негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом і договором покладений саме на замовника, який без будь-якого посилання на порушення строків виконання робіт та їх обсягу підписав акти здачі-приймання робіт № 47 від 31.10.2019 на суму 240 300, 18 грн., № 53 від 17.11.2019 на суму 290 491, 10 грн. за договором № 111019/1 від 11.10.2019, у яких зазначено, що відповідач щодо якості, обсягу та термінів виконаних робіт претензій не має.

Враховуючи наведене, відповідач втратив право посилатися на відступи від умов договору № 111019/1 від 11.10.2019, замовлень № 1 від 11.10.2019, № 2 від 11.10.2019 та недоліки у виконаній роботі за актами здачі-приймання робіт № 47 від 31.10.2019, № 53 від 17.11.2019 після їх прийняття.

Таким чином, суд відхиляє твердженням відповідача, що позивач виконав роботи за замовленнями № 1 від 11.10.2019, № 2 від 11.10.2019 з порушенням строків та не у повному обсязі.

У відповідності до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.8 договору № 111019/1 від 11.10.2019 (згідно наданої позивачем копії цього договору) оплата вартості виконаних робіт здійснюється відповідачем протягом 10 банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт. Також сторони домовились про постійну часткову передплату виконання робіт згідно цього договору у разі, якщо техніка позивача в справному стані та виконує свої функції згідно умов цього договору.

Відповідач у відзиві зазначив, що надана позивачем копія договору № 111019/1 від 11.10.2019 є недостовірною, оскільки пункт 3.8 цього договору викладено в іншій редакції, а строк оплати виконаних робіт не настав.

Згідно пункту 3.8 договору № 111019/1 від 11.10.2019 (в наданій відповідачем редакції) виконані роботи за цим договором вважаються виконані належним чином з моменту виконання повного обсягу робіт відповідного замовлення та підписання акту приймання-передачі наданих послуг. Сторони домовились про постійну або часткову передплату виконання робіт у разі, якщо техніка позивача в справному стані та виконує свої функції згідно умов цього договору. Також сторони узгодили, що остаточний розрахунок з позивачем в повному обсязі згідно актів виконаних робіт здійснюється після розрахунку ТОВ «Євразія Сервіс» з відповідачем за виконання робіт зі збору врожаю.

Позивач заперечує проти твердження відповідача, що договір № 111019/1 від 11.10.2019 укладено у наданій відповідачем редакції.

З наявної у матеріалах справи електронної переписки сторін вбачається, що представником позивача отримано від відповідача електронною поштою погоджений сторонами договір № 111019/1 від 11.10.2019, редакція якого відповідає поданій позивачем до суду копії цього договору.

Крім того, у замовленнях № 1 від 11.10.2019, № 2 від 11.10.2019 до договору № 111019/1 від 11.10.2019 сторони узгодили порядок оплати виконаних робіт, який відповідає порядку, визначеному пунктом 3.8 договору № 111019/1 від 11.10.2019 у наданій позивачем редакції. Пунктами 10 замовлень № 1 від 11.10.2019, № 2 від 11.10.2019 до договору № 111019/1 від 11.10.2019 встановлено, що оплата виконаних робіт здійснюється протягом 10 банківських днів після підписання акту виконаних робіт.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, аргументи сторін, суд відхиляє твердження відповідача, що надана позивачем копія договору № 111019/1 від 11.10.2019 є недостовірною.

Враховуючи пункти 10 замовлень № 1 від 11.10.2019, № 2 від 11.10.2019, пункт 3.8 договору № 111019/1 від 11.10.2019, судом встановлено, що строк оплати за виконані роботи згідно актів здачі-приймання робіт № 47 від 31.10.2019, № 53 від 17.11.2019 є таким, що настав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач оплатив виконані роботи тільки частково (на загальну суму 459 000, 00 грн.), у результаті чого існує прострочена заборгованість у розмірі 71 791, 28 грн.

Доказів оплати відповідачем вказаної позивачем суми заборгованості суду не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача основної суми боргу у загальному розмірі 71 791, 28 грн. є правомірною і підлягає задоволенню повністю.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 9 786, 77 грн. - пені, нарахованої за період 01.12.2019 - 12.08.2020.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.10 договору № 111019/1 від 11.10.2019 встановлено, що за прострочення оплати відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що нараховується на суму фактичної заборгованості.

Відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже, пеня підлягає нарахуванню тільки протягом шести місяців з дня прострочення зобов`язання.

Заявлений позивачем період часу нарахування пені з 01.12.2019 по 12.08.2020 знаходиться поза межами шестимісячного строку, встановленого статтею 232 Господарського кодексу України.

Правомірними є вимоги позивача про стягнення з відповідача 7 999, 29 грн. - пені, нарахованої за період з 01.12.2019 - 01.06.2020, оскільки договором № 111019/1 від 11.10.2019 не встановлено інший строк нарахування пені ніж передбачений приписами частини шостої статті 232 Господарського кодексу України.

Відповідно до cтатті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Нанотехнології» (03057, місто Київ, вулиця Ежена Потьє, будинок 12, офіс 308, ідентифікаційний код 39022095) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна-Країна» (02091, місто Київ, вулиця Харківське Шосе, будинок 172-Б, офіс 208, ідентифікаційний код 41993124) 71 791 (сімдесят одна тисяча сімсот дев`яносто одна) грн. 28 коп. - основного боргу, 7 999 (сім тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 29 коп. - пені та 2 038 (дві тисячі тридцять вісім) грн. 94 коп. - судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю.Кирилюк