ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2020 р. Справа№ 911/107/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Ткаченка Б.О.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання : Кубей В.І.

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом: Медведська О.Г.;

від відповідача за первісним позовом: Куликовський В.В.;

від третьої особи 1 за первісним позовом: не прибув;

від третьої особи 2 за первісним позовом: не прибув;

від третьої особи з самостійними вимогами: не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство»

на ухвалу Господарського суду Київської області від 10.09.2020 року (повний текст складено 30.09.2020 року)

у справі № 911/107/16 (суддя: Кошик А.Ю., Ярема В.А., Сокуренко Л.В.)

за первісним позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство»

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство «Креатив»

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіонпродукт-Україна»

про стягнення 10 377 463,34 доларів США та 142 408 432,60 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство»

до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство «Креатив»

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіонпродукт-Україна»

про визнання поруки припиненою та визнання договорів недійсними

та за позовом третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору Компанії Formdray Limited (Формдрай Лімітед)

до 1. Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»

2. Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство»

про визнання договорів недійсними

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області 10.09.2020 року заяву Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» б/н від 11.02.2016 року про залучення третіх осіб відхилено; Клопотання Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» про призначення судової економічної експертизи б/н від 06.07.2016 року відхилено; Уточнене клопотання Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» про витребування доказів б/н від 04.10.2016 року відхилено; Клопотання Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» б/н від 05.10.2016 року про витребування доказів та огляд оригіналів письмових доказів відхилено; Уточнене клопотання Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» про проведення судової фінансово-кредитної (економічної) експертизи б/н від 21.02.2017 року залишено без розгляду; Клопотання Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» б/н від 21.02.2017 року про залучення третіх осіб залишено без розгляду; Клопотання Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» б/н від 27.02.2017 року про залучення третіх осіб залишено без розгляду; Доповнення Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» до клопотання про витребування доказів б/н від 27.02.2017 року відхилено; Клопотання Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» б/н від 28.08.2017 року про залучення третіх осіб залишено без розгляду; Клопотання Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» б/н від 28.08.2017 року про витребування доказів залишено без розгляду; Уточнене клопотання Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» про призначення судової фінансово-кредитної (економічної) експертизи б/н від 28.08.2017 залишено без розгляду; Уточнене клопотання Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» про призначення судової фінансово-кредитної (економічної) експертизи б/н від 18.09.2017 року залишено без розгляду; Клопотання Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» про витребування доказів та огляд оригіналів письмових доказів б/н від 18.09.2017 року залишено без розгляду; Уточнене клопотання Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» про витребування доказів б/н від 18.09.2017 року залишено без розгляду; Заяву Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» б/н б/д про забезпечення доказів шляхом призначення судової економічної експертизи фінансово-кредитних операцій відхилено; Уточнене клопотання Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» про витребування доказів б/н від 19.03.2019 року залишено без розгляду; Клопотання Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» про витребування доказів б/н від 27.05.2019 року залишено без розгляду; Клопотання Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» про призначення експертизи б/н від 27.05.2019 року залишено без розгляду; Уточнене клопотання Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» про витребування доказів для огляду оригіналів документів б/н від 19.03.2019 року відхилено; Клопотання Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» б/н від 03.09.2019 року про витребування доказів щодо матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002103 від 28.08.2018 року відхилено; Клопотання Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» б/н від 29.06.2020 року про зупинення провадження відхилено; Клопотання Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» б/н від 10.08.2020 року про зупинення провадження відхилено; Клопотання Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» б/н від 11.08.2020 року про закриття провадження відхилено; Клопотання Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» б/н від 10.08.2020 року про об`єднання справ відхилено; Заяву Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» б/н від 09.09.2020 року про тимчасове вилучення доказів для дослідження судом відхилено; Заяву Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» б/н від 09.09.2020 року про виправлення описок в ухвалі від 01.10.2019 року відхилено; Клопотання Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» б/н від 27.08.2020 року про надання інформації щодо повного найменування позивача задоволено.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 10.09.2020 року у даній справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Київської області, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права, зокрема п. 3 ч. 1 ст. 234 Господарського процесуального кодексу України.

Так, скаржник зауважив, що суд в оскаржуваній ухвалі не зазначає з яких мотивів він відхиляє доводи, якими обґрунтовані заяви та клопотання.

Крім того, скаржник зазначив, що суд не дотримався процедури розгляду заявлених клопотань.

При цьому, скаржник вказав, що жодне з клопотань чи заяв не були розглянуті в судовому засіданні 10.09.2020 року про що свідчить протокол судового засіданні від 10.09.2020 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2020 року справу № 911/107/16 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г.,Ткаченко Б.О.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» на ухвалу Господарського суду Київської області від 10.09.2020 року у справі №911/107/16 своєю ухвалою від 30.10.2020 року.

11.11.2020 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника позивача за первісним позовом до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просив суд ухвалу господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Крім того, представник позивача за первісним позовом у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема, зазначив, що сторона відповідача свідомо намагається затягнути розгляд справи та злісно зловживає процесуальними правами.

Представники третіх осіб своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалися, відзив на апеляційну скаргу не надали, що згідно з ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

26.11.2020 року в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду скаржник підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, а ухвалу Господарського суду міста Києва скасувати.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 26.11.2020 року заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду без змін.

Представники третіх осіб у судове засідання 26.11.2020 року не з`явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, зокрема, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2020 року.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду ухвали місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки ухвали Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представників третіх осіб, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду Київської області від 10.09.2020 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, до яких віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом. Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадку і порядку, передбачених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених ст. 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Отже, перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, наведений у ст. 255 Господарського процесуального кодексу України, є вичерпним.

Системне тлумачення ст. 255 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що законодавець свідомо відокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлені з метою ефективного здійснення правосуддя і вони не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких проміжних ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення у справі.

Зокрема, предметом оскарження в частині є ухвала суду першої інстанції щодо заяв про залучення третіх осіб, клопотань про огляд оригіналів письмових доказів, уточнені клопотання про проведення судової фінансово-кредитної (економічної) експертизи, клопотання про витребування доказів щодо матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002103, клопотання про зупинення провадження, клопотання про закриття провадження, клопотання про об`єднання справ, заява про тимчасове вилучення доказів для дослідження судом, заява про виправлення описок в ухвалі від 01.10.2019 року, клопотання про надання інформації щодо повного найменування позивача, що не включені до переліку, визначеного ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України ухвал, які підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції.

Закріплені у ст.ст. 254, 255 Господарського процесуального кодексу України процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого господарського суду взагалі, натомість їх право на оскарження лише відтерміновується до прийняття остаточного рішення у справі (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.10.2018 року по справі №912/1398/18).

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 року у справі "Пелевін проти України").

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику ЄСПЛ як джерело права.

Конвенція покликана гарантувати не теоретичні або примарні права, а права, які є практичними і ефективними. Це особливо стосується права на доступ до суду, зважаючи на помітне місце, відведене у демократичному суспільстві праву на справедливий суд (рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 року у справах "Ейрі проти Ірландії", п. 24, Series A N32, та "Гарсія Манібардо проти Іспанії", заява N 38695/97, п. 43, ECHR 2000-II).

У рішенні ЄСПЛ по справі "Гарсія Манібардо проти Іспанії" від 15.02.2000 року зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (рішення від 02.03.1987 року у справі "Monnel and Morris v. the United Kingdom", серія A, N 115, с. 22, п. 56, а також рішення від 29.10.1996 року у справі "Helmers v. Sweden", серія A, N 212-A, с. 15, п. 31).

Щодо повторної заяви відповідача за первісним позовом б/н б/д про забезпечення доказів шляхом призначення судової економічної експертизи фінансово-кредитних операцій, яке було відхилено судом першої інстанції, колегія суддів відзначає наступне.

Так, заява мотивована неможливістю самостійно провести відповідну експертизу за відсутності у відповідача за первісним позовом необхідних для проведення експертизи документів, які наявні у Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 110 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України, у заяві про забезпечення доказів зазначаються обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Тобто, головним критерієм забезпечення доказів, в тому числі і шляхом призначення експертизи, з огляду на норму ч. 1 ст.110 Господарського процесуального кодексу України є наявність підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Проте, заявником не було обґрунтовано та не доведено належними та допустимими в розумінні ст.ст. 73, 76-79 Господарського процесуального кодексу України доказами існування загрози втрати засобу доказування та можливого ускладнення чи унеможливлення збирання доказів в подальшому.

Водночас, колегія суддів відзначає, що як правильно встановлено судом першої інстанції у оскаржуваній ухвалі, Господарський суд Київської області ухвалою від 19.03.2019 року у даній справі, відмовив в задоволені заяви про забезпечення доказів шляхом призначення судової економічної експертизи фінансово-кредитних операцій і надав правову оцінку відсутності підстав та необхідності для забезпечення доказів в обраний заявником спосіб, яка набрала законної сили та не була оскаржена до суду апеляційної інстанції.

Так, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, що суд в оскаржуваній ухвалі не зазначає з яких мотивів він відхиляє доводи, якими обґрунтовані заяви та клопотання, оскільки останнє спростовується висновками суду першої інстанції у оскаржуваній ухвалі.

При цьому, колегія суддів критично оцінює посилання скаржника що жодне з клопотань чи заяв не були розглянуті в судовому засіданні 10.09.2020 року.

Крім того, твердження скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали, що суд не дотримався процедури розгляду заявлених клопотань, які суд вирішив під час поставлення оскаржуваної ухвали не є обов`язковою підставою для скасування останньої.

Так, скаржник не надав суду будь-яких належних та допустимих мотивів та доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній ухвалі.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України по. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Яготинське хлібоприймальне підприємство" на ухвалу Господарського суду Київської області від 10.09.2020 року у справі № 911/107/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 10.09.2020 року у справі №911/107/16 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №911/107/16 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді Б.О. Ткаченко

А.Г. Майданевич

Дата складення повного тексту 03.12.2020 року.