ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
Рішення

26.11.2020 р. м. Ужгород Справа № 907/522/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Спец.Тех.Транс., м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Гарантбуд, м. Ужгород

про стягнення 144 342 грн. 11 коп., в тому числі 128 276 грн. заборгованості за надані послуги, 9 376 грн. 98 коп. інфляційних нарахувань та 6 689 грн. 13 коп. трьох процентів річних,

Суддя господарського суду Пригара Л.І.

Секретар судового засідання Тягнибок К.О.

представники:

Позивача без виклику

Відповідача без виклику

СУТЬ СПОРУ: Товариством з обмеженою відповідальністю Спец.Тех.Транс., м. Київ заявлено позов до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Гарантбуд, м. Ужгород про стягнення 144 342 грн. 11 коп., в тому числі 128 276 грн. заборгованості за надані послуги, 9 376 грн. 98 коп. інфляційних нарахувань та 6 689 грн. 13 коп. трьох процентів річних.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 10.09.2020 року відкрито провадження у справі № 907/522/20 у порядку спрощеного позовного провадження без виклику уповноважених представників сторін спору.

Позивач просить суд задоволити позов в повному обсязі, обґрунтовуючи позовні вимоги доданими до матеріалів справи документальними доказами, зокрема, стверджує, що відповідач своєчасно не виконав умови договору № 30/18-ГП про надання послуг від 22.03.2018 року, у зв`язку з чим у відповідача утворилася заборгованість за виконані позивачем роботи у розмірі 128 276 грн., на яку нараховано додатково 9 376 грн. 98 коп. інфляційних нарахувань та 6 689 грн. 13 коп. трьох процентів річних.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, відзиву на позовну заяву у порядку ст. ст. 165, 251 Господарського процесуального кодексу України та письмово висловленої позиції щодо розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження не надав, про причини невиконання вимог суду не повідомив. Із заявами, клопотаннями до суду не звертався.

Враховуючи, що про розгляд справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином (ухвала суду про відкриття провадження у справі була надіслана на його офіційну юридичну адресу, повідомлення про вручення ухвали від 10.09.2020 року долучено до матеріалів справи), суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Згідно приписів ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників позивача та відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Відтак, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165 ГПК України, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи,

суд встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Спец.Тех.Транс. (виконавцем, позивачем у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Гарантбуд (замовником, відповідачем у справі) 22.03.2018 року укладено договір № 30/18-ГП про надання послуг (надалі Договір), за умовами якого замовник доручив, а виконавець взяв на себе зобов`язання надавати замовнику послуги спецтехніки на об`єктах замовника, а замовник у свою чергу, зобов`язався сплачувати такі послуги в порядку та на умовах передбачених, цим Договором.

Загальний обсяг послуг (строк надання послуг та необхідна спецтехніка) визначаються замовником шляхом надання виконавцеві заявок із зазначенням адреси робочої території. Заявки на надання послуг приймаються в телефонному режимі. Протягом двох робочих днів після передачі заявки телефонним зв`язком, замовник надає виконавцю підтвердження заявки у письмовому вигляді або на електронну пошту замовника. Конкретний час та день надання послуг погоджується сторонами окремо, але не пізніше, ніж за один робочий день до надання послуг. Вартість послуг за даним Договором встановлюється у специфікаціях до даного Договору, які є його невід`ємними частинами, і включає в себе вартість доставки спецтехніки на об`єкт замовника та вартість повернення її з об`єкту замовника до виконавця. Зміна вартості надання послуг оформляється шляхом підписання специфікації в новій редакції. Загальною ціною цього Договору є сума всіх підписаних сторонами актів здачі приймання наданих послуг згідно даного Договору (п.п. 2.1.-2.4. Договору).

На підставі п. 3. Договору замовник здійснює розрахунок за надані виконавцем послуги на протязі 5 (п`яти) банківських днів з дати підписання акту здачі приймання наданих послуг у національній валюті.

Здача приймання робіт оформляється актами здачі приймання робіт, які складаються на підставі змінних рапортів щодо роботи кожної одиниці спецтехніки, та надсилаються замовнику до останнього числа звітного місяця (п. 4. Договору).

Розділом 5 договору сторони погодили права та обов`язки сторін, зокрема, визначили, що замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги у розмірі, строки та на умовах, визначених Договором; протягом 5 робочих днів підписати та повернути один примірник акту здачі прийняття наданих послуг виконавцеві, або надати мотивовану відмову від їх підписання. Виконавець, в свою чергу, має зобов`язується протягом 3 робочих днів після надання послуг за даним Договором, скласти та передати на підпис замовника два примірники акту здачі приймання наданих послуг.

Специфікацією № 1, яка є Додатком № 1 до Договору, сторони визначили перелік надаваних послуг: 1. Екскаватор JCB ЗСХ SITEMASTER вартістю 625 грн. з ПДВ за 1 машино годину; 2. Екскаватор JCB ЗСХ SITEMASTER (гідромолот) вартістю 875 грн. з ПДВ за 1 машино годину; 3. Кран Машека 25т 28м вартістю 675 грн. з ПДВ за 1 машино годину.

Відповідно до актів наданих послуг, складених на підставі даного Договору, підписаних уповноваженими представниками сторін спору та скріплених їх печатками, позивачем на користь відповідача були надані наступні послуги: 1. Акт № 24 від 26.03.2018 року послуги вантажного автокрану на суму 7 425 грн.; 2. Акт № 12 від 27.03.2018 року послуги вантажного автокрану на суму 2 025 грн.; 3. Акт № 13 від 28.03.2018 року послуги вантажного автокрану на суму 6 750 грн.; 4. Акт № 14 від 29.03.2018 року послуги вантажного автокрану на суму 17 550 грн.; 5. Акт № 15 від 04.04.2018 року послуги вантажного автокрану на суму 12 825 грн.; 6. Акт № 18 від 10.04.2018 року послуги вантажного автокрану на суму 16 200 грн.; 7. Акт № 32 від 16.04.2018 року послуги вантажного автокрану на суму 18 900 грн.; 8. Акт № 34 від 17.04.2018 року послуги вантажного автокрану на суму 12 150 грн.; 9. Акт № 44 від 24.04.2018 року послуги вантажного автокрану на суму 31 050 грн.; 10. Акт № 54 від 14.05.2018 року послуги вантажного автокрану на суму 29 025 грн.; 11. Акт № 55 від 14.05.2018 року послуги екскаватора JCB ЗСХ SITEMASTER (гідромолот) на суму 7 000 грн.; 12. Акт № 57 від 18.05.2018 року послуги вантажного автокрану на суму 35 775 грн.; 13. Акт № 58 від 21.05.2018 року послуги екскаватора JCB ЗСХ SITEMASTER на суму 10 000 грн.; 14. Акт № 64 від 25.05.2018 року послуги вантажного автокрану на суму 39 826 грн.; 15. Акт № 69 від 29.05.2018 року послуги екскаватора JCB ЗСХ SITEMASTER (гідромолот) на суму 14 000 грн.; 16. Акт № 70 від 31.05.2018 року послуги екскаватора JCB 3 СХ SITEMASTER (гідромолот) на суму 7 000 грн.; 17. Акт № 79 від 05.06.2018 року послуги екскаватора JCB ЗСХ SITEMASTER (гідромолот) на суму 14 000 грн.; 18. Акт № 103 від 14.06.2018 року послуги екскаватора JCB ЗСХ SITEMASTER (гідромолот) на суму 14 000 грн.; 19. Акт № 104 від 14.06.2018 року послуги екскаватора JCB ЗСХ SITEMASTER на суму 27 500 грн.; 20. Акт № 108 від 18.06.2018 року послуги екскаватора JCB ЗСХ SITEMASTER (гідромолот) на суму 14 000 грн.; 21. Акт № 109 від 18.06.2018 року послуги екскаватора JCB ЗСХ SITEMASTER на суму 27 500 грн.; 22. Акт № 110 від 18.06.2018 року послуги вантажного автокрану на суму 4 800 грн.; 23. Акт № 116 від 25.06.2018 року послуги екскаватора JCB ЗСХ SITEMASTER на суму 27 500 грн.; 24. Акт № 117 від 25.06.2018 року послуги екскаватора JCB ЗСХ SITEMASTER (гідромолот) на суму 14 000 грн.; 25. Акт № 303 від 19.10.2018 року JCB ЗСХ SITEMASTER (гідромолот) на суму 8 000 грн.

Загальна вартість наданих позивачем на виконання Договору послуг, оформлених вищевказаними актами наданих послуг складає суму 418 801 грн.

При цьому, як стверджує позивач та підтверджується матеріалами справи, зокрема, відповідач свої зобов`язання з оплати отриманого товару виконав частково, оплативши за надані позивачем послуги суму 290 525 грн., з огляду на що у нього перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 128 276 грн.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Нормою ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново господарськими визнаються цивільно правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності та регулюються Цивільним кодексом України з врахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Таким чином, на день розгляду справи в суді, обставини спору оцінюються судом з огляду на правила Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Приписами ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

На підставі пункту 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 204 Цивільного кодексу України зазначено, що договори укладені між сторонами по справі, як цивільно правові правочини є правомірними на час розгляду справи, якщо їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов`язання за цими договорами мають виконуватися належним чином.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи вищевказані обставини та те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, свого контррозрахунку позовних вимог, хоча мав можливість скористатись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по суті заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за виконані роботи в розмірі 128 276 грн. підлягає задоволенню повністю.

На підставі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За прострочку відповідачем оплати вартості поставленого товару, позивач, посилаючись на ст. 625 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача суму 9 376 грн. 98 коп. інфляційних нарахувань та 6 689 грн. 13 коп. трьох процентів річних.

За приписами ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Нарахування інфляційних втрат у відповідності до п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань здійснюється окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи вищенаведений порядок розрахунку інфляційних втрат, судом здійснено перерахунок зробленого позивачем нарахування інфляційних втрат, та встановлено, що за заявлений позивачем період з листопада 2018 року по квітень 2020 року, до якого позивачем не включені грудень 2018 року та грудень 2019 року, інфляційні нарахування складають суму 9 107 грн. 58 коп., яка і підлягає стягненню з відповідача. Решта суми інфляційних втрат позивачем нарахована безпідставно, з огляду на що така стягненню з відповідача не підлягає.

Здійснивши перевірку здійсненого позивачем розрахунку 3% річних, суд прийшов до висновку, що такий здійснено правильно та підставно, у зв`язку з чим сума 6 689 грн. 13 коп. трьох процентів річних підлягає стягненню з відповідача.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми 144 072 грн. 71 коп., в тому числі 128 276 грн. заборгованості за надані послуги, 9 107 грн. 58 коп. інфляційних нарахувань та 6 689 грн. 13 коп. трьох процентів річних документально доведеними та обґрунтованими, відповідачем не спростованими, а тому, позов в цій частині підлягає задоволенню. Решта позовних вимог позивачем заявлена безпідставно, з огляду на що задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 161 грн. 09 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору. Крім того, на підставі ст. 7 Закону України Про судовий збір позивач має право на повернення із державного бюджету суми 660 грн. 14 коп. судового збору, оскільки при поданні позовної заяви ним сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж визначено законодавством, проте, таке право може бути реалізоване позивачем тільки після подання суду відповідної заяви.

За приписами частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 73 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Гарантбуд, 88000, м. Ужгород, вул. Собранецька, буд. 39 () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Спец.Тех.Транс., 01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, 4 () суму 144 072 (Сто сорок чотири тисячі сімдесят дві гривні) грн. 71 коп., в тому числі 128 276 (Сто двадцять вісім тисяч двісті сімдесят шість гривень) грн. заборгованості за надані послуги, 9 107 (Дев`ять тисяч сто сім гривень) грн. 58 коп. інфляційних нарахувань та 6 689 (Шість тисяч шістсот вісімдесят дев`ять гривень) грн. 13 коп. трьох процентів річних, а також 2 161 (Дві тисячі сто шістдесят одну гривню) грн. 09 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

5. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

У зв`язку із перебуванням судді Пригари Л.І. на онлайн навчанні з 09.11.2020 року по 13.11.2020 року та тимчасовою втратою працездатності суддею Пригарою Л.І. з 16.11.2020 року по 24.11.2020 року повне судове рішення складено та підписано 30.11.2020 року.

Суддя Пригара Л.І.