ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2020м. ДніпроСправа № 904/4472/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Двс-Інвест", м. Кривий Ріг

до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг

про стягнення неустойки у розмірі 106 804 903,30 грн

Суддя Ліпинський О.В.

Секретар судового засідання Перебийніс О.О.

Представники:

від позивача Доненко В.В. адвокат

від позивача Франскевич Ю.І. адвокат

від відповідача Барков С.Є. адвокат

Стислий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДВС-Інвест» (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій з урахуванням поданих уточнень (том 2, а.с. 169, 170), просило суд, на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України, стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі Відповідач) неустойку за прострочення повернення орендованого майна, переданого Відповідачу згідно умов Договору оренди № 912 від 01.11.2016 року, в сумі 106 804 903,30 грн., яка розрахована за період прострочення з 06.07.2018 року по 03.08.2020 року.

Стислий зміст заперечень відповідача

У відзиві на позовну заяву Відповідач проти заявлених вимог заперечував, посилаючись на неможливість стягнення неустойки, передбаченої ч. 2 ст. 785 ЦК України, в тому числі, у зв`язку з набуттям 24.07.2018 року права власності ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на орендоване майно - двигуни внутрішнього згорання Cummins КТА-50с, а також, з огляду на те, що в період прострочення повернення орендованого майна з 30.05.2018 по 25.06.2020 року, останнє не перебувало в користуванні Відповідача.

Крім того, заперечуючи проти позову, Відповідач посилався на наявність прострочення кредитора, що виключало вину Відповідача в неповерненні орендованого майна. Також, Відповідач не погодився з наданим Позивачем розрахунком неустойки та представив суду власний контррозрахунок, складений із розрахунку меншої кількості днів прострочення повернення майна.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2020 року відкрито провадження у справі № 904/4472/20, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

15.09.2020 року Позивач подав заяву про уточнення позовних вимог.

15.10.2020 року, за результатами розгляду клопотання Відповідача, суд відмовив у зупиненні провадження у справі до вирішення пов`язаної справи № 904/4970/20.

У зв`язку з виконанням завдань підготовчого провадження, ухвалою від 15.10.2020 року суд закрив підготовче засідання та призначив справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 05.11.2020 року. В судовому засіданні оголошувалися перерви до 11.11.2020 року та 17.11.2020 року, згідно ст. 216 ГПК України.

Під час розгляду справи по суті, представники Позивача підтримали заявлені вимоги в повному обсязі, представник Відповідачів проти позову заперечував.

В порядку ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 17.11.2020 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, складання повного рішення відкладено на строк десять днів з дня закінчення розгляду справи.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі

Враховуючи предмет та підстави заявленого позову, до предмету доказування у даній справі входять обставини виникнення між сторонами господарських правовідносин з оренди майна, обставини щодо змісту умов таких правовідносин, обставини виконання сторонами своїх зобов`язань, обставини щодо існування підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, а також, інші обставини, які мають значення для розгляду справи, і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи які визнаються судом встановленими

01.11.2016 року між ТОВ «ДВС-Інвест» (орендодавець) та ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (орендар) було укладено договір оренди майна № 912, згідно умов якого орендодавець зобов`язався передати, а орендар прийняти в строкове платне користування майно - двигуни внутрішнього згорання CUMMINS КТА-50С, далі двигуни, які належать Позивачу, по Акту приймання-передачі, який є невід`ємною частиною договору, для здійснення діяльності, передбаченої його Статутом.

На виконання умов Договору Позивач передав, а Відповідач прийняв в оренду п`ятнадцять двигунів марки CUMMINS КТА-50С з наступними заводськими номерами: 33115354, 33137880, 33158597, 33141611, 33122659, 33110691, 33104768, 33137080, 33129428, 33147815, 33120109, 3049291, 33152740, 33135574, 33140835, які введено в експлуатацію спільними актами сторін.

В процесі виконання умов договору, Відповідач, користуючись своїм правом передбаченим Договору, повідомив Позивача про зменшення кількості орендованих двигунів та намір здійснити повернення двигунів марки CUMMINS КТА-50С з наступними заводськими номерами: 33120109, 3049291, 33104768. Позивач проти повернення двигунів з оренди не заперечував, про що письмово повідомив Відповідача.

Зазначені вище обставини, встановлені рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/8521/17 від 30.11.2017 року, у спорі між ТОВ «ДВС-Інвест» та ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», яке залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій та набрало законної сили 12.02.2018 року.

Крім наведених вище обставин, у справі № 904/8521/17 судом встановлено, що відмовившись від користування частиною майна, Відповідач його повернення в установленому договором порядку не здійснив, чим порушив свої договірні зобов`язання, та позбавив Позивача можливості отримувати доходи від належного йому майна. Також, суд встановив, що Відповідач допустив порушення своїх договірних зобов`язань в частині сплати орендних платежів за користування орендованим майном протягом липня-серпня 2017 року, внаслідок чого, виникла заборгованість у розмірі 1 543 395,45 грн.

З урахуванням наведених обставин, суд задовольнив вимоги ТОВ «ДВС-Інвест», розірвав укладений сторонами договір оренди майна № 912 від 01.11.2016 року та зобов`язав ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» повернути в порядку визначеному умовами Договору (шляхом передачі майна власними силами та за свій рахунок з оформленням акту приймання-передачі, оформленого датою фактичної передачі на території Позивача з оформленням товарно-транспортної накладної та акту виводу з експлуатації) укомплектоване технічними приладами для подальшого використання обладнання, яке було передано в оренду відповідно до Договору: двигун внутрішнього згорання CUMMINS КТА-50С заводський № 33152740; двигун внутрішнього згорання CUMMINS КТА-50С заводський № НОМЕР_1 ; двигун внутрішнього згорання CUMMINS КТА-50С заводський № НОМЕР_2 ; двигун внутрішнього згорання CUMMINS КТА-50С заводський № НОМЕР_3 ; двигун внутрішнього згорання CUMMINS КТА-50С заводський № НОМЕР_4 ; двигун внутрішнього згорання CUMMINS КТА-50С заводський № НОМЕР_5 ; двигун внутрішнього згорання CUMMINS КТА-50С заводський № НОМЕР_6 ; двигун внутрішнього згорання CUMMINS КТА-50С заводський № НОМЕР_7 ; двигун внутрішнього згорання CUMMINS КТА-50С заводський № НОМЕР_8 ; двигун внутрішнього згорання CUMMINS КТА-50С заводський № НОМЕР_9 ; двигун внутрішнього згорання CUMMINS КТА-50С заводський № НОМЕР_10 ; двигун внутрішнього згорання CUMMINS КТА-50С заводський № НОМЕР_11 ; двигун внутрішнього згорання CUMMINS КТА-50С заводський № НОМЕР_12 ; двигун внутрішнього згорання CUMMINS КТА-50С заводський № НОМЕР_13 ; двигун внутрішнього згорання CUMMINS КТА-50С заводський № НОМЕР_14 .

23.02.2018 року на виконання рішення суду у справі № 904/8521/17 видано накази.

19.03.2018 Тернівським ВДВС м. Кривий Ріг відкрито виконавче провадження № 56011451 з виконання наказу суду в зазначеній справі.

Фактичне повернення Відповідачем орендованого майна відбулося 03.08.2020 року, що підтверджується доданими у справу актами приймання-передачі майна з оренди.

У зв`язку з невиконанням ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» зобов`язання щодо своєчасного повернення орендованого майна в порядку визначеному умовами договору оренди № 912 від 01.11.2016 року, а також, недотриманням інших умов вказаного договору, 24.07.2018 року ТОВ «ДВС-Інвест» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», та вимагало стягнути з останнього:

- штраф у сумі 2 006 880,00 грн. (226 днів х 24 години х 370,00 грн.), нарахований відповідно до умов п. 3.9 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 30.12.2016) за період з 19.05.2017 по 31.12.2017 - період перевищення часу очікування двигуна №33135574 для виконання технічного обслуговування понад одну годину;

- відшкодування за неповернуті двигуни в сумі 67 416 856,65 грн. (170000,00 доларів США * 15 двигунів * 26,437983 (курс НБУ гривні до долара США відповідно до сайту http://minfin.com.ua/currency/nbu/ на 05.07.2018));

- збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 7146776,16 грн. (суму втраченої вигоди (недоотриманої орендної плати) розраховано позивачем за формулою: кількість днів прострочення повернення двигунів х середнє напрацювання двигуна (мотогодини) х розмір орендної плати за одну мотогодину на підставі актів зняття показників лічильників мотогодин, довідок ПрАТ "ПІВНГЗК" про напрацювання орендних двигунів, підписаних актів виконаних робіт);

- неустойку за прострочення повернення орендованого майна в сумі 24 949 022,17 грн. за період з 08.01.2018 (31.12.2017 - закінчення строку оренди + 7 календарних днів на повернення двигунів, що передбачені п. 2.4 договору) по 05.07.2018 (179 днів), нарахованої позивачем на підставі ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України з урахуванням середнього напрацювання кожного двигуна (мотогодини) за даними 2017 року та розміру орендної плати за 1 мотогодину в сумі 242,21 грн. без ПДВ (п. 3.4 договору в редакції додаткової угоди №1 від 30.12.2016).

Рішенням суду першої інстанції у справі № 904/3315/18 від 10.12.2018 року позов задоволено частково, стягнуто з Відповідач неустойки за несвоєчасно повернення орендованих двигунів за період із 08.01.2018 по 29.05.2018 в сумі 16 492 224,54 грн., вартість неповернутих двигунів в сумі 67 416 856,65 грн., а також, штраф у розмірі 1 429 680,00 грн., в решті позову відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2019 року, рішення суду першої інстанції у справі № 904/3315/18 скасовано, ухвалено нове рішення про часткове задоволення вимог шляхом стягнення з Відповідача неустойки за несвоєчасно повернуті двигуни, на яку, за доводами суду апеляційної інстанції, необхідно нарахувати ПДВ в сумі 3 298 444,91 грн., в наслідок чого, розмір відповідної неустойки, стягнутої апеляційним судом, склав 19 790 669,45 грн. (16 492 224,54 + 3 298 444,91 = 19 790 669,45). В решті позовних вимог відмолено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.10.2019 року, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.03.2019 у справі № 904/3315/18 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 67 416 856,65 грн. вартості неповернутих двигунів та 1 429 680,00 грн. штрафу. У відповідній частині рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2018 залишено без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення 19 790 669,45 грн. неустойки за несвоєчасно повернуті двигуни скасовано та прийнято у відповідній частині нове рішення про стягнення з ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ТОВ «ДВС-ІНВЕСТ» 24 949 022,17 грн. неустойки за несвоєчасно повернуті двигуни.

Оцінка аргументів учасників та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Звертаючи з позовом у даній справі, Позивача, посилаючись на положення ч. 2 ст. 875 ЦК України, просить суд стягнути з Відповідача неустойку за несвоєчасне повернення двигунів з оренди в суму 106 804 903,30 грн., яка розрахована ним за період прострочення, що не був охоплений судовим рішенням у справі № 904/3315/18, а саме, з 06.07.2018 року по 03.08.2020 року.

Згідно представленого Позивачем розрахунку (том 1, а.с. 35), нарахування неустойки проведено виходячи із середнього напрацювання двигуна (мотогодини) розрахованого по кожному окремому двигуну за даними напрацювання за 2017 рік (том 1, а.с. 36) із розрахунку розміру орендної плати за 1 мотогодину - 242,21 грн. без ПДВ. За загальна кількість днів прострочення повернення визначена як 760 днів. Підсумковий розмір неустойки збільшено на суму ПДВ.

В силу приписів ч. 1 ст. 785 ЦК України, припинення договору найму (оренди), породжує обов`язок орендаря негайно повернути річ, яка була передана йому в оренду у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

В контексті наведеної норми матеріального закону, припинення договору оренди, породжує обов`язок орендаря повернути одержане майно, та відповідно породжує право орендодавця вимагати виконання такого обов`язку.

У свою чергу, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки в розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення повернення такого майна на його користь (ч. 2 ст. 785 ЦК України).

Виходячи з положень ст. 785 ЦК України, право орендодавця вимагати від орендаря сплати неустойки в розмірі подвійної плати за користування майном, залежить не лише від прострочення орендарем свого обов`язку з повернення речі, а і від збереження за орендарем права вимоги її повернення.

Тобто, за загальних умов, право на стягнення передбаченою ч. 2 ст. 785 ЦК України неустойки, зберігається протягом усього часу прострочення зобов`язання з повернення майна, але, у випадку припинення права орендодавця вимагати його повернення, у тому числі внаслідок відчуження орендованого майна, або з інших підстав, останній відповідно втрачає право на стягнення неустойки, як майнової відповідальності за порушення обов`язку з повернення майна.

Як вище встановлено судом, договір оренди майна № 912 від 01.11.2016 року, на виконання умов якого Позивач передав Відповідачу в користування майно - п`ятнадцять двигунів внутрішнього згорання CUMMINS КТА-50С, припинив свою дію внаслідок його розірвання судовому порядку, внаслідок чого виник обов`язок Відповідача з повернення орендованого майно на користь орендодавця та право орендодавця вимагати виконання такого обов`язку.

Реалізуючи свої право, Позивач звернувся до суду з вимогою про зобов`язання Відповідача повернути орендоване майно, яка була задоволена судом в межах справи № 904/8521/17.

Виходячи з обставин невиконання Відповідачем обов`язку щодо повернення орендованого майна, 24.07.2018 року Позивач звернувся з позовом у межах справи № 904/3315/18, яким в тому числі вимагав стягнення неустойки за час прострочення повернення орендованого майна в період з 08.01.2018 по 05.07.2018. Зазначені вимоги були задоволенні судом в повному обсязі.

Одночасно і в казаною вимогою, Позивач просив стягнути з Відповідача вартості неповернутого майна в сумі 67 416 856,65 грн. Обґрунтовуючи свій позов в зазначеній частині, Позивач в тому числі посилався на обставини, які фактично виключається можливість повернення саме того індивідуально визначеного майна, яке було передано Відповідачу в оренду.

Задовольняючи вимоги Позивача про стягнення вартості неповернутого майна, господарський суду, рішення якого у відповідній частині залишено без змін постановою суду касаційної інстанції, виходив із того, що відповідно до пункту 5.9 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 30.12.2016), сторони дійшли згоди, що розмір відшкодування за втрачений, знищений, згорілий, зіпсований - не придатний для подальшого використання за призначенням, не повернений, повернений із порушення строків повернення, вказаних у п. 2.4 вищезазначених договорів, за один двигун становить 170000 доларів США без ПДВ. Оскільки на момент розгляду справи порушене право позивача щодо повернення належного йому індивідуально визначеного майна, а саме - переданих в оренду відповідачу за договором п`ятнадцяти двигунів внутрішнього згорання Cummins KTA-50C, не відновлено шляхом відібрання у відповідача цього майна, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь відшкодування збитків, завданих неповерненням з оренди 15 двигунів внутрішнього згорання Cummins KTA-50C.

Крім того, суд взяв до уваги доводи Позивача щодо обставин зміни первинних номерів переданих в оренду двигунів, факт якої підтверджено висновком експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 17.04.2018 №4/4.4/85, що свідчить про порушення індивідуальної визначеності об`єктів оренди, та унеможливлює їх повернення позивачу.

Переглядаючи справу в порядку касаційного провадження, Верховний Суд, надаючи правову оцінку висновку суду апеляційної інстанції, який відмовив у задоволенні позову в частині відшкодування вартості неповернутого майна, констатував, що останній зроблено без належного з`ясування та врахування змісту укладеного між сторонами Договору, яким передбачено підстави виникнення в орендаря права на стягнення вартості неповернутих двигунів, а також положень законодавства щодо свободи договору та обов`язковості його умов.

Проаналізувавши змісту умов п. 5.9. договору, касаційний суд погодився з висновком місцевого господарського суду щодо задоволення позову в частині стягнення вартості неповернутих двигунів, визнав його правомірним, таким, що відповідає встановленим обставинам справи та узгоджується з висновками касаційного суду.

Як убачається з матеріалів справи, пунктом 5.9. договору (в редакції додаткової угоди №1 від 30.12.2016), при підписання даного договору сторони дійшли згоди, що розмір відшкодування за втрачений, знищений, згорілий, зіпсований - не придатний для подальшого використання за призначенням, не повернений, повернений із порушення строків повернення, вказаних у пункті 2.4 Договору, за один двигун становить 170 000 доларів США без ПДВ.

Аналіз змісту умов п. 5.9. договору, дає підстав для висновку, що визначений у ньому обов`язок відшкодування вартості втраченого, знищеного, згорілого, зіпсованого - не придатного для подальшого використання за призначенням, не повернутого, поверненого з порушення строків майна, за своєю правовою природою, є господарською санкцією у вигляді відшкодування збитків (ст. 217 ГК України), це зокрема, випливає з того, що зазначений пункт договору включено до розділу «відповідальність сторін».

Крім того, зазначений висновок підтверджується аналізом положень ч. 2 ст. 224 ГК України, згідно якої, під збитками, у тому числі розуміються втрата або пошкодження майна. А також, змісту ч. 1 ст. 225 ГК України , яка визначає, що до складу збитків, які підлягають відшкодуванню особою, що допустила господарське правопорушення, поряд з іншим, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна.

При цьому, в контексті наведених норм, під втратою майна слід розуміти не лише його фізичне знищення але й втрату власником правомочностей щодо такого майна, пов`язаних з володінням, користуванням та можливістю розпорядження ним, внаслідок неправомірних дій зобов`язаної сторони (аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду по справі № 925/204/19 від 27.04.2020).

Згідно із приписами ч. 5 ст. 226 ГК України, у разі невиконання зобов`язання про передачу їй індивідуально визначеної речі (речей, визначених родовими ознаками) управнена сторона має право вимагати відібрання цієї речі (речей) у зобов`язаної сторони або вимагати відшкодування останньою збитків.

Так, зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є невиконання зобов`язаною стороною свого зобов`язання про передачу управненій стороні індивідуально визначеної речі (речей, визначених родовими ознаками). У випадку настання такої умови, управнена сторона має право діяти альтернативно: або вимагати відібрання цієї речі (речей) у зобов`язаної сторони, або вимагати відшкодування останньою збитків (аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду по справі № 925/204/19 від 27.04.2020).

Як вище встановлено судом, у зв`язку з неповернення Відповідачем орендованого майна після припинення договору, Позивач вимагав повернення індивідуально визначених речей (об`єкта оренди), та навіть отримав позитивне для себе судове рішення (рішення у справі № 904/8521/17).

Однак, внаслідок неодержання фактичного задоволення своїх вимог, вважаючи неможливим відібрання на свою користь саме того індивідуально визначеного майна, яке було передано Відповідачу в оренду, 24.07.2018 року Позивач звернувся з новим позовом до суду (справа № 904/3315/18), яким реалізував своє альтернативне право на відшкодування збитків у вигляді вартості втраченого майна, який у відповідній частині задоволено судом в повному обсязі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з реалізацією свого права на відшкодування вартості втраченого майна, Позивач втратив право вимагати його повернення в натурі, та відповідно втратив право на стягнення неустойки, пов`язаної з неповерненням такого майна.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, вимоги Позивача в частині стягнення передбаченої ч. 2 ст. 785 ЦК України неустойки, яка розрахована за період з 25.07.2018 року по 03.08.2020 року, заявлені безпідставно і задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог в частині стягнення відповідної санкції за період з 06.07.2018 по 24.07.2018 року, її нарахування в зазначений період часу є обґрунтованим, оскільки такий період не було охоплено рішенням суду по справі № 904/3315/18 і в зазначений період право позивача вимагати повернення орендованого майна в натурі не було припинено.

За підрахунками суду, за період прострочення з 06.07.2018 по 24.07.2018, з урахуванням наведених у розрахунку Позивача показників (ст. 13 ст. 14), сума неустойки яка підлягає стягненню з відповідача становить 2 224 970,09 грн.

При здійсненні підрахунку, плата за користування майном (орендна плата), як база для нарахування санкції передбаченої ч. 2 ст. 785 ЦК України, визначена судом без урахування ПДВ, оскільки згідно вимог податкового законодавства, штрафні санкції не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

З урахуванням наведених вище обставин вимоги Позивача підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення з Відповідача неустойки за прострочення повернення орендованого майна, в сумі 2 224 970,09 грн., яка розрахована за період прострочення з 06.07.2018 року по 24.07.2018 року, в решті позовних вимог слід відмовити.

Доводи Відповідача з посиланням на те, що умовами п. 5.9. Договору оренди від 01.11.2016 року, в редакції Додаткової угоди № 1 від 30.12.2016 року, фактично було закріплено право Орендаря на викуп об`єкта оренди, яке він реалізував шляхом сплати на користь Орендодавця вартості спірного майна, у зв`язку із чим, набув право власності на вказане майно, слід визнати безпідставним, адже як вище встановлено судом, наведеними умовами п. 5.9. Договору, сторони встановили відповідальність у вигляді обов`язку з відшкодування збитків, а не умови викупу орендованого майна.

Судові витрати

В силу вимог ст. 129 ГПК України, витрати з сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 75, 77-79, 86, 129, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (50079, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДВС-ІНВЕСТ» (50000, Дніпропетровська обл. м. Кривий Ріг, пр. Поштовий, буд. 1, офіс 431, ) неустойку за прострочення повернення орендованого майна в сумі 2 224 970,09 грн. витрати зі сплати судового збору в суму 15 326,17 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30.11.2020

Суддя О.В. Ліпинський