ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2020 р. Справа№ 910/2913/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Ткаченка Б.О.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 30.11.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення "Easy Con" апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 (повний текст рішення підписано10.07.2020)

у справі №910/2913/20 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Нортек"

до 1. Дніпровської митниці Держмитслужби

2. Державної казначейської служби

про стягнення 56 000,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Нортек" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Дніпровської митниці Держмитслужби та Державної казначейської служби про стягнення 56000,00 грн. матеріальної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що у зв`язку з неправомірними діями митниці, а саме винесенням рішення про коригування митної вартості №UA110000/2019/800017/2 від 01.02.2019 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110030/2019/00017 від 01.02.2019, позивачу спричинена матеріальна шкода в розмірі 56000,00 грн., оскільки у період з 01.02.2019 по 22.10.2019 товар зберігався на митному складі ТОВ "Автомир-Транс".

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 у справі №910/2913/20 позов задоволено.

Стягнуто з Державного бюджету України (Державної казначейської служби України) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Нортек" 56 000 грн. матеріальної шкоди, 2102 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що внаслідок винесення митницею рішення про коригування митної вартості товарів № UA 110000/2019/800017/2 від 01.02.2019 позивачу спричинена матеріальна шкода, оскільки товар вимушено зберігався на митному складі ТОВ "Автомир-Транс" та останній був змушений оплачувати послуги зі зберігання товару на митно - ліцензійному складі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Дніпровська митниця Держмитслужби звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 у справі №910/2913/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт вказує, що Дніпровським окружним адміністративним судом не визнано протиправними дії митниці, оскільки відповідно до приписів Митного кодексу України саме на митницю покладено безпосереднє здійснення митного контролю та митного оформлення товарів.

Скаржник стверджує, що позивач прийняв самостійне рішення щодо залишення товару на складі та не скористався своїм правом на випуск товарів у вільний обіг зі сплатою митних платежів згідно із заявленою митною вартістю.

Дніпровська митниця Держмитслужби зазначає, що позивач не надав докази розрахунку зберігання на підставі прейскуранту цін, який є додатком до договору від 15.11.2017.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 05.11.2020, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, позивач вказує, що твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що адміністративним судом не визнано протиправні дії митниці є помилковими, оскільки факт протиправності дій відповідача-1 під час винесення рішення про коригування митної вартості, наслідком якого було продовжено зберігання товару на митному складі, встановлено у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 у справі № 160/1424/19. Протиправне рішення є таким в силу порушення порядку його прийняття чи вчинення дій, що суперечать закону під час такого прийняття. Порушення митним органом і стало причиною скасування адміністративним судом рішення про коригування митної вартості.

Позивач зазначає, що в матеріалах справи наявні докази витрат у сумі 56 000 грн., понесених на зберігання товару внаслідок протиправних дій відповідача.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2020 справу №910/2913/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., судді Сулім В.В., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 у справі № 910/2913/20 залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 у справі №910/2913/20 задоволено заяву Дніпровської митниці Держмитслужби про продовження процесуального терміну та продовжено Дніпровській митниці Держмитслужби строк на усунення недоліків зазначених в ухвалі Північного апеляційного суду від 07.09.2020 року у справі № 910/2913/20 терміном на десять днів з дня вручення даної ухвали.

23.10.2020 Дніпровською митницею Держмитслужби подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано платіжне доручення № 2495 від 15.10.2020.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2020, у зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М. на лікарняному, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Сулім В.В., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2020 поновлено Дніпровській митниці Держмитслужби пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 у справі № 910/2913/20, відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду на 30.11.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2020 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Нортек" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено, призначено справу №910/2913/20 до розгляду в режимі відеоконференції на 30.11.2020 та доручено Господарському суду Дніпропетровської області забезпечити проведення відеоконференції 30.11.2020.

Явка представників сторін

Представники відповідачів в судове засідання, призначене на 30.11.2020, не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями, наявними у матеріалах справи.

Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка відповідачів обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність представників відповідачів за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

17.01.2019, за міжнародною товаро-транспортною накладною (CMR) 1566 від 16.01.2019 та на підставі вантажно - митної декларації (МД-2) ІМ 74 ДЕ №UA110030/2019/000393 від 17.01.2019, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Нортек" розмістило на митно-ліцензійному складі ТОВ "Автомир-Транс" шини та покришки загальною масою 15440 кг.

18.01.2019 відповідно до митної декларації №UA110030/2019/000433 Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Нортек" заявлено товар до митного оформлення (розмитнення)

01.02.2019 Дніпровською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2019/800017/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110030/2019/00017

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся з адміністративним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/1427/19 від 15.05.2019 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Нортек" задоволено. Визнано протиправними та скасовано прийняті Дніпропетровською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2019/800017/2 від 01.02.2019 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 01.02.2019 за №UA110030/2019/00017. Рішення суду набрало законної сили 02.09.2019.

21.10.2019 позивач подав митну декларацію № UA 110030/2019/012841.

22.10.2019 Дніпропетровська митниця ДФС (згідно з постановою КМУ від 02.10.2019 № 858 "Про утворення територіальних органів Державної митної служби" Дніпропетровську митницю ДФС реорганізовано в Дніпровську митницю Держмитслужби) здійснила митне оформлення товару, на підставі митної декларації № UA 110030/2019/012841.

Звертаючись з позовом позивач посилався на те, що у зв`язку з неправомірними діями митниці, а саме винесенням рішення про коригування митної вартості №UA110000/2019/800017/2 від 01.02.2019 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110030/2019/00017 від 01.02.2019, позивачу спричинена матеріальна шкода в розмірі 56000,00 грн., оскільки у період з 01.02.2019 по 22.10.2019 товар зберігався на митному складі ТОВ "Автомир-Транс".

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до частин 2, 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Як встановлено у статті 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення).

Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, г) вина.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Мова йде про реальну шкоду та упущену вигоду (стаття 22 Цивільного кодексу України).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавала шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами ЦК відповідальність настає незалежно від вини.

Особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди.

Відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. (стаття 1174 Цивільного кодексу України )

Статтею 56 Конституції України передбачено, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 року "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Даний принцип тісно пов`язаний з приписами частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом наведеної норми, неодмінною умовою її застосування є один і той самий склад сторін як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі (або справах) зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні факти, що мають значення для розглядуваної справи.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим, немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Отже, оскільки рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/1427/19 від 15.05.2019 набрало законної сили, то встановлені ним факти мають обов`язкову силу для вирішення даної справи та не підлягають повторному доказуванню.

Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/1427/19 від 15.05.2019 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Нортек" задоволено. Визнано протиправними та скасовано прийняті Дніпропетровською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2019/800017/2 від 01.02.2019 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 01.02.2019 за №UA110030/2019/00017.

Таким чином, неправомірна дія (протиправна поведінка) Дніпровської митниці Держмитслужби виражена в тому, що відповідачем-1 неправомірно прийнято рішення про коригування митної вартості, що є доведеним рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/1427/19 від 15.05.2019.

Отже, наявність вини відповідача-1 у вказаних діях не спростовано та за змістом частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу України вина презюмується.

Стосовно наявності шкоди та її розміру, колегія суддів зазначає наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та відповідно до матеріалів справи, товар Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Нортек" у період з 01.02.2019 по 22.10.2019 зберігався на митному складі ТОВ "Автомир-Транс". Надання послуг із зберігання товару на митному складі та їх загальна вартість підтверджується актами приймання - передачі виконаних робіт, послуг: № 36 від 28.02.2019 ; № 38 від 31.03.2019; № 39 від 30.04.2019; № 42 від 31.05.2019; № 45 від 30.06.2019; № 46 від 31.07.2019; № 47 від 31.08.2019; № 48 від 30.09.2019; № 49 від 22.10.2019.

Вартість послуг із зберігання товару на митному складі сплачена позивачем у загальному розмірі 56 000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: № 107 від 07.06.2019; № 1911 від 05.09.2019; № 2061 від 18.10.2019; № 2157 від 08.11.2019.

Крім того, надання послуг із зберігання товару на митному складі та оплата за надані послуги підтверджується підписаним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Нортек" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автомир-Транс" актом звіряння взаємних розрахунків за період 2019 від 04.02.2020.

Наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою Дніпровської митниці Держмитслужби та понесеними позивачем збитками виражаються в тому, що позивач сплатив 56 000 грн. за зберігання товару на митному складі ТОВ "Автомир-Транс" саме внаслідок прийняття відповідачем-1 неправомірного рішення про коригування митної вартості.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів дійшла висновку про наявність складу правопорушення, а саме протиправної поведінки відповідача-1, як складової відшкодування шкоди, наявність заподіяної діями вказаного учасника судового процесу шкоди та причинний зв`язок між ними.

Посилання Державної казначейської служби на те, що держава не відповідає за зобов`язаннями створених нею юридичних осіб та юридичні особи не відповідають за зобов`язаннями відповідно держави; Державна казначейська служба України не уособлює державу як "власника" відповідних бюджетних коштів та, що на Державну казначейську службу України не може бути покладено обов`язок по відшкодуванню шкоди, яка могла бути заподіяна позивачу діями органів державної влади, держави або інших суб`єктів, суд першої інстанції правомірно визнав безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету здійснює Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень. Сам Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів затверджено наказом Державного казначейства України від 10 грудня 2002 року N226 (у редакції наказу Державного казначейства України від 29 травня 2008 року N181).

Згідно із ст. 2 Цивільного кодексу України кошти державного бюджету належать на праві власності державі, отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин.

Відповідно до частини першої статті 170 Цивільного кодексу України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

При цьому, в господарському процесі відповідно до частини четвертої статті 56 ГПК України держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.

Отже, у даній справі відповідачем є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Такими органами є Дніпропетровська митниця Держмитслужби та Державна казначейська служба України.

Згідно з частинами 1-4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

З огляду на вказане вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відшкодовання шкоди позивачу у розмірі 56 000 грн., завданої неправомірними діями Дніпровської митниці Держмитслужби, оскільки матеріали справи містять належні та достатні докази наявності протиправної поведінки відповідача-1, шкоди та причинного зв`язоку між ними.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, місцевий господарський суд повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВРКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 у справі №910/2913/20 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 у справі №910/2913/20 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 у справі №910/2913/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 у справі №910/2913/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Дніпровську митницю Держмитслужби.

4. Матеріали справи № 910/2913/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 02.12.2020.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

Б.О. Ткаченко