ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
03.12.2020 Справа № 1/242
Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.,
при секретарі судового засідання Пузікової Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали
про визнання незаконною бездіяльність керівника Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) в межах виконавчого провадження №61101870, -
про стягнення 24.436.108,28 грн. та звернення стягнення на майно, -
за участю представників:
від стягувача: Хорошилов І.І. - адвокат за довіреністю,
від боржника: не з"явились,
від органу примусового виконання рішень: не з"явились, -
- визнати незаконною бездіяльність керівника Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в межах ВП №61101870, щодо не подачі до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів - Державної казначейської служби України, документів та відомостей, що необхідні для перерахування Публічному акціонерному товариству Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк коштів відповідно до наказу Господарського суду Донецької області по справі № 1/242 від 14.02.2011.
- зобов`язати керівника Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів - Державної казначейської служби України, документи та відомості, необхідні для перерахування Публічному акціонерному товариству "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" коштів відповідно до наказу Господарського суду Донецької області по справі № 1/242 від 14.02.2011.
До означеної скарги додано документи, наведені у переліку.
Листом Господарського суду Донецької області від 06.10.2020 було повідомлено сторін, що питання щодо розгляду скарги №09-6/1514 від 05.10.2020 на бездіяльність керівника Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) буде вирішено в терміновому порядку після повернення матеріалів справи №1/242 на адресу Господарського суду Донецької області.
24.11.2020 матеріали справи № 1/242 повернулись на адресу Господарського суду Донецької області.
Повідомлено стягувача, боржника та державного виконавця про дату, час та місце розгляду скарги.
На офіційну електронну адресу суду 01.12.2020 від Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшли заперечення на скаргу від 01.12.2020 № 17.24 (вх.№04-18/6216).
Згідно довідки відповідальної особи Господарського суду Донецької області від 01.12.2020 № 04-18/6216 заперечення з додатками на скаргу по справі № 1/242 кваліфікованим електронним підписом не скріплені.
На офіційну електронну адресу суду 02.12.2020 від Державного підприємства Шахтоуправління Південнодонбаське № 1 надійшли клопотання у порядку ст. 197 ГПК України від 02.12.2020 № 2831 та пояснення на скаргу від 02.12.2020 № 2830 (вх.№04-18/6246).
Згідно довідки відповідальної особи Господарського суду Донецької області від 02.12.2020 № 04-18/6246 клопотання про участь у судовому засіданні та пояснення на скаргу по справі № 1/242 кваліфікованим електронним підписом не скріплені.
У судове засідання 03.12.2020 з`явився представник стягувача, підтримав вимоги скарги у повному обсязі.
Боржник та орган примусового виконання рішень своїх представників не направили, на час розгляду скарги подані ними на офіційну електронну пошту суду документи у паперовій формі не надійшли.
З огляду на зміст довідок відповідальної особи Господарського суду Донецької області від 01.12.2020 № 04-18/6216 та від 02.12.2020 № 04-18/6246, згідно з якими подані органом примусового виконання рішень та боржником на офіційну електронну адресу суду документи кваліфікованим електронним підписом не скріплені, а в ухвалі від 24.11.2020 роз`яснено учасникам справи, що документи, отримані електронною поштою без електронного підпису або каналами факсимільного зв`язку, не належать до офіційних, тому такі документи судом не розглядаються, отже, виходячи з положень ч.8 ст.42 ГПК України, ст. 7 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг та положень Закону України Про електронні довірчі послуги, суд вважає, що такі документи не відповідають вимогам ч.2 ст. 170 ГПК України, як наслідок, залишаються без розгляду на підставі ч.4 ст.170 ГПК України.
Згідно з частинами першою та другою статті 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Таким чином, скарга розглядається у цьому засіданні за наявними матеріалами та у відсутності повідомлених про дату, час і місце розгляду скарги представників боржника та органу примусового виконання рішень.
Як убачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Донецької області від 03.02.2011 по справі №1/242 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" в особі філії „Головне управління ПАТ Промінвестбанку в Донецькій області задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства Шахтоуправління Південнодонбаське № 1 на користь Публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк в особі філії „Головне управління ПАТ Промінвестбанку в Донецькій області заборгованість за кредитом у сумі 18.260.615 грн. 78 коп., за відсотками у сумі 6.175.492 грн. 50 коп., судові витрати по сплаті державного мита у сумі 25.500 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236 грн. 00 коп. В іншій частині відмовлено.
Розстрочено виконання рішення господарського суду Донецької області від 03.02.2011 згідно графіку погашення, визначеного в означеному рішенні.
На виконання цього рішення видано відповідний судовий наказ від 14.02.2011.
Даний наказ суду пред`явлено до примусового виконання. За постановою від 07.02.2020 начальником відділу Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бойницькою Ольгою Анатоліївною відкрито виконавче провадження ВП № 61101870.
07.04.2020 начальником відділу Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бойницькою Ольгою Анатоліївною винесено постанову ВП № 61101870 про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу № 1/242, що виданий Господарським судом Донецької області на виконання рішення від 03.02.2011, до 1 січня 2022 року, на підставі п.14 ч.1 ст.34, ст.35 Закону України «Про виконавче провадження».
Вказана постанова мотивована тим, що наявні підстави, передбачені статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств" згідно з якою тимчасово, до 1 січня 2022 року, підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Звертаючись до суду зі скаргою, що розглядається, стягувач вказує, що існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає йому підґрунтя для законного сподівання на виплату такої заборгованості і становить «майно» стягувача, а відсутність у нього можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, при цьому, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати, а Держава, у свою чергу, зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Але через законодавчі обмеження Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк" не має можливості допомогтися виконання рішення суду у цій справі у порядку, який встановлений Законом України «Про виконавче провадження», отже таке виконання наразі можливе лише на підставі Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Також скаржник зазначає, що надсилання центральному органу, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документів та відомостей, необхідних для перерахування стягувачу коштів відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не тільки не є заходом примусового виконання рішення у розумінні статті 10 Закону України «Про виконавче провадження», але й відповідно до пункту 9 частини першої статті 34 цього Закону є самостійною підставою для зупинення здійснення виконавчих дій.
На думку скаржника, керівник Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), встановивши в межах ВП № 61101870, що Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк", з огляду на обмеження встановлені Законом України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств», не має можливості допомогтися виконання судового рішення від 03.02.2011 і виданого 14.02.2011 на його виконання наказу по справі № 1/242 більше ніж шість місяців з моменту відкриття виконавчого провадження (07.02.2020), повинен був здійснити комплекс заходів, спрямованих на виконання вказаного судового наказу за рахунок коштів Державного бюджету в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а відсутність здійснення таких заходів станом на 05.10.2020 свідчить про незаконну бездіяльність державного виконавця.
Щодо посилань стягувача на тривале невиконання рішення суду, що суперечить Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", правовій позиції Конституційного суду України, Європейського суду з прав людини, суд зазначає таке.
Суд враховує, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України N 11-рп/2012 від 25.04.2012).
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.97).
За певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії").
Судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає виконанню у встановлений законом строк, однак враховуючи, що з прийняттям Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств" N 2021-VIII від 13.04.2017 підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, посилання скаржника на тривале невиконання рішення господарського суду є безпідставними.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження").
Як вже встановлено судом, виконавче провадження ВП № 61101870 з примусового виконання наказу суду у цій справі відкрито за постановою державної виконавчої служби 07.02.2020. Боржником за цим судовим наказом є Державне підприємство Шахтоуправління Південнодонбаське №1.
Особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи встановлено ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", за приписами п. 1 якої виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (ч. 2 ст. 4 Закону). Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2 - 4, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача (ч. 3 ст. 4 Закону).
Пунктом 7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 845 від 03.08.2011, визначено, що у разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу керівник органу державної виконавчої служби подає відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" казначейству протягом 10 днів з дня складення державним виконавцем відповідного акта оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження.
Отже, обов`язок органу державної виконавчої служби здійснювати дії, передбачені ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 845 від 03.08.2011, пов`язується із встановленням підстав, визначених положеннями п. п. 2 - 4, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" для повернення виконавчого документа стягувачу (крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій).
Оскільки таких підстав, зокрема, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" не було належним чином встановлено, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги стягувача про визнання незаконною бездіяльність керівника Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в межах ВП №61101870, щодо не подачі до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів - Державної казначейської служби України, документів та відомостей, що необхідні для перерахування Публічному акціонерному товариству Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк коштів відповідно до наказу Господарського суду Донецької області по справі № 1/242 від 14.02.2011 та про зобов`язання керівника Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів - Державної казначейської служби України, документи та відомості, необхідні для перерахування Публічному акціонерному товариству "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" коштів відповідно до наказу Господарського суду Донецької області по справі № 1/242 від 14.02.2011р.
При цьому суд також враховує, що за наслідками розгляду заяви стягувача вих.№09-6/1334 від 02.03.2020 (вх.№4534/20 від 02.03.20) про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником у справі №1/242, ухвалою Господарського суду Донецької області від 31.03.2020 таку заяву задоволено.
Матеріали справи свідчать, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.10.2020 ухвалу Господарського суду Донецької області від 31.03.2020р. у справі №1/242 залишено в силі.
Статтею 129 Конституції України унормовано, що обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства.
У відповідності до ст. 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, а контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012р. №18-рп/2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
За змістом ст. 18 ГПК України, яка кореспондується зі ст. 326 ГПК України, унормовано, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України Про виконавче провадження.
Так, згідно з ч. 4 ст. 53 Закону України Про виконавче провадження на належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 336 ГПК України суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Про задоволення заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, або про відмову у її задоволенні суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви судове рішення може бути виконано шляхом звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі в межах заборгованості такої особи перед боржником.
На виконання ухвали Господарського суду Донецької області від 31.03.2020 у справі № 1/242 про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, видано відповідний наказ. Доказів пред`явлення до примусового виконання такого наказу матеріали справи не містять.
Отже, суд вважає не переконливими доводи стягувача про те, що Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк" не має можливості допомогтися виконання рішення суду у цій справі у порядку, який встановлений Законом України «Про виконавче провадження», і що таке виконання наразі можливе лише на підставі Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
Суд не вбачає підстав для задоволення скарги стягувача, оскільки вважає таку скаргу передчасною.
Керуючись статтями 234, 235, 339, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
В судовому засіданні 03.12.2020 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.
Повний текст ухвали підписано 04.12.2020.
Ухвала суду може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя Н.В. Величко