ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року Справа № 902/1011/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Пацьола О.О.

за участю представників сторін:

позивача: представник не з`явився

відповідача: Швець В.Ю., ордер серії АА № 1056492 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Династія В.В." на ухвалу господарського суду Вінницької області, постановлену 16.10.20р. суддею Тварковським А.А. у м.Вінниці, повний текст складено 16.10.20р.

у справі № 902/1011/20

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Державного реєстратора з державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відділу реєстрації Жмеринської міської ради Рудяк Олена Петрівна

відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Династія В.В."

про визнання протиправними та скасування реєстраційних дій

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подано позов до державного реєстратора з державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відділу реєстрації Жмеринської міської ради Рудяк Олени Петрівни та Товариства з обмеженою відповіальністю "Династія В.В." про визнання протиправними та скасування реєстраційних дій, а саме внесених відповідачем1 до ЄДРЮОФОПГФ записів від 09.10.2020: №009013921, №010013921, 011013921, №012013921.

16.10.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову у справі №902/1011/20 шляхом заборони державному реєстратору юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, Міністерств юстиції України та його територіальних органів, комісій), а також нотаріусам, технічним адміністраторам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, вчиняти в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які записи (зміни) щодо юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Династія В.В." до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Ухвалою у справі від 16.10.20 заяву позивача про забезпечення позову задоволено. При цьому суд першої інстанції вказав на те, що незастосування заходу до забезпечення позову, обраного позивачем, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки неодноразова зміна складу учасників та переоформлення часток у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю "Династія В.В." призведе до неможливості позивачу захистити або поновити його права в межах одного судового провадження.

Також суд вказав, що обраний захід забезпечення позову за своїм змістом не є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог та він є співмірним, адекватним та обґрунтованим у спірних правовідносинах.

До суду апеляційної інстанції надійшло дві апеляційних скарги ТОВ "Династія В.В." реєстраційний № 2901/20 від 26.10.20, підписана представником товариства - адвокатом Швецем В.М. та реєстраційний № 2928/20 від 26.10.20, підписана директором товариства ОСОБА_2 , які ухвалами від 12.11.20 прийняті до спільного розгляду в межах одного апеляційного провадження.

Апеляційні скарги обгрунтовані наступним:

- судом першої інстанції в порушення ч. 10 ст. 137 ГПК України не враховано, що заборона вчиняти певні дії має стосуватися лише акцій та корпоративних прав, пов`язаних з предметом спору. Враховуючи, що внаслідок оскаржуваних реєстраційних дій позивача фактично було виключено з числа учасників товариства та із відомостей про керівника юридичної особи, то заходи забезпечення , застосовані судом, порушують права товариства вцілому, а не обмежуються реєстраційними діями власника частки у статутному капіталі щодо якої існує спір.

Застосовуючи заборону вчиняти будь-які реєстраційні дії, суд не обгрунтував їх необхідності, тим самим незаконно встановив обмеження свободи підприємницької діяльності товариства;

- апелянт вказує на те, що судом помилково зазначено, що після подання позову, товариством вчинялися дії щодо внесення змін до реєстру в частині зміни складу учасників та кінцевого бенефіціарного власника, оскільки провадження у справі відкрито 16.10.20, а вчинення реєстраційних дій відбулося 15.10.20, відповідно учасник товариства ОСОБА_2 не знала і не могла знати про наявність поданого позову, що спростовує факт наявності в її діях наміру ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав ОСОБА_3 ;

- господарський суд, забороняючи державному реєстратору внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, вчиняти в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які записи (зміни) порушив приписи Цивільного кодексу, Господарського кодексу України, ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» та фактично позбавив учасників Товариства права на вихід, внесення змін пов`язаних з зміною керівника, видів економічної діяльності, адреси, кінцевих бенефіціарних власників, розміру статутного капіталу, що може призвести до погіршення фінансового стану товариства з обмеженою відповідальністю «Династія В.В.», що не є учасником даного судового спору;

- Господарським судом не враховано, що оспорювані Позивачем реєстраційні дії вчинялись Відповідачем на підставі рішення Господарського суду Вінницької області від 23 червня 2020 року, яке набрало законної сили після апеляційного перегляду у справі №902/66/20 та відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 Господарського процесуального кодексу України є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України;

- судом не враховано, що внесення змін до Єдиного державного реєстру не належить до актів, які мають вплив на цивільні правовідносини, і тому цей акт є констатуючим, та не позбавляє власності позивача;

- апелянт вважає, що застосований судом спосіб захисту не відповідає критерію розумності, обгрунтованості та адекватності, забезпеченню збалансованості інтересів сторін, запобіганню порушенню прав та інтересів осіб , які не є учасниками судового процесу. А також відсутній зв`язок даного заходу з предметом позовної вимоги; відсутні підстави для твердження, що невжиття таких заходів призведе до утруднення виконання або невиконання рішення суду.

Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст. 136 ГПК України, а саме якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ГПК України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони, зокрема, проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Згідно з п. 31 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: дата прийняття, дата набрання законної сили та номер судового рішення, на підставі якого проведено реєстраційну дію.

Відповідно до ч. 10 ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Державна судова адміністрація України забезпечує передачу до Єдиного державного реєстру примірника судового рішення, яке тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, судового рішення про арешт корпоративних прав та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій - у день набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" направлення судових рішень, які призводять до зміни відомостей в Єдиному державному реєстрі, та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій здійснюється у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та Єдиним державним реєстром судових рішень.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Пунктом 2 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", підставою для відмови у державній реєстрації є розміщення (знаходження) у Єдиному державному реєстрі відомостей про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії.

Отже, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 915/508/18, від 12.03.2020 у справі № 916/3479/19, від 24.06.2020 у справі №902/1051/19.

Предметом позову у даній справі є вимога позивача про визнання протиправними та скасування реєстраційних дій, а саме внесених відповідачем-1 до ЄДРЮОФОПГФ записів від 09.10.2020: №009013921, №010013921, 011013921, №012013921. Внаслідок оспорюваних дій державним реєстратором змінено склад учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Династія В.В.", що за твердженням позивача, позбавило його права власності як засновника (учасника) Товариства з обмеженою відповідальністю "Династія В.В." та який володіє 20% частки у статутному капіталі зазначеного товариства. Даний позов позивачем подано на відновлення своїх порушених корпоративних прав як учасника товариства "Династія В.В.", які останній набув на підставі правочину з ТОВ "Віп Рент" від 23.04.2019, що підтверджується обставинами, встановленими у справі № 902/66/20 (постанова ВС від 12.11.20) та не спростовано сторонами.

Підставами необхідності вжиття заходів до забезпечення позову позивач визначає наступні обставини.

09.10.20 Державним реєстратором внесено зміни до державного реєстру відомостей про юридичну особу ТОВ "Династія В.В." в частині зміни учасників, а саме учасниками юридичної особи є ОСОБА_2 та ПП "Корпорація Максимум".

Дані дії вчинені реєстратором на виконання рішення Господарського суду Вінницької області у справі № 902/66/20.

Разом з тим в обґрунтування обставин, викладених у заяві про забезпечення позову заявник посилається на відомості, що містяться у ЄДРЮОФОП та якими підтверджується подальша зміна складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Династія В.В." після подачі позову у справі № 902/1011/20. При цьому відповідно до здійсненого судом Витягу з ЄДРЮОФОПГФ від 16.10.2020 підтверджується, що 15.10.2020 о 16:33 год. та о 18:10 год. внесено зміни до відомостей про юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю "Династія В.В.", саме відбулася: "Зміна кінцевого бенефіціарного власника (котролера) або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника (котролера). Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи".

Так, 15.10.20 Державним реєстратором внесено зміни до реєстру в частині учасників товариства, у зв`язку з чим учасниками стали: ПП "Корпорація Максимум", ТОВ "Агропродінвест", ТОВ "Супрунівське".

При цьому дані дії, за твердженням позивача, вчинено в супереч ухвалі Верховного Суду від 07.10.20, постановленої при прийнятті до касаційного перегляду рішення у справі №м 902/66/20.

Дослідивши обставини у справі, колегією суду встановлено, що ухвалою Верховного суду від 07.10.20 у справі № 902/66/20 зупинено виконання постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.09.20 та Господарського суду Вінницької області від 23.06.20 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Дана ухвала набрала чинності 07.10.20 та офіційно оприлюднена на сайті єдиного державного реєстру судових рішень 09.10.20.

Тобто під час зупинення виконання рішення у справі № 902/66/20 ОСОБА_2 вчинено дії щодо його виконання та в подальшому відчудження частки в статутному капіталі товариства у розмірі 70% третім особам та державної реєстрації таких змін.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку підлягає дослідженню така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Надавши оцінку доводам позивача, суд встановив, що дії ОСОБА_2 після 30.09.20 (ухвалення судом апеляційної інстанції постанови у справі № 902/66/20) спрямовані на подальшу реалізацію частки 70% у статутному капіталі ТОВ "Династія В.В." та зміну учасників та правління товариства, а також державну реєстрацію відповідних змін, що вже на сьогодні ускладнює захист позивачем своїх прав лише позовом про визнання незаконним та скасування дій реєстратора, вчинених 09.10.20, обставини щодо обґрунтованості та законності яких є предметом спору у даній справі.

При цьому колегія суддів враховує, що рішення у справі № 902/66/20 скасовано постановою ВС від 12.11.20 (справу направлено на новий розгляд), отже на даний час договір між ОСОБА_2 (як продавцем частки) та ТОВ "Віп Рент" (як покупцем) не розірвано. В свою чергу, позивач у справі набув права на частку 20% у товаристві, придбавши її у ТОВ "Віп Рент", правочин є чинним та недійсним не визнавався. Відтак дії ОСОБА_2 щодо повторного відчудження частки у статутному капіталі товариства у розмірі 70% та реєстрації нових учасників товариства під час зупинення дії рішення у справі № 902/66/20 ухвалою ВС від 07.10.20 є недобросовісними. Така поведінка учасниками справи не виключає можливості вчинення ними дій щодо подальшої зміни учасників товариства, що призведе до неможливості захисту прав позивача лише в межах даного позову.

А тому, суд вважає, що невжиття зазначеного заходу забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист і поновлення порушених корпоративних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, подавши позов у цій справі. У разі, якщо до закінчення розгляду цієї судової справи державним реєстратором будуть здійснені нові реєстраційні дії щодо зміни складу учасників, перерозподілу часток, позивач не зможе захистити свої права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить поновлення його законних прав та/або інтересів.

Обраний захід забезпечення позову за своїм змістом не є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог, оскільки на цій стадії судом не оцінюється правомірність вчинених реєстраційних дій. Зважаючи на обставини справи, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту є співмірним, адекватним та обґрунтованим у даних спірних правовідносинах, що відповідає позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 09.11.2018 у справі 915/508/18, від 18.02.2019 у справі 922/3010/20, від 25.03.2019 у справі 920/622/18.

Щодо заперечень, викладених в апеляційних скаргах ТОВ "Династія В.В." в частині порушення судом ч. 10 ст. 137 ГПК України (заборона вчиняти певні дії має стосуватися лише корпоративних прав, пов`язаних з предметом спору), суд зазначає, що враховуючи, що на час розгляду апеляційної скарги, у ОСОБА_2 відсутні правові підстави вчиняти будь-які правочини з часткою 70% в статутному капіталі товариства, оскільки договір продажу такої частки вже відбувся 02.11.18 на користь ТОВ "Віп Рент" і є чинним, та беручи до уваги, що в під час оскарження судового рішення частка 70% була повторно відчуджена на користь третіх осіб, апелянт не обгрунтував, які саме корпоративні права та яких учасників товариства можуть бути порушені запровадженими судом заходами забезпечення позову.

Натомість твердження апелянта про обмеження на вчинення таких дій, як вихід учасників з товариства, внесення змін пов`язаних з зміною керівника, видів економічної діяльності, адреси, кінцевих бенефіціарних власників, розміру статутного капіталу, не може впливати на фінансовий стан товариства , натомість призведе до ускладнення ефективного захисту прав позивача у даному спорі, що свідчить про співмірність заходу забезпеченя позову, запровадженого судом першої інстанції.

Колегія не бере до уваги твердження апелянта, що заходи забезпечення, застосовані судом, порушують права товариства вцілому, що призводитиме до обмеження свободи підприємницької діяльності товариства, оскільки такі заходи не суперечать приписам ч. 5 ст. 137 ГПК України.

Також не враховується судом посилання скаржника на порушення прав особи - ТОВ "Династія В.В.", яка не залучена до участі у справі, з приводу чого апеляційний суд вказує, що судом першої інстанції помилково не зазначено ТОВ "Династія В.В." відповідачем 2, оскільки зі змісту позовної заяви (копія міститься в матеріалах оскарження а.с. 1-4) позивач визначає відповідачами у даній справі державного реєстратора та товариство.

Колегія суддів критично оцінює заперечення апелянта щодо встановленої судом першої інстанції обставини, що товариством після подання позову вчинялися дії спрямовані на внесення змін до реєстру в частині зміни складу учасників та кінцевого бенефіціарного власника, так як провадження у справі відкрито 16.10.20, а вчинення реєстраційних дій відбулося 15.10.20, оскільки матеріали оскарження містять відомості про те, що позовна заява датована 13.10.20, в той же день надійшла до суду із доказами її надіслання від 13.10.20 ОСОБА_2 , ПП "Корпорація Максимум" (як третім особам без самостійних вимог) та державному реєстратору і ТОВ "Династія В.В." (як відповідачам), а відтак як ОСОБА_2 , так і ТОВ "Династія В.В." було відомо про подання позивачем позову до суду.

Про процесуальний статус товариства у даній справі судом вказано вище.

Також суд не бере до уваги твердження апелянта про те, що судом при постановленні ухвали не враховано, що оспорювані Позивачем реєстраційні дії вчинялись Відповідачем на підставі рішення Господарського суду Вінницької області від 23 червня 2020 року, яке набрало законної сили після апеляційного перегляду у справі №902/66/20, яке є обов`язковим до виконання відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 Господарського процесуального кодексу України, оскільки, як вже зазначалося апеляційним судом, оскаржувані реєстраційні дії вчинено під час дії ухвали ВС від 07.10.20 про зупинення дії рішення у справі № 902/66/20, виконання якої, в силу визначених апелянтом норм, теж є обов`язковим.

Судом не враховуються заперечення скаржника, що внесення змін до Єдиного державного реєстру не належить до актів, які мають вплив на цивільні правовідносини, і тому цей акт є констатуючим, та не позбавляє власності позивача, оскільки обставини справи свідчать про те, що на час звернення до суду позивач вже був позбавлений права власності на частку у статному капіталі товариства, за захистом прав на яку й звернувся з даним позовом до суду. При цьому мета заходів забезпечення позову полягає не у відновленні прав позивача, а у запобіганні можливим порушенням майнових прав чи інтересів, та за допомогою яких в подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист чи поновлення порушених прав або інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції з урахуванням приписів п. 4 ч. 5 ст. 137 ГПК України вжито заходи забезпечення позову у даній справі, які прямо стосуються предмета спору, необхідність запровадження яких доведена заявником та обставинами у справі.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Судові витрати за розгляд апеляційних скарг, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Династія В.В." від 23.10.20р. (реєстраційні № 2901/20 від 26.10.20 та № 2928/20 від 26.10.20) залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Вінницької області від 16 жовтня 2020 року у справі №902/1011/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Матеріали оскарження у справі №902/1011/20 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "01" грудня 2020 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.