ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року м. Херсон Справа № 923/1077/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Немченко Л.М., за участю секретаря судового засідання Степанової Н.Д., розглянувши справу

за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії ДП "Адміністрація морських портів України" (73000, м. Херсон, пр. Ушакова, 4, )

до: Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" (73000, м. Херсон, пр. Ушакова, 4, )

про внесення змін до договору

за участю представників сторін:

від позивача: Хільчук М.О., представник, довіреність № 4492/10-01-01/вих. від 11.12.2019;

від відповідача: Горбачевська К.В., представник, довіреність № 18-15/32 від 05.08.2020.

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії ДП "Адміністрація морських портів України" (позивач) звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовом до Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" (відповідач), яким просить:

- внести зміни до договору про надання послуг від 22.01.2018 № 5Р/3-П- ХЕФ-18, а саме:

« 1.1. Пункт 3.2. розділу З «ЦІНА ДОГОВОРУ ТА ПОРЯДОК РОЗРАХУНКІВ» змінити та викласти в наступній редакції:

3.2. Вартість оформлення разової перепустки та територію для в`їзду вантажного автотранспорту сторонніх організацій складає 60,40 грн. (шістдесят грн. 40 коп.), крім того ПДВ 20% - 12,08 (дванадцять грн. 08 коп.), разом 72,48 (сімдесят дві грн. 48 коп.) з ПДВ.»

- розповсюдити дію п. 3.2. Договору до правовідносин, які виникли між державним підприємством «Херсонський морський торговельний порт» та державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрацією Херсонського морського порту) з « 01» жовтня 2018 року згідно ст. 631 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 02.09.2019 у справі №923/1077/18 позовні вимоги задоволені частково.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 залишено без змін рішення Господарського суду Херсонської області від 02.09.2019 у справі № 923/1077/18.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.07.2020 касаційну скаргу Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" задоволено частково; скасовано рішення Господарського суду Херсонської області від 02.09.2019 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.01.2020, справу № 923/1077/18 передано на новий розгляд до Господарського суду Херсонської області.

В Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.07.2020 зазначено:

"На розгляд суду можуть передаватися вимоги про внесення змін до договору чи його розірвання не з будь-яких підстав, а у випадках, передбачених законом або договором.

Вирішуючи спір у даній справі, суди попередніх інстанцій не дослідили заявлені позивачем підстави позовних вимог на предмет їх відповідності зазначеним приписам законодавства, відтак дійшли передчасних висновків про їх обґрунтованість.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції слід врахувати викладене, дослідити та надати належну оцінку заявленим підставам позовних вимог з урахуванням викладених в даній постанові вказівок, а також змісту пункту 3.3 договору, яким передбачено проведення розрахунків між сторонами за тарифами, що діють на момент надання цих послуг, за наслідком чого дійти вичерпного висновку стосовно наявності або відсутності підстав для внесення змін до договору."

Розпорядженням № 152 від 11.08.2020 керівника апарату суду у зв`язку із передачею справи на новий розгляд справу призначено до повторного автоматизованого розподілу. Цим розподілом справу № 923/1077/18 передано до провадження судді Немченко Л.М.

Ухвалою від 14.08.2020 постановлено прийняти справу до свого провадження, розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначити підготовче засідання на 16.10.2020.

Судом протокольною ухвалою від 16.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 12.11.2020. В судовому засіданні 12.11.2020 оголошена перерва до 23.11.2020. В судовому засіданні 23.11.2020 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд

в с т а н о в и в:

22.01.2018 ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії цього державного підприємства, як виконавець, та ДП "Херсонський морський торговельний порт", як замовник, уклали між собою договір про надання послуг №5Р/3-П-ХЕФ-18.

Відповідно до п.1.1. укладеного договору виконавець зобов`язався надати замовнику послуги з оформлення та видачі разових перепусток для в`їзду вантажного автотранспорту сторонніх організацій (автотранспорт юридичних осіб та фізичних осіб, призначений для перевезення зовнішньоторговельних та транзитних вантажів, з метою їх подальшого перевантаження силами та засобами замовника) на територію Херсонської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України", а замовник зобов`язався оплатити послуги на умовах договору.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що вартість послуги з оформлення та видачі однієї перепустки складає 57,62 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 20% 11,52 грн., що разом складає 69,14 грн., відповідно до калькуляції.

За пунктом 3.3 договору розрахунки замовника та виконавця проводяться в національній валюті за тарифами, що діють у виконавця на момент надання цих послуг, згідно виставлених, на підставі облікових даних служби пропускного режиму рахунків виконавця, при цьому, про зміну ціни або тарифів виконавець письмово сповіщає замовника.

За пункт 6.1. договору передбачено, що відповідно до приписів п.5.1, 5.2 договору усі спори, що виникають з договору або пов`язані з ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами, а при неможливості вирішити спір шляхом переговорів - господарським судом. Договір діє до 31.12.2018, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами зобов`язань за договором .

Пунктом 9.1 договору унормовано, що зміни до договору, якщо інше не передбачено договором або чинними законодавством, оформлюються додатковою угодою до договору. Пунктом 9.2. договору зміни до договору набирають чинності з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, безпосередньо у договорі або чинним законодавством .

У зв`язку зі зміною базових показників та з метою запобігання збитковості надання окремих послуг, наказом ДП "Адміністрація морських портів України", в особі Херсонської філії ДП "Адміністрація морських портів України", від 28.09.2018 №375 встановлено, що з 01.10.2018 вводяться в дію нові тарифи на послуги пропускного режиму та служби морської безпеки вказаної філії, зокрема, тариф в розмірі 60,40 грн., без ПДВ, на послугу з оформлення разової перепустки на територію для в`їзду вантажного автотранспорту сторонніх організацій.

Листом від 18.10.2018 №26-04-01.01.-20 позивач направив відповідачу додаткову угоду до договору про надання послуг, за підписом керівника позивача та скріплену відбитком печатки позивача, в якій було відображено новий тариф.

Відповідно до вхідного штампу вказаний лист отримано відповідачем 18.10.2019.

Разом з тим, відповіді на цей лист відповідач не надав, відповідну додаткову угоду не підписав.

В подальшому, позивач направив відповідачу рахунки на оплату №2619 від 05.11.2018 та № 2820 від 04.12.2018, та акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №6956 від 31.10.2018 та №7788 від 30.11.2018 за надання послуг за жовтень та листопад 2018 року, в яких вартість послуг буда визначена виходячи з нового (більшого за розміром проти вказаного у договорі) тарифу на послугу.

Отримавши вказані акти та рахунки відповідач, за супровідним листом від 21.12.2018 №19-18/107, повернув їх позивачеві, відповідно, не підписавши та не сплативши, мотивуючи такі свої дії неналежним оформленням позивачем цих актів та рахунків, зазначивши, що «у них вказано більший тариф на послугу, що передбачений договором».

Поряд з цим, протягом жовтня - листопада 2018 року, а також у грудні 2018 року, по 21.12.2018 року, дату повернення відповідачем позивачеві вказаних актів та рахунків, відповідач продовжував звертатися до позивача за отриманням послуг та, фактично отримував такі послуги позивача, що підтверджуються доданими до справи доказами - відповідними первинними документами.

У зв`язку з відсутністю згоди відповідача на оплату наданих позивачем у жовтні - грудні 2018 року за діючим в період надання цих послуг тарифом на ці послуги, позивач в період строку дії договору, а саме 27.12.2018, звернувся до суду з відповідним позовом про внесення змін до договору (т.1 а.с.3).

Відповідачем по справі не заперечується, що про введення з 01.10.2018 нового тарифу на послуги пропускного режиму йому стало відомо по отриманню від позивача відповідної інформації, в порядку пункту 3.3 договору, що містив лист позивача від 27.09.2018 № 26-04-01.01.-19, зареєстрований 27.09.2018 за вхідним №3937/24 відповідача (т.1 а.с.35).

Вказані обставини стали підставою для звернення ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії ДП "Адміністрація морських портів України" з відповідним позовом про внесення змін до договору про надання послуг від 22.01.2018 №5Р/3-П-ХЕФ-18.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.202 Цивільного Кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 632 ЦК передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 190 Господарського кодексу України вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи.

В силу частини 3 статті 21 Закону України "Про морські порти" тарифи на послуги, що надаються в морському порту, крім спеціалізованих послуг порту, та послуг, які оплачуються у складі портових зборів, є вільними та визначаються договором між суб`єктом господарювання, якій надає відповідні послуги, та замовником цих послуг.

Відповідно до частин першої та третьої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Підстави для зміни або розірвання договору визначені статтею 651 ЦК України і за загальним правилом, викладеним в частині першій цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Про зміну або розірвання договору в порядку частини першої статті 651 ЦК України сторони вправі домовитися в будь-який час на свій розсуд (крім випадків, обумовлених законодавчо).

Разом з тим, законодавець передбачає випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін.

Так, за частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Зміна умов договору (чи його розірвання) в судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов`язання іншою стороною договору у відповідності до пункту 2 частини першої статті 611 ЦК України, тобто, способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося.

Іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку (крім істотного його порушення) відповідно до частини другої статті 651 ЦК України є випадки, встановлені законом або договором, і настання таких випадків зумовлює право сторони ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин.

Натомість статтею 188 ГК України врегульовано порядок зміни розірвання господарських договорів, за яким сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (частини друга-четверта статті 188 ГК України).

Підставами для виникнення юридичного спору про внесення змін у договір чи про його розірвання, який підлягає вирішенню судом є обставини, наведені у частині другій статті 651 ЦК України, і ці обставини виникають в силу прямо наведених у цій нормі фактів та подій, що зумовлюють правову невизначеність у суб`єктивних правах чи інтересах.

Таким чином, на розгляд суду можуть передаватися вимоги про внесення змін до договору чи його розірвання не з будь-яких підстав, а у випадках, передбачених законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.654 Цивільного кодексу України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом або не випливає із звичаїв ділового обороту.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2019 року у справі № 914/2649/17.

Суд звернув увагу, що в пункті 5.1. Договору сторони погодили, що усі спори, що виникають з цього Договору або пов`язані із ним, вирішуються шляхом переговорів між Сторонами.

У зв`язку зі зміною базових показників та для запобігання збитковості надання окремих послуг наказом № 375 від 28.09.2018 Філією було введено в дію з 01.10.2018 нові тарифи на послуги служби пропускного режиму та служби морської безпеки ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрації Херсонського МП).

Листом № 26-04-01.01-19 від 27.09.2018 Філія повідомила ДП «ХМТП» про те, що починаючи з 01.10.2018 в ХФ ДП «АМПУ» встановлюється нова вартість послуг на тарифи та про підготовку додаткової угоди для внесення відповідних змін. Отримання зазначеного листа підтверджується вхідним штампом ДП «ХМТП» № 3937/0124 від 27.09.2018.

Тобто, позивач вжив заходи щодо вирішення спору шляхом переговорів.

Дотримуючись ч.1 ст.654 ЦК України, позивач листом №26-04-01.01-20 від 18.10.2018 направив на адресу відповідача додаткову угоду до договору про надання послуг від 22.01.2018 № 4Р/4-П-ХЕФ-18, в якій було відображено нові тарифи.

На жодний із зазначених листів відповідач не надав будь-якої відповіді, що свідчить про ухилення та не вирішення спірного питання шляхом переговорів.

У зв`язку з цим позивач звернувся до суду, скористувалась своїм правом, що визначено в пункті 5.2. Договору, за яким якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в господарському суді у порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного в Україні законодавства.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач правомірно звернувся до суду з дотримання норм ст.651 ЦК України, оскільки п.5.2 договору передбачав інші випадки, встановлені договором, а саме у випадку коли сторони не вирішили спірне питання шляхом переговорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.2 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 180 Господарського кодексу України передбачено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладанні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Ціна у господарському договорі встановлюється у порядку, встановленому цим кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України.

Як зазначалося раніше, 22.01.2018 ДП "Адміністрація морських портів України", в особі Херсонської філії цього державного підприємства, як виконавець, та ДП "Херсонський морський торговельний порт", як замовник, уклали між собою договір про надання послуг №5Р/3-П-ХЕФ-18.

Як свідчать матеріали справи та стаття 901 ЦК України, за своєю правою природою укладений між сторонами справи договір є договором про надання послуг, оскільки за цим договором позивач (виконавець) зобов`язався за завданням відповідача (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 6.1 договору сторони передбачили, що договір діє до 31.12.2018, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами зобов`язань за договором.

Суд прийшов до висновку, що закінчення терміну дії договору не свідчить про вичерпання відповідного спору та не перешкоджає внесенню вказаних змін до договору, оскільки з позовом про внесення змін до договору позивач звернувся до суду в період його дії.

За актом звірки, наданому позивачем на вимогу суду між сторонами по справі на момент закінчення строку дії договору про надання послуг наявний спір в частині оплати за надані послуги, які залишаються до цього часу неоплаченими.

Таким чином, до вирішення питання розрахунків за надані послуги, дія договору не вичерпана.

Як зазначалось вище, пунктами 3.2, 3.3 договору передбачено, що вартість послуги з оформлення та видачі однієї перепустки складає 57,62 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 20% 11,52 грн., що разом складає 69,14 грн., відповідно до калькуляції. Розрахунки замовника та виконавця проводяться в національній валюті за тарифами, що діють у виконавця на момент надання цих послуг, згідно виставлених, на підставі облікових даних служби пропускного режиму рахунків виконавця, при цьому, про зміну ціни або тарифів виконавець письмово сповіщає замовника.

Відповідач, будучи обізнаним з введенням в дію з 01.10.2018 нового тарифу на передбачену договором послугу, та, маючи, за договором, крім іншого, обов`язок проводити розрахунок за послуги за тарифом, що діє за станом на час їх надання, протягом встановленого ч.3 ст.188 Господарського кодексу України строку не проявив будь-якого свого відношення до ініційованих позивачем змін до договору про надання послуг від 22.01.2018 № 5Р/3-П-ХЕФ-18, продовжуючи замовляти та отримувати зазначені послуг, що було розцінено позивачем як згода на застосування нового розміру тарифу, з огляду на виконання позивачем умови про повідомлення відповідача про введення в дію нового тарифу та наявність у відповідача договірного обов`язку проводити оплату послуг за діючим тарифом на час їх надання.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що в даному випадку наявні всі підстави для внесення у встановленому законом порядку змін до договору про надання послуг від 22.01.2018 № 5Р/3-П-ХЕФ-18 в частині зміни (збільшення) тарифу, за яким мають проводитися розрахунки за послуги з жовтня 2018 року.

Відповідні зміни мають бути внесені в договір не з 01.10.2018, а з 18 жовтня 2018 року, а саме - після спливу 20 днів з 27.09.2018 - моменту повідомлення відповідача позивачем, які обидва розташовані у місті Херсоні за одною адресою (м. Херсон, проспект Ушакова, буд.4), про зміну з 01.10.2018 розміру тарифу для розрахунку по договору.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 Цивільного Кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборогу, вимог розумності та справедливості.

З урахуванням викладених обставин, суд задовольняє позовні вимоги щодо внесення змін до п.3.2 договору та розповсюджує дію цього пункту з 18.10.2018.

Відповідно до ст.129 ГПК України, суд судові витрати покладає на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Внести зміни до укладеного 22.01.2018 між Державним підприємством "Херсонський морський торговельний порт" (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 01125695) та Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 38727770), в особі Херсонської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", договору про надання послуг № 5Р/3-ПХЕФ-18, а саме:

"Пункт 3.2. розділу 3 "Ціна договору та порядок розрахунків" змінити та викласти в наступній редакції:

"3.2. Вартість оформлення разової перепустки на територію для в`їзду вантажного автотранспорту сторонніх організацій складає 60,40 грн. (шістдесят грн. 40 коп.), крім того ПДВ 20% - 12,08 (дванадцять грн. 08 коп.), разом 72,48 грн. (сімдесят дві грн.. 48 коп.) з ПДВ".

3.Вказані зміни до пункту п.3.2. договору від 22.01.2018 № 5Р/3-ПХЕФ-18 застосовуються до правовідносин, які виникли між Державним підприємством "Херсонський морський торговельний порт" та Державним підприємством "Адміністрація морських портів України", в особі Херсонської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Херсонського морського торговельного порту) з 18 жовтня 2018 року.

4. Стягнути з Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" (73000, м. Херсон, пр. Ушакова, 4, ) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії ДП "Адміністрація морських портів України" (73000, м. Херсон, пр. Ушакова, 4, ) 1762 грн. компенсації витрат по сплаті судового збору.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням приписів ч.4 розділу Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення оформлено і підписано 02.12.2020

Суддя Л.М. Немченко