ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2020 р. Справа№ 910/9991/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Мальченко А.О.

Шаптали Є.Ю.

секретар судового засідання Макуха О.А.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Національної поліції України

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 16.07.2020

у справі № 910/9991/20 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Національної поліції України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мік Трейдопт»

про стягнення 283 524,28 грн.

В С Т А Н О В И В:

Національна поліція України звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мік Трейдопт» про стягнення 283 524,28 грн. за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов`язань за Договором про закупівлю футболок та сорочок № 129НП від 11.06.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 справу № 910/9991/20 передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Запорізької області.

Не погоджуючись із згаданою ухвалою, Національна поліція України оскаржила її в апеляційному порядку, просила скасувати та передати справу для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Доводи апелянта зводяться до того, що судом першої інстанції не враховано положень ч. 5 ст. 29 ГПК України, за змістом якої позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися й за місцем виконання цих договорів. Оскільки предметом позову є стягнення штрафних санкцій за Договором поставки, положеннями п. 5.1 якого визначено місцем його виконання адресу покупця в місті Києві (вул. Святошинська, 27, м. Київ, 03115), а місцезнаходженням кредитора - Національної поліції України є місто Київ, позивачем правомірно пред`явлено позов за місцем виконання Договору - до Господарського суду міста Києва.

В судове засідання апеляційної інстанції 30.11.2020 з`явився представник позивача (апелянта), представник відповідача не з`явився не зважаючи на його належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення йому відповідної ухвали суду про призначення справи до розгляду, яка згідно даних з офіційного сайту Укрпошти за штрих кодовим ідентифікатором 456 станом на 30.11.2020 вручена за довіреністю 20.11.2020.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судове засідання апеляційної інстанції 30.11.2020 представник відповідача, явка якого в судове засідання обов`язковою не визнавалась, не з`явився не зважаючи на його належне повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надіслав, апеляційний суд вважав за можливе розглядати справу за відсутності цього представника за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача в даному судовому засіданні надав пояснення, в яких підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити за наведених в ній підстав, оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити на розгляду до Господарського суду міста Києва.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, Національна поліція України звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мік Трейдопт» про стягнення 283 524,28 грн. за неналежне виконання останнім взятих на себе зобов`язань за Договором про закупівлю футболок та сорочок № 129НП від 11.06.2019.

За приписами ст. 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (ст. 1 ГПК України).

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Параграфом 3 глави 2 ГПК України врегульовано територіальну юрисдикцію (підсудність).

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема найменування юридичної особи, у тому числі скорочене (за наявності); ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; місцезнаходження юридичної особи.

За приписами ч. 1, 4 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи-підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Як встановлено матеріалами справи, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань із відомостями про відповідача, його місцезнаходженням є: 69006, м. Запоріжжя, вул. Північне Шосе, буд. 4, що свідчить, що згадана позовна заява належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду Запорізької області.

За змістом п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

За таких обставин, оскільки місцезнаходженням відповідача є: 69006, м. Запоріжжя, вул. Північне Шосе, буд. 4, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду про необхідність передання позовної заяви Національної поліції України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мік Трейдопт» про стягнення 283 524, 28 грн. за встановленою підсудністю на розгляд Господарського суду Запорізької області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України.

З приводу тверджень позивача (апелянта) про те, що положення ст. 29 ГПК України надають йому право, у разі якщо спір виник з договору, в якому місцем виконання визначено (вул. Святошинська, 27, м. Київ, 03115), пред`явити позов за місцем виконання цього договору, слід зазначити, що положеннями ст. 29 ГПК України дійсно унормовано визначення підсудності справ за вибором позивача, зокрема, на підставі ч. 1 ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 30 цього Кодексу.

За змістом ч. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Як встановлено матеріалами справи, предметом даного спору є стягнення штрафних санкцій внаслідок неналежного виконання (прострочення термінів поставки товару) відповідачем зобов`язань перед позивачем за Договором № 129НП від 11.06.2019, тобто спір у даній справі стосується стягнення грошових коштів - штрафних санкцій, пов`язаних з неналежним виконанням відповідачем умов Договору.

За умовами п. 5.1 цього Договору сторони визначили, що постачальник зобов`язується здійснити поставку товару протягом 30 календарних днів з дати набрання чинності Договором за адресою покупця в місті Києві (вул. Святошинська 27).

За змістом Договору не вбачається інших особливостей, зокрема, в частині місця притягнення відповідача до відповідальності (стягнення штрафних санкцій).

Водночас, місце поставки у даному випадку є місцем виконання зобов`язань постачальника за Договором, предметом позову у даній справі не є зобов`язання відповідача виконати умови Договору в натурі (поставити товар в обумовлене Договором місце), а сплата штрафних санкцій, яка не містить прив`язки до певного конкретного місця, в тому числі і до місця виконання Договору (в даному випадку місця поставки товару (форменого одягу)), адже така заборгованість за наявності достатніх правових підстав для її стягнення, буде оплачена відповідачем в добровільному порядку шляхом переказу коштів на рахунок позивача, або буде стягнута виконавцем (державним чи приватним) в примусовому порядку та фактично підлягає перерахуванню у безготівковій формі грошових коштів з одного банківського ранку на інший банківський рахунок.

Таким чином, спірні правовідносини не мають особливостей зі сплати штрафних санкцій у чітко визначеному місці, а умови укладеного між сторонами Договору визначають лише місце його виконання в частині поставки товару, що не є предметом позову у даній справі.

З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що для розгляду даного спору Господарським процесуальним кодексом України не передбачено іншої територіальної юрисдикції (підсудності), ніж розгляд справи господарським судом за місцезнаходженням відповідача, відтак посилання апелянта на приписи п. 5 ст. 29 ГПК України не заслуговують на увагу, адже предметом спору у дані справі є стягнення штрафних санкцій, а не зобов`язання відповідача виконати умови Договору в натурі (поставити товар за визначеною Договором адресою).

В зв`язку з цим, апеляційний суд визнає правомірними висновки суду першої інстанції про передачу справи за позовом Національної поліції України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мік Трейдопт» про стягнення 283 524, 28 грн. за підсудністю до Господарського суду Запорізької області на підставі ст. 27 ГПК України.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

За рішенням від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним судами, інші доводи апелянта за текстом його апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на правильність прийняття судом оскаржуваної ухвали у даній справі.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, ухвала місцевого суду є законною, обґрунтованою обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування ухвали суду апеляційний господарський суд не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні (ухвалі) висновків.

Керуючись ст.ст. 255, 269-270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національної поліції України залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі № 910/9991/20 - без змін.

Матеріали справи № 910/9991/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 30.11.2020

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді А.О. Мальченко

Є.Ю. Шаптала