ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 листопада 2020 року Справа № 903/277/20

Господарський суд Волинської області у складі: головуючий суддя Дем`як В. М., судді Вороняк А.С., Кравчук А.М., за участю секретаря судового засідання Русинчук М.М. розглянувши справу №903/277/20

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНСОЛ Україна", Волинська область, м. Ковель

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ГЕЛІКОН", Волинська область, м. Ковель

про стягнення 2 631 849, 13 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ГЕЛІКОН", м. Ковель

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНСОЛ Україна" м. Ковель

про визнання недійсними додаткових угод

за участю представників сторін:

від позивача: Рябенко Владислав Петрович-керівник, Шаблієнко Артур Сергійович, ордер серія КВ №716432;

від відповідача: Бігдан Олег Антонович, адвокат;

Встановив: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНСОЛ Україна" звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ГЕЛІКОН" про стягнення 2 631 849, 13 грн., з них:

- 2 184 175,82 грн. - сума заборгованості за поставлену електричну енергію;

- 340 433,75 грн. - сума нарахованої пені;

- 18 166,66 грн. - сума інфляційних нарахувань;

- 89 072, 90 грн. - сума 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про постачання електричної енергії споживачу в частині своєчасної оплати.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 23.04.2020 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 25.05.2020.

28.04.2020 через відділ діловодства суду Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНСОЛ Україна" подало заяву про забезпечення позову за вх.№01-60/19/20, в якій просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти ТзОВ "Компанія "Гелікон" () в межах ціни позову ТзОВ "Енсол Україна" () на суму 2 631 849,13 грн.

Ухвалою суду від 29.04.2020 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕНСОЛ Україна" в задоволенні заяви за вх.№01-60/19/20 від 28.04.2020 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ГЕЛІКОН".

Ухвалою суду від 22.05.2020 постановлено розгляд справи №903/277/20 призначити в колегіальному складі Господарського суду Волинської області.

Згідно витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 22.05.2020 визначено наступний склад суду: головуючий суддя (суддя-доповідач) - Дем`як В.М., судді - Вороняк А.С., Гарбар І.О.

Ухвалою суду від 25.05.2020 прийнято справу до розгляду в колегіальному складі суду: головуючий суддя Дем`як В.М., судді: Вороняк А.С., Гарбар І.О.

25.05.2020 ТзОВ "Компанія Гелікон" подало зустрічну позовну заяву за вх.№ 01-50/378/20 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНСОЛ Україна" в якій просить визнати недійсними додаткові угоди №1-G від 12.07.2019, №2-G від 12.08.2019, №3-G від 12.09.2019, №4-G від 12.10.2019, №5-G від 12.12.2019, №6-G від 12.01.2020 до договору постачання електричної енергії споживачу №E-6 від 11.07.2019, укладені між ТзОВ "Компанія Гелікон" () та ТзОВ "Енсол Україна" ().

В обґрунтування зустрічної позовної заяви посилається на те, що особа, яка відповідно до Статуту ТзОВ "Компанія "Гелікон" заступник директора - ОСОБА_3 виступала від імені товариства під час підписання угод та діяла не в інтересах ТзОВ "Компанія "Гелікон", перевищуючи свої повноваження, про що був обізнаний позивач - ТзОВ "Енсол Україна". Зокрема, звертає увагу суду на те, що дата укладення угод не відповідає датам зазначеним в угодах, а метою їх укладення було звільнення ТзОВ "Енсол Україна" від обов`язку розкривати ціну закупівлі - електричної енергії відповідно до механізму ціноутворення, визначеному додатком №3 до договору у первинній редакції, оскільки за переконанням ТзОВ "Компанія "Гелікон" застосування наведеного механізму призводить до висновку про надання послуг відповідачем по завищеним цінам.

Ухвалою суду від 25.05.2020 прийнято зустрічний позов ТзОВ "Компанія "Гелікон" до ТзОВ "Енсол Україна" про визнання недійсними додаткових угод до спільного розгляду з первісним позовом, розгляд справи відкладено. Повідомлено сторони про призначення справи в судовому засіданні 10 червня 2020 .

Згідно оголошення розміщеного на сайті Судової влади України від 08.06.2020 робота Господарського суду Волинської області з 09.06.2020 тимчасово зупинена з ціллю проведення дезінфекції приміщень і профілактичних заходів, а тому судове засідання 10.06.2020 у справі №903/277/20 не відбулось.

У зв`язку з перебуванням судді Гарбара І.М. у відрядженні здійснено автоматичний перерозподіл складу колегії по справі № 903/277/20.

Згідно витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 03.07.2020 визначено наступний склад суду: головуючий суддя (суддя-доповідач) - Дем`як В.М., судді - Вороняк А.С., Кравчук А.М.

Ухвалою суду від 06.07.2020 прийнято справу до розгляду в колегіальному складі суду: головуючий суддя Дем`як В.М., судді: Вороняк А.С., Кравчук А.М., судове засідання відкладено на 03.08.2020.

Ухвалою суду від 03.08.2020 відкладено підготовче засідання на 16.09.2020 на 11:00год.

Згідно довідки про неможливість проведення судового засідання від 16.09.2020 у зв`язку з перебуванням судді Вороняк А.С. у відпустці судове засідання, що призначене на 16 вересня 2020 на 11:00 год. у справі №903/277/20 не відбулось.

Ухвалою суду від 28.09.2020 призначено підготовче засідання на 19.10.2020 на 11:30 год., зобов`язано сторін по справі виконати вимоги ухвали суду від 03.08.2020.

Ухвалою суду від 19.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.11.2020 .

Протокольною ухвалою суду від 04.11.2020 із занесенням її до протоколу судового засідання відкладено розгляд по суті на 17.11.2020 на 10:30 год.

Ухвалою суду від 17.11.2020 відкладено розгляд справи по суті на 26.11.2020.

В судовому засіданні представник ТзОВ «Енсол Україна» підтримав вимогу за первісним позовом з підстав викладених в позовній заяві та запереченні на відзив, зустрічний позов заперечує з підстав викладених у відзиві на даний позов.

Представник ТзОВ "Компанія Гелікон" заперечує проти первісного позову з підстав викладених у відзиві на даний позов, зустрічний позов підтримує та просить його задоволити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

11.07.2019 між ТзОВ «Енсол Україна» (електропостачальник) в особі директора комерційного ОСОБА_1, яка діяла на підставі довіреності №21 від 21.01.2019 та ТзОВ «Компанія Гелікон» (споживач) в особі заступника директора ОСОБА_3, що діяла на підставі Статуту було укладено договір №Е-6 від 11.07.2019 про постачання електричної енергії.(а.с. 13-22, Т.1)

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору сторони передбачили, що договір про постачання електричної енергії споживачу встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії. Умови даного договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії » та Правил роздрібного електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 13.03.2018 №312.

Згідно п.п 2.1, 2.2 договору визначено, що постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.

Відповідно до п.п. 5.1 - 5.6 споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії згідно з додатком №3. Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату - електричної енергії за договором у тому числі у разі її зміни Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Розрахунки споживача здійснюється на поточний рахунок із спеціальним режимом використання відповідно до реквізитів, погоджених у розділі 15 цього договору. Оплата вважається здійсненою після того, як не спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. Оплата здійснюється споживачем у строки визначені у додатку №3 до договору . У випадку, якщо день оплати, встановлений у додатку №3 до договору, припадає на небанківський день - споживач здійснює відповідну плату не пізніше останнього банківського дня, що передує обумовленому у додатку №3 договору дню оплати. Якщо споживач не здійснив оплату за цим договором у строки, передбачені додатком №3 до цього договору, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ.

Згідно п.п 5.11 договору передбачено, що після укладення даного договору внесення змін до додатку №3 можливе лише за згодою сторін або в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до п.п 6.1.1 договору визначено, що споживач має право отримувати електричну енергію на умовах, зазначених у договорі із забезпеченням рівня якості комерційних послуг, відповідно до вимог діючих стандартів якості надання послуг затверджених регулятором.

Згідно до п.п 6.2 договору:

8) споживач зобов`язався до 10 числа місяця, що передує розрахунковому, надавати постачальнику шляхом направлення електронного листа, з одночасним направленням у паперовому вигляді засобами поштового зв`язку місячне (по годинах) споживання електричної енергії за формами, встановленими у додатку №4, додатку№5/1 або додатку №5/2 (в залежності від того чи обладнані ТКО споживача розрахунковими приладами погодинного обліку електричної енергії).

9)згідно графіку зняття показників засобів обліку електричної енергії, погодженого оператором системи розподілу, споживач до 3 числа місяця, наступного за розрахунковим, надає постачальнику скановану копію оформленого з оператором системи розподілу акту, яким підтверджується фактичні обсяги споживання електричної енергії у розрахунковому періоді, шляхом направлення електронного листа з сканованою копією акту на електронні адреси постачальника, що вказані у л 13.8 договору.

10) до 14-го числа місяця, наступного за розрахунковим , підписувати та надавати постачальнику скановану копію підписаного зі свого боку акту приймання-передачі електричної енергії у розрахунковому періоді, шляхом направлення електронного листа з сканованою копією акту приймання-передачі електричної енергії на електронні адреси постачальника, що вказані у п. 13.8 договору. Оригінал акту приймання-передачі електричної енергії споживач надає постачальнику до 20 числа місяця наступного за розрахунковим. У випадку не надання споживачем постачальнику оригіналу акту постачання-прийняття електричної енергії у встановлений строк - такий акт вважається погодженим та підписаним споживачем.

Відповідно до п.п 8.2 договору сторони передбачили, що до 13 числа місяця, наступного за розрахунковим, підписувати та надавати споживачу скановані копії акту приймання-передачі електричної енергії у розрахунковому періоді та рахунку за розрахунковий період, шляхом направлення електронного листа з сканованими копіями акту та рахунку на електронні адреси споживача, що вказані у п. 13.8 договору з подальшим направленням оригіналів акту приймання-передачі електричної енергії (у двох примірниках) та рахунку (у одному примірнику) засобами поштового зв`язку.

Згідно п.п 13.1 договору визначено, що цей договір набирає чинності з 01.08.2019 і укладається на строк до 31.12.2019 включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження чи припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору.

Відповідно до п.п 13.15 договору визначено, що повноваження осіб споживача на укладення договору засвідчується печатками сторін. Відповідальність за наслідки підписання договору не уповноваженою особою покладається на сторону, яка засвідчила підпис такої особи своєю печаткою. У випадку відсутності у споживача печатки-споживач зобов`язаний разом з приєднаннями до цього договору надати у довільній формі лист-підтвердження щодо відсутності печатки.

Згідно заяви приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу з ТзОВ «Енсол Україна» приєднався до умов договору на умовах комерційної пропозиції постачальника від 11.07.2019 №14 з такими нижченаведеними персоніфікованими даними споживача ТзОВ «Компанія Гелікон» , адреса об`єкта:

- завод м. Ковель, вул. Варшавська, 1 ЕІС - код точки комерційного блоку 62Z042;

- завод м. Ковель, вул. Варшавська, 1 ЕІС - код точки комерційного блоку 62Z157;

-профілакторій м. Ковель, вул. Володимирська, ЕІС - код точки комерційного блоку 62Z058;

-профілакторій м. Ковель, вул. Варшавська, 1 ЕІС - код точки комерційного блоку 62Z00;

Найменування оператора, яким споживач уклав договір про надання послуг з розподілу електричної енергії ПрАТ «Волиньобленерго». Початок постачання з 01.08.2019. (а.с. 23, Т.1)

В процесі здійснення постачання між ТзОВ «Енсол Україна» (електропостачальник) в особі директора комерційного ОСОБА_1 , яка діяла на підставі довіреності №21 від 21.01.2019 та ТзОВ «Компанія Гелікон» (споживач) в особі заступника директора ОСОБА_3, яка діяла на підставі Статуту до договору №Е-6 від 11.07.2019 про постачання електричної енергії було укладено додаткові угоди:

1)№1 - G від 12.07.2019 сторонами було затверджено зміни додатку №3 договору, шляхом погодження комерційної пропозиції №1/1 на період з 01 по 31.08.2019, якою встановлено ціну за 1 кВт год електричної енергії - 2,89 грн. разом з ПДВ та встановлено графіки:

-до 25 числа місяці, що передує розрахунковому 1/3 вартості заявлених обсягів (копії заявок відповідача щодо прогнозованих погодинних графіків споживання за групою А та прогнозованих графіків споживання за групою Б на серпень 2019 на лютий 2020) на розрахунковий місяць з ПДВ;

-до 5 числа розрахункового місяця 1/3 вартості заявлених обсягів на розрахунковий місяць з ПДВ;

-до 15 числа розрахункового місяця 1/3 вартості заявлених обсягів на розрахунковий місяць з ПДВ. За внесення платежів з порушенням термінів, визначених комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

2) №2 - G від 12.08.2019 сторони встановили ціну на рівні 2,79 грн. за 1 кВт/год електричної енергії (включно з ПДВ) на період постачання з 01.09.2019 по 30.09.2019.;

3) №3 - G від 12.09.2019 сторони встановили ціну на рівні 2,74 грн. за 1 кВт/год електричної енергії (включно з ПДВ) на період постачання з 01.10.2019 по 31.10.2019.;

4) №4 - G від 11.10.2019 сторони встановили ціну на рівні 2,60 грн. за 1 кВт/год електричної енергії (включно з ПДВ) на період постачання з 01.11.2019 по 30.12.2019.;

5) №1 до договору про постачання електричної енергії споживачу №Е-6 від 11/07/2019 сторони дійшли згоди продовжити строк постачання електричної енергії та термін дії договору до 29.02.2020 у зв`язку з чим вирішили викласти п. 13.1 у наступній редакції:

Цей договір набирає чинності з 01.08.2019 і укладається на строк до 29.02.2020 включно в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження чи припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору. (а.с. 6, Т.3)

6) №5 - G від 12.12.2019 сторони встановили ціну на рівні 2,56 грн. за 1 кВт/год електричної енергії (включно з ПДВ) на період постачання з 01.01.2019 по 31.01.2019.;

7) №6 - G від 13.01.2019 сторони встановили ціну на рівні 2,46 грн. за 1 кВт/год електричної енергії (включно з ПДВ) на період постачання з 01.02.2020 по 29.02.2020. (а.с. 42-59, Т.1)

ТзОВ «Енсол Україна було виставлено ТзОВ «Компанія Гелікон» прогнозований погодинний графік споживання електричної енергії, який прийнятий зі сторони ТзОВ «Компанія Гелікон» підписом уповноваженого представника та печатки юридичної особи (а.с. 60-73, Т.1)

На виконання умов договору та додаткових угод відповідно до актів приймання передачі ТзОВ «Енсол Україна» поставив та ТзОВ «Компанія Гелікон» прийняв електроенергію :

1) від 31.08.2019 споживач прийняв у серпні 2019 фактичний обсяг електричної енергії в обсязі 715 434 грн. кВт. / год. на суму 2 067 601,39 грн. з ПДВ (а.с. 212-213, Т. 2)

2) від 30.09.2019 споживач прийняв у вересні 2019 фактичний обсяг електричної енергії в обсязі 630 126 грн. кВт. / год. на суму 1 758 051,55 грн. з ПДВ (а.с. 222-223, Т. 2)

3) від 31.10.2019 споживач прийняв у жовтні 2019 фактичний обсяг електричної енергії в обсязі 692 786 грн. кВт. / год. на суму 1 898 230,87 грн. з ПДВ (а.с. 232-233, Т. 2)

4) від 30.11.2019 споживач прийняв у листопад 2019 фактичний обсяг електричної енергії в обсязі 724 505 грн. кВт. / год. на суму 1 886 611,02 грн. з ПДВ (а.с. 242-243, Т. 2)

5) від 31.12.2019 споживач прийняв у грудні 2019 фактичний обсяг електричної енергії в обсязі 800 239 грн. кВт. / год. на суму 2 083 822,36 грн. з ПДВ (а.с. 249-250, Т. 2)

6) від 31.01.2020 споживач прийняв у січні 2019 фактичний обсяг електричної енергії в обсязі 602 665 грн. кВт. / год. на суму 1542 827,22 грн. з ПДВ (а.с. 10-11, Т. 3)

Дані акти підписані уповноваженими особами та скріпленні печатками юридичних осіб.

ТзОВ «Енсол Україна» на виконання умов договору виставив для ТзОВ «Компанія Гелікон» рахунки на оплату №152 від 06.09.2019 на суму 2 067 601,40 грн., №169 від 07.10.2019 на суму 1758 051,55 грн., №184 від 06.11.2019 на суму 1898 230,87 грн., №197 від 06.12.2019 на суму 1 886 611,02 грн., №27 від 09.01.2020 на суму 2 083 822,36 грн., №13 від 06.02.2020 на суму 1 542 827,22 грн. (а.с.214, 224, 234 , 244,Т.1 а.с. 12, Т.3)

Вищезазначені рахунки отримані і підписані уповноваженими особами та скріпленні печатками юридичних осіб.

ТзОВ «Компанія Гелікон» відповідно до платіжних доручень здійснила оплату за поставлену електричну енергію на загальну суму 11 287 144,42 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, які знаходять в матеріалах справи (а.с.74- 136, Т.1)

Відповідно до листа ПАТ «Волиньобленерго» обсяг фактичного споживання електричної енергії споживачем ТзОВ «Компанія Гелікон» за площадками вимірювання, що приєднанні до мереж ПАТ «Волиньобленерго» по 2 класу напруги становить 2423 кВт. (а.с. 40, Т.1)

Згідно листа НЕК «Укренерго» обсяг фактичного споживання електричної енергії споживачем ТзОВ «Компанія Гелікон» за площадками вимірювання, що приєднанні до мереж НЕК «Укренерго» відповідно до довідки, наданої ПрАТ «Волиньобленерго» у лютому 2020 склав 950 949 кВт/ год.(а.с. 41, Т.1)

Як слідує із матеріалів справи, акт приймання - передачі за лютий на суму 2 344 175,82 грн. з ПДВ та рахунок на оплату №25 від 06.03.2020 надіслані ТзОВ «Енсол Україна» на адресу ТзОВ «Компанія Гелікон», однак останнім не підписанні і не повернуті на адресу ТзОВ «Енсол Україна». (а.с. 170-174, Т. 1)

Згідно п. 10 ч. 6.2 розділу 6 даного договору, споживач зобов`язувався надати оригінал акту приймання-передачі до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, а у випадку ненадання споживачем постачальнику оригіналу акту приймання-передачі електричної енергії у встановлений строк - такий акт вважається погодженим та підписаним споживачем.

Як слідує із матеріалів справи, ТзОВ «Компанія «Гелікон» не надало до 20 березня ні оригіналів актів підписаних з їх сторони, ні заперечень з приводу повноважень їх представника у підписанні додаткових угод, ані зауважень щодо ціноутворення, відбулось автоматичне погодження актів приймання - передачі та відповідно, схвалення товариством як додаткової угоди № 6-G від 13.01.2020 року, так і ціни, що формувалась на лютий 2020 року за електричну енергію.

Крім того, ТзОВ «Компанія Гелікон» частково здійснило оплату на суму 150 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2910 від 26.02.2020 (а.с. 137, Т.1) та випискою по рахунку ( а.с. 32, Т. 3), а також факт оплати споживання електроенергії не заперечується представником ТзОВ «Компанія Гелікон» в судовому засіданні.

Отже, за період з 01.08.2019 по 29.02.2020 ТзОВ «Енсол Україна» поставлено електроенергію ТзОВ «Компанія Гелікон » на загальну суму 13 571 320,24 грн, однак відповідачем оплачено лише на суму 11 387 144,42 грн., в частині часткової оплати виникла заборгованість в розмірі 2 184 175,82 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ТзОВ «Компанія Гелікон» здійснювалось споживання електричної енергії та відповідна оплата постачальнику, що не заперечується його представником проте, у зв`язку з неналежним виконанням ТзОВ «Компанія Гелікон» договірних зобов`язань щодо оплати за електричну енергію, за лютий 2020 поставки виникла заборгованість, що і послугувало підставою для звернення з первісним позовом до суду з вимогами про її примусове стягнення.

Однак, ТзОВ «Компанія «Гелікон» звернувся із зустріним позовом в якому доводить, що особа, яка відповідно до Статуту ТзОВ "Компанія "Гелікон" заступник директора - ОСОБА_3 виступала від імені товариства під час підписання спірних угод та діяла не в інтересах ТзОВ "Компанія "Гелікон", перевищуючи свої повноваження, про що був обізнаний позивач - ТзОВ "Енсол Україна". Зокрема, звертає увагу суду на те, що дата укладення угод не відповідає датам зазначеним в угодах, а метою їх укладення було звільнення ТзОВ "Енсол Україна" від обов`язку розкривати ціну закупівлі - електричної енергії відповідно до механізму ціноутворення, визначеному додатком №3 до договору у первинній редакції, оскільки за переконанням ТзОВ "Компанія "Гелікон" застосування наведеного механізму призводить до висновку про надання послуг відповідачем по завищеним цінам.

З огляду на обставини справи суд дійшов висновку про відмову в зустрічному позові, при цьому виходив із такого:

Крім того, з огляду на приписи ст.ст. 92, 237 - 239, 241 Цивільного кодексу України для визнання недійсним договору, укладеного юридичною особою з третьою особою, з підстави порушення установленого обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, не має самостійного юридичного значення факт перевищення повноважень органом чи особою, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, як і сам по собі факт скасування довіреності представнику, який у період її чинності здійснював свої права та виконував обов`язки за цією довіреністю.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (ст.ст.2, 80, 91, 92 Цивільного кодексу України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (ч. 1ст. 92 Цивільного кодексу України).

Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи ст. 237 Цивільного кодексу України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину (ст. 241 Цивільного кодексу України).

На захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі укладають з юридичними особами договори різних видів, ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Таким чином, ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником з перевищенням повноважень (ст. 203, 241 Цивільного кодексу України). Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору.

Таке обмеження повноважень набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність в органу юридичної особи чи її представника необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа.

Схвалення правочину може відбутися у формі мовчазної згоди і у вигляді певних поведінкових актів (конклюдентних дій).

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України у справі № 3-38гс14 від 19.08.2014, у справі № 3-59гс14 від 19.08.2014, у справі № 910/24075/16 від 10.03.2020 року, № 910/13731/18 від 11.10.2019 року, та у справі № 910/18812/17 від 11.09.2018.

Отже, навіть за наявності обмежень в редакції Статуту, який долучено до матеріалів справи ТзОВ «Компанія «Гелікон» та яка не відповідає редакції Статуту наданій ТзОВ «Енсол Україна», та підписуючи спірні додаткові угоди, приймаючи товар (електричну енергію) шляхом підписання комерційних та технічних актів прийому-передачі та здійснюючи оплату, ТзОВ «Компанія «Гелікон» вчиняло конклюдентні дії.

Враховуючи вищезазначене, підписавши додаткові угоди № 1-G від 12.07.2019 року, № 2-G від 12.08.2019 року, № 3-G від 12.09.2019 року, № 4-G від 12.10.2019 року, № 5-G від 12.12.2019 року, підписавши комерційний та технічний акти від 31.08.2019, від 30 вересня 2019 , від 31 жовтня 2019 , від 30 листопада 2019, від 31 грудня 2019 та від 31 січня 2019, підписавши рахунки від 06 вересня 2019, від 07 жовтня 2019, від 06 листопада 2019, від 06 грудня 2019, та від 09 січня 2020 і окрім того, систематично здійснюючи оплату по всім вказаним рахункам, відповідно до умов додаткових угод та актів, ТзОВ «Компанія «Гелікон» відбулось наступне схвалення товариством, як договору про постачання електричної енергії № E-6 від 11 липня 2019 року так і всіх зазначених спірних додаткових угод.

Суд звертає увагу на те, що ТзОВ «Компанія «Гелікон» не ставить під сумнів чинність договору про постачання електричної енергії № E-6 від 11 липня 2019 року, це слідує як з тексту відзиву на позов, так із тексту зустрічного позову у зв`язку з цим, виконання положень договору (та додаткових угод до нього, які є його невід`ємною частиною) є обов`язковим для обох сторін.

Крім того, представником ТзОВ «Компанія «Гелікон» в судовому засіданні не заперечується факт поставки електричної енергії, споживання та здійснення оплати за поставку відповідно до умов договору та додаткових угод.

Разом з тим, ТзОВ «Компанія «Гелікон» згідно п. 4 ч. 6.1 розділу 6 договору передбачено, що споживач має право вимагати проведення звіряння розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому договором та чинним законодавством порядку, однак в матеріалах справи відсутні відповідні звіряння щодо завищення цін на електроенергію.

Згідно ч.5, ст. 89 Цивільного кодексу України визначено, що зміни до установчих документів юридичної особи, які стосуються відомостей включених до єдиного державного реєстру, набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної реєстрації. Юридичні особи та їх учасники не мають права посилатися на відсутність державної реєстрації таких змін у відносинах із третіми особами, які діяли з урахуванням цих змін.

Відповідно до ч.3, ст. 92 Цивільного кодексу України визначено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи , добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Як слідує із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № станом на 28.05.2020 визначено у графі:

Прізвище, ім`я по батькові датою обрання (призначення) осіб, які обираються (призначаються ) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи:

- ОСОБА_2 , 22 03 2016 (згідно статуту) - керівник;

- ОСОБА_2, 22.03.2016 (згідно статуту)- підписант;

- ОСОБА_3 06.04.2016 (підписант)(а.с. 154-161)

Отже, у витязі Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань обмеження щодо підписання договорів (угод) у заступника директора ОСОБА_3 відсутні.

Як слідує із статутів ТзОВ «Компанія Гелікон»:

1) Долученого до матеріалів справи ТзОВ «Енсол Україна» встановлено, що Статут затверджений загальними зборами учасників ТзОВ «Компанія «Гелікон» протоколом від 08.02.2013, державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 28.02.2013 номер запису 1036609 (а.с. 140-153, Т.2)

Згідно п.п 14.14 Статуту визначено, що директор товариства має право

-розпоряджатися майном товариства;

-підписувати фінансові документи від імені товариства;

-без довіреності діяти від імені товариства, репрезувати його у всіх установах, підприємствах і організаціях;

-самостійно укладати будь-які угоди та інші юридичні акти в межах визначених статутом товариства;

-надавати довіреності, відкривати в банках розрахунковий та інші рахунки;

-призначати директорів товариства з різних напрямків роботи з конкретизацію їх компетенції за погодженням загальними зборами учасників;

-здійснювати інші дії спрямовані на досягнення цілей. Товариства в межах його компетенції.

2) Долученого до матеріалів справи Статуту ТзОВ «Компанія Гелікон» слідує, що Статут також затверджений загальними зборами учасників ТзОВ «Компанія «Гелікон» протоколом від 08.02.2013, державну реєстрацію змін до установчих документів також проведено 28.02.2013 номер запису той самий 1036609 (а.с. 119-129, Т.4) та внесено зміни до п.п 11.23 Статуту і визначено, що заступник директора має право без довіреності виконувати дії від імені товариства доручення, відкривати в установах банків рахунки, укладати угоди та інші юридичні акти. Укладання Товариством договорів (угод), включаючи декілька взаємопов`язаних договорів (угод) на суму, що перевищує 100 000 грн. підписуються заступником директора товариства після надання згоди загальними зборами учасників Товариства.

Однак, дані Статути ТзОВ «Компанія Гелікон» є суперечливими, оскільки реєстраційні дві дії вчиненні державним реєстратором, а саме: 28.02.2013 під одним номер запису 1036609.

Між тим, ухвалою суду від 03.08.2020 було витребувано у Ковельської районної державної адміністрація Волинської області (вул. Незалежності, 73, Ковель, Волинська область, 45000) належним чином завірену копію реєстраційної справи ТзОВ "Компанія "Гелікон" (), однак дана ухвала суду не виконана.

В силу положень п п. 1.1. п. 1. Розділу 1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень , суд не має законної та фактичної можливості перевірити справжність підписів на документі, а тому враховуючи, що ТзОВ "Компанія "Гелікон" до метріалів справи долучено нотаріально засвідчену копію документу (статуту) яка здійснена без засвідчення підписів сторін та встановлення осіб підписантів, суд не може сприймати нотаріальну копію статуту, як достовірний та допустимий доказ.

Окрім того, нотаріус посвідчуючи копію документу - Статуту (а.с. 119-129, Т.4) не надає цій копії сили оригіналу, який має підтверджувати фактичне здійснення державної реєстрації тих чи інших змін.

Згідно зі статтею 91 ГПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

У відповідності до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимість доказів).

Таким чином, на переконання суду, ТзОВ «Компанія Гелікон» обґрунтовує свої позовні вимоги належним, проте недопустимим доказом у справі, а саме: нотаріально засвідченою копією статуту, яка заперечується ТзОВ «Енсол Україна», а його оригіналу ТзОВ «Компанія Гелікон» та Ковельською районною державною адміністрацією Волинської області реєстраційної справи ТзОВ «Компанія «Гелікон»() суду не надано.

Так, допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому, питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Водночас, саме на позивача за зустрічним позовом ТзОВ «Компанія «Гелікон» покладено обов`язок довести обставини, які входять до предмету доказування у справі та які підтверджують факт порушення його права зі сторони ТзОВ «Енсол Україна».

Як уже зазначено вище, за приписами ч.5, ст. 89 Цивільного кодексу України зміни до установчих документів юридичної особи, які стосуються відомостей включених до єдиного державного реєстру, набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної реєстрації. Однак в матеріалах справи відсутні докази про державну реєстрацію обмежень для заступника директора ТзОВ "Компанія "Гелікон" ОСОБА_3 на підписання угод.

Крім того, ТзОВ «Компанія «Гелікон» підписавши додаткові угоди № 1-G від 12.07.2019 року, № 2-G від 12.08.2019 року, № 3-G від 12.09.2019 року, № 4-G від 12.10.2019 року, № 5-G від 12.12.2019 року, № 6-G від 12.01.2020 року, підписавши комерційний та технічний акти від 31.08.2019, від 30 вересня 2019 , від 31 жовтня 2019 , від 30 листопада 2019, від 31 грудня 2019 та від 31 січня 2019, підписавши рахунки від 06 вересня 2019, від 07 жовтня 2019, від 06 листопада 2019, від 06 грудня 2019, та від 09 січня 2020 і окрім того, систематично здійснюючи оплату по всім вказаним рахункам, відповідно до умов додаткових угод та актів, ТзОВ «Компанія «Гелікон» схвалила як договір про постачання електричної енергії № E-6 від 11 липня 2019 року так і всі зазначені спірні додаткові угоди.

За таких обставин, правові підстави для визнання додаткових угод з якими закон пов`язує визнання їх недійсними відсутні.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази в їх сукупості, суд визнав первісні позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочин. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Господарські взаємовідносини сторін врегульовано договором про постачання електричної енергії.

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6 та 7 статті 276 ГК України закріплено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

ТзОВ «Компанія Гелікони» свої зобов`язання щодо оплати отриманих від постачальника електричної енергії рахунків за з серпня 2019 по лютий 2020 у визначений договором строк, всупереч умов договору та вимог чинного законодавства України, не виконав в повному обсязі, що призвело до утворення у останнього заборгованості за договором в розмірі 2 184 175,82 грн., яка підлягає стягненню.

Також ТзОВ «Енсол Україна» просить суд стягнути з ТзОВ «Компанія Гелікон» за період 25.07.2019 по 16.03.2020 пеню у розмірі 340 433,31 грн., 3 % річних у 89 072,90 грн., втрати від інфляції у розмірі 18 166, 66 грн.

Відповідно до 9.6 договору за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань сторона, яка допустила таке несвоєчасне виконання, сплачує протилежній стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня від суми несвоєчасно виконаного (невиконаного) грошового зобов`язання, за кожен день прострочення. У випадку якщо сторонами у додатку №3 до цього договору щодо окремих грошових зобов`язань встановлено інший розмір пені - сторонами застосовується розмір пені зазначений у додатку №3 виключно щодо відповідних платежів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно з приписами ст. 216-218 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтями 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, 3 % річних, суд дійшов висновку в його частковій необґрунтованості, оскільки позивачем при нарахуванні пені, 3% річних невірно визначено початок перебігу строку прострочення.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Позивач не врахував вказані приписи законодавства, а тому нараховувати прострочення невиконання зобов`язання за договором потрібно з наступного дня з врахуванням дати часткової проплати відповідачем.

Отже, за період прострочення з 25.07.2019 по 16.03.2020:

1)за розрахунком суду сума пені, що підлягає стягненню становить 318 104,09грн. ( розрахунок в мат. справи). В стягненні 22 328,91 грн. слід відмовити, як безпідставно заявленій.

2)за розрахунком суду сума 3% річних, що підлягає стягненню становить 32 544,61грн. ( розрахунок в мат. справи). В стягненні 56 528,29 грн. слід відмовити, як безпідставно заявленій.

3)за розрахунком суду сума втрат від інфляції, що підлягає стягненню становить в повному обсязі 18 166,66 грн. ( розрахунок в мат. справи).

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат ТзОВ «Енсол Україна» в розмірі 505 000 грн. на правову допомогу суд виходив із такого.

Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а також розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, згідно з частиною 4 цієї статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

- складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

- часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

- обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

- ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Аналогічна правова позиція також викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі N 910/9111/17 та від 11.12.2018 року у справі N 910/2170/18.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.03.2020 між Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Ешберрі Стоун» в особі адвоката Алєксєєва Д.М., що діє на підставі довіреності від 20.06.2019 та ТзОВ «Енсол Україна» в особі генерального директора Рябенка В.П., що діє на підставі Статуту укладено додаткову угоду про залучення Фірми для вирішення господарського спору зі стягнення заборгованості за поставлену електричну енергію з договором про постачання електричної енергії споживачу №Е-6 від 11.07.2019, враховуючи значний розмір заборгованості, сторони погодили орієнтовну кількість витраченого адвокатами фірми часу на реалізацію завдання та наступну фіксовану вартість послуг фірми для розрахунку гонорару в загальній сумі 505 000 грн.

Фіксована в додатковій угоді сума гонорару підлягає сплаті протягом 10 днів з моменту підписання відповідного акту приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до акту приймання - передачі наданих послуг №16 від 30.04.2020 вартість послуг виконавця - адвоката АО «ЮФ «Ешберрі Стоун» А.С.Шаблієнка за цим актом складає 505 000 грн. за 89 год.

Позивачем в обґрунтування понесення ним витрат на оплату послуг адвоката надано додаткову угоду №4 від 07.03.2020 до договору про надання правової допомоги від 21.09.2018, акт приймання-передачі послуг за №16 від 30.04.2020, висновок експерта №48-ЦЗ від 28.05.2020 виданого Харківською торгово-промисловою палатою щодо нарахування витрат може складати 150 дол. США/на годину тобто 4035, 88 грн. згідно курсу НБУ на дату 28.08.2020 вартість 1 долару США дорівнює 26,9089 грн., ордер серія КВ №716432 від 30.03.2020, платіжні доручення про оплату послуг адвоката за №626 від 25.05.2020 на суму 325 000 грн., №595 від 30.04.2020 на суму 180 000 грн.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Представник ТзОВ «Компанія Гелікон» в судовому засіданні усно заявив клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, у зв`язку із завищенням цін на надання правової допомоги.

Згідно із детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом в рамках представництва інтересів клієнта як позивача в суді першої інстанції у господарській справі №903/277/20 було надано правову допомогу на 89 год.на суму 505 000 грн., та як доводить адвокат Шаблієнко А.С. витрати розраховано відповідно до висновка експерта №48-ЦЗ від 28.05.2020 виданого Харківською торгово-промисловою палатою.

Однак, з врахуванням обставин справи та часткове задоволення первісних позовних вимог, суд вважає за доцільне задоволити заяву відповідача та зменшити розмір витрат позивача на послуги адвоката, які підлягають стягненню з ТзОВ «Компанія Гелікон» в сумі 50 000 грн., оскільки вартість послуг адвоката, є завищеними та не співмірними до обставин справ №903/277/20.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Згідно до ч. 1 ст. 246 ГПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

У відповідності до ч. 5 ст. 246 ГПК України в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

За приписом ч. 11 ст. 246 ГПК України, окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, який повинен надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

Оскільки в межах судового розгляду в даній справі суд не досліджував правомірність дій посадових осіб ТзОВ "Компанія" Гелікон" при прийнятті рішення засновників від 01.07.2019 , заявлене клопотання за вх.№01-57/7447/20 від 25.11.2020 про постановлення окремої ухвали щодо представника ТзОВ «Компанія Гелікон» - Кошкіна І.В. є передчасним та таким, що не узгоджується із нормами закону та не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 231, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ

1.Первісний позов ТзОВ «Енсол-Україна» задоволити частково.

2. В зустрічному позові ТзОВ «Компанія Гелікон» відмовити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ГЕЛІКОН»(45007, м. Ковель, вул. Варшавська, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсол Україна» (45000, м. Ковель, вул. Залізнична, буд. 5, ) 2 552 991,18 грн., з них: 2184 175,82 грн. - сума заборгованості за поставлену електричну енергію; 318 104,09 грн. - пені, 18 166,66 грн. - інфляційних втрат, 32 544,61 грн. - 3% річних та 38 294,86 грн. - витрат по сплаті судового збору та 50 000 грн. - витрат на правову допомогу.

4. В решті первісного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 27.11.2020

Головуючий суддя В. М. Дем`як

суддя А. С. Вороняк

суддя А. М. Кравчук