ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2020 р. Справа№ 920/365/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,

представника сторін у судове засідання 02.12.2020 не з`явилися

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інтерагростандарт»

на рішення Господарського суду Сумської області від 29.07.2020 (повний текст складено 31.07.2020)

у справі № 920/365/20 (суддя - Соп`яненко О.Ю.)

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Комишанське»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інтерагростандарт»

про стягнення 1 514 771, 00 грн,

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог та рух справи

У квітні 2020 року Приватне сільськогосподарське підприємство «Комишанське» (далі - ПСП «Комишанське») звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інтерагростандарт» (далі - ТОВ «ТД «Інтерагростандарт») про стягнення 1 514 771, 00 грн, з яких: 1 484 912, 14 грн - сума основного боргу за непоставлений товар; 25 965, 67 грн - пені, 3 894, 95 грн - сума процентів за користування грошовими коштами.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості обґрунтовані тим, що відповідач, як постачальник, не виконав належним чином своїх зобов`язання з поставки товару, а тому оплачена вартість непоставленого товару, в якості передплати, підлягає поверненню. Також на такі кошти покупцем було нараховано пеню та проценти за користування грошовими коштами.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Сумської області від 29.07.2020 позов ПСП «Комишанське» задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «ТД «Інтерагростандарт» на користь ПСП «Комишанське» 1 484 912, 14 грн попередньої оплати товару, 22 267, 14 грн витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що кошти в сумі 1 484 912, 14 грн були сплачені відповідачу, а товар поставлений не був, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 484 912, 14 грн попередньої оплати товару визнано правомірними і обґрунтованими.

Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в стягненні з відповідача штрафних санкцій, оскільки товар не був поставлений відповідачем, як наслідок невиконання позивачем умов договору, а саме п. 3.5, який передбачав надсилання постачальнику транспортної інструкції покупця, яка є невід`ємною частиною виконання договору і документом, що підтверджує наміри покупця в отриманні товару та надається постачальнику в письмовій (електронній) формі за три дні до поставки. А тому суд дійшов висновку про неможливість визначення дотримання строку поставки та його порушення.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду

У серпні 2020 року ТОВ «ТД «Інтерагростандарт» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Сумської області від 29.07.2020 в частині задоволення позовних вимог та ухвалити у вказаній частині нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 1 484 912, 14 грн попередньої оплати товару та 22 267, 14 грн витрат по сплаті судового збору. Також заявник просив стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ТД «Інтерагростандарт». Надано сторонам час для подачі відзиву, заперечень та клопотань. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 02.12.2020.

02.12.2020 у судове засідання з`явився представники сторін не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином в порядку, передбаченому ст. 120, 242 ГПК України. Позивач отримав поштову кореспонденцію 11.11.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Кореспонденція, надіслана на адресу скаржника: 40007, м. Суми, вул. Харківська, 111 (зазначена особою в апеляційній скарзі) повернулася з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою». Представник скаржника - Вовк О.В. (повноваження підтверджуються договором про надання професійної правничої (юридичної) допомоги № 31/01-1 від 31.01.2018 та довіреністю № 02/01/20/07 від 02.01.2020) отримав поштову кореспонденцію 10.11.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до п. 4 ч. 6 та ч. 7 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового засідання, у зв`язку з чим дійшов висновку про можливість розгляду справи в даному засіданні. Клопотання про відкладення розгляду справи (не можливість) до суду не надходило.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

ТОВ «ТД «Інтерагростандарт» в апеляційній скарзі не погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову з огляду на таке.

Скаржник вважає, що судом першої інстанції прямо встановлено порушення умов договору з боку позивача, які унеможливлювали постачання товару в строки, що передбачені відповідними додатками, тобто відбулося прострочення кредитора.

Також скаржник зазначає, що згідно з п. 9.1. договору він діє до 31.12.2020, а тому зобов`язання між сторонами не припинено та досі існують.

5. Узагальнені доводи відзивe на апеляційну скаргу

30.11.2020 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу в строк, встановлений судом. Також 30.11.2020 до суду надійшли докази надсилання відзиву іншій стороні. А тому відзив прийнято до розгляду в порядку ст. 263 ГПК України. Крім того, у відзиві було заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника сторони, яке задоволено судом апеляційної інстанції.

Позивач зазначає, що з пояснень агронома ПСП «Комишанське» вбачається, що 12.02.2020 він підготував заявку на поставку мінеральних добрив ТОВ «ТД «Інтерагростандарт» за договором № 2020-1601/05 на ім`я заступника директора ОСОБА_1 та направив на електронну адресу представника відповідача - Марини Кириченко ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Також стороною, на підтвердження своїх доводів, було надано роздруківки з електронної пошти, заявку (транспортна інструкція), товарно-транспортні накладні про часткову поставку.

На переконання сторони, такі доказ є вірогіднішими на підтвердження доводів позивача, ані ж докази надані відповідачем на підтвердження своєї позиції, а тому просив урахувати відповідну практику Верховного Суду щодо вірогідності доказів.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 16.01.2020 між ПСП «Комишанське» (покупець) та ТОВ «ТД «Інтерагростандарт» (постачальник) був укладений договір поставки № 2020-1601/05 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити і передати у власність покупця хімічну продукцію, а покупець зобов`язався належним чином прийняти та оплатити товар, в сумі та на умовах, визначених договором.

Згідно з п. 1.2. договору товар поставляється партіями в порядку та на умовах, визначених даним договором, відповідно до додатків, що укладаються сторонами на кожну партію товару і є невід`ємними частинами даного договору.

Найменування товару, його кількість, одиниця виміру, асортимент, ціна одиниці товару, вартість партії товару, строки поставки товару та інші умови визначаються сторонами в додатках до даного договору (п. 1.3. договору).

Відповідно до п. 5.1. договору, покупець здійснює оплату за товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника згідно рахунку-фактури у порядку та строки, що визначені у додатках, які є невід`ємною частиною договору.

Додатком 2 до договору від 11.02.2020 сторони узгодили, що постачальник зобов`язується поставити карбамід в біг-бегах у кількості 112 т. на суму 815 360, 45 грн згідно з правилами ІНКОТЕРМС-2010: «СРТ, ст. Гадяч, Південна з/д», оплата товару здійснюється на поточний банківський рахунок повчальника 100 % - попередньої оплати вартості товару до 12.02.2020, термін поставки товару - до 15.03.2020 на підставі транспортної інструкції покупця, погодженою постачальником, але не раніше виконання покупцем вимог щодо попередньої оплати вартості товару.

Також згідно з додатком 3 до договору від 12.02.2020 постачальник зобов`язався поставити карбамід в біг-бегах у кількості 112 т. на суму 815 360, 45 грн згідно з правилами ІНКОТЕРМС-2010: «СРТ, ст. Гадяч, Південна з/д», оплата товару здійснюється на поточний банківський рахунок повчальника 100% - попередньої оплати вартості товару до 13.02.2020, термін поставки товару - до 15.03.2020 на підставі транспортної інструкції покупця, погодженою постачальником, але не раніше виконання покупцем вимог щодо попередньої оплати вартості товару.

З матеріалів справи вбачається, на виконання умов договору, згідно з виставленими постачальником наступними рахунками: № 286 від 11.02.2020 на суму 815 360, 45 грн та № 295 від 12.02.2020 на суму 815 360, 45 грн, покупець сплатив кошти у загальному розмірі 1 630 720, 90 грн, а саме: згідно з платіжним дорученням № 2500 від 12.02.2020 - 815 360, 45 грн та платіжним доручення № 2508 від 13.02.2020 - 815 360, 45 грн. Указана обставина сторонами не заперечується.

Як встановлено судом першої інстанції, 02.04.2020 відповідач поставив позивачу товар на суму 145 600, 08 грн, що підтверджується товарно-транспортною накладною № ТД 0402 від 02.04.2020. Наведене і стало підставою для зменшення позовних вимог (за яким було заявлено до стягнення 1 514 771, 00 грн, з яких: 1 484 912, 14 грн - сума основного боргу за непоставлений товар; 25 965, 67 грн - пені, 3 894, 95 грн - сума процентів за користування грошовими коштами).

Так, звертаючись до суду з даним позовом, позивач мотивував свої вимоги тим, що 12.02.2020 ним було надіслано відповідачу письмову заявку на поставку мінеральних добрив ТОВ «ТД «Інтерагростандарт» на електронну адресу: () і здійснено попередню оплату за товар 100%. Однак, в порушення взятих на себе зобов`язань за договору відповідачем не виконано зобов`язання у встановлений строк та не поставлено товар позивачу у повному обсязі.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, застосовані ним положення законодавства та межі апеляційного перегляду рішення суду

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Між сторонами склалися правовідносини з договору поставки. Спір у справі стосується наявності підстав для стягнення сплаченої попередньої оплати товару та нарахованих штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Нормою ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов`язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільний кодекс України).

За приписами ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України, з якими кореспондуються норми ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з положеннями ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом першої інстанції встановлено, що умовами п. 3.5. передбачено, що постачальник зобов`язується передати товар покупцю на умовах, що визначаються в додатках у відповідності до правил «ІНКОТЕРМС» в редакції 2010 року. Поставка товару відбувається на підставі транспортної інструкції покупця, яка є невід`ємною частиною виконання договору і документом, що підтверджує наміри покупця в отриманні товару та надається постачальнику в письмовій (електронній) формі за три дні до поставки з обов`язковим зазначенням: номера та дати договору; найменування вантажоодержувача, його місцезнаходження, ідентифікаційного коду та коду по залізниці; найменування, асортимент та кількість товару, вид упаковки; строків (термінів) поставки; адреси місця призначення, куди має бути поставлений товар; автопідприємства та реквізити автотранспорту (в разі перевезення товару за рахунок покупця); назви та коду станції (в разі перевезення товару залізничним транспортом, при умові, що передачу товару перевізникові має здійснити постачальник).

Якщо постачальник протягом семи робочих днів з моменту отримання транспортної інструкції покупця не надав останньому відмову в прийнятті такої транспортної інструкції до виконання, вважається, що транспортна інструкція покупця узгоджена сторонами і постачальник прийняв її до виконання (п. 3.6. договору).

Так, суд першої інстанції не взяв до уваги пояснення свідка щодо вчинення заявок на поставку товару з огляду на те, що адреса електронної пошти ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), на яку надсилалася заявка, не відповідає адресі електронної пошти, зазначеній у договорі поставки (ІНФОРМАЦІЯ_2), а сама заявка не є транспортною інструкцією. Суд першої інстанції фактично дійшов висновку про недотримання покупцем своїх зобов`язань з надання відповідних транспортних інструкцій, однак, вирішив задовольнити вимогу про стягнення попередньої оплати (за виключенням вартості поставленого товару).

Суд апеляційної інстанції вважає передчасними такі висновки з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що додатком 2 до договору від 11.02.2020 та додатком 3 до договору від 12.02.2020 сторони узгодили, зокрема, кількість, номенклатуру, вартість товару, умови поставки, ціну товару, оплату за товар, термін поставки товару. Так, сторони узгодили, що термін поставки товару - до 15.03.2020 на підставі транспортної інструкції покупця, погодженою постачальником, але не раніше виконання покупцем вимог щодо попередньої оплати вартості товару. Тобто умовами здійснення поставки сторони передбачили надання транспортної інструкції та попередню оплату. При цьому аналіз наведеного положення свідчить, що обов`язковою передумовою здійснення поставки є саме здійснення попередньо оплати товару.

Як вбачається з матеріалів справи, покупцем, на виконання умов договору, згідно з виставленими постачальником такими рахунками: № 286 від 11.02.2020 на суму 815 360, 45 грн та № 295 від 12.02.2020 на суму 815 360, 45 грн, сплачено кошти у загальному розмірі 1 630 720, 90 грн, зокрема, наступними платіжними дорученнями: № 2500 від 12.02.2020 - 815 360, 45 грн та № 2508 від 13.02.2020 - 815 360,45 грн. Факт оплати товару підтверджується матеріалами справи і не заперечується сторонами.

З наявних матеріалів справи вбачається, що 02.04.2020 відповідач поставив позивачу товар на суму 145 600, 08 грн, відповідно до товарно-транспортної накладної № ТД 0402 від 02.04.2020. Згідно з товарно-транспортною накладною № ТД 0402 від 02.04.2020 постачався карбамід в біг-бегах. Наведена обставина не заперечується сторонами.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції зазначає, що вчинені сторонами конклюдентні дії (здійснення попередньої оплати, укладення додатків № 2, 3 до договору, здійснення часткової поставки) свідчать про те, що сторонами прийнято до виконання умови договору. До того ж, постачальником не було реалізовано право щодо призупинення відвантаження товару, навпаки, скаржником було здійснено поставку частини товару. При цьому суд апеляційної інстанції враховує дії обох сторін, зокрема, жодних звернень постачальника до покупця щодо неможливості здійснення поставки у в`язку з відсутністю транспортної інструкції та вимоги про надання такої інструкції не здійснювалося. Натомість покупцем було виконано основний обов`язок щодо 100 % попередньої оплати товару, а постачальником здійснено часткову поставку товару.

Отже, у даному випадку, саме скаржником було здійснено прострочення виконання зобов`язання щодо своєчасної поставки товару в повному обсязі, а тому доводи заявника про порушення зобов`язання кредитором (покупцем) відхиляються як необґрунтовані. Відповідні мотиви, викладені судом першої інстанції також визнаються передчасними, а тому в цій частині рішення підлягає зміні на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України.

Відповідно до ч. 1, 2, ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 1, 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю, а у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Така правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.02.2019 у справі №912/2275/17, від 30.07.2018 у справі №904/4899/18, від 27.05.2020 у справі № 922/2131/19.

За таких обставин, враховуючи те, що кошти в сумі 1 484 912, 14 грн були сплачені відповідачу, а товар поставлений не був, правомірним є висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 484 912, 14 грн попередньої оплати товару підлягають задоволенню. Рішення суду першої інстанції оскаржувалося у вказаній частині, а тому перегляд в іншій частині, в силу приписів ч. 1 ст. 269 ГПК України, не здійснюється. Позивач з апеляційною скаргою не звертався.

Отже, оскільки мотивувальна частина свідчить про невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, встановленим обставинам та не застосовано норму матеріального права, яка підлягає застосуванню, а саме не застосовано ст. 693 Цивільного кодексу України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення шляхом викладення мотивувальної частини у редакції даної постанови.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення. Підставами для зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (п. 3, 4 ч. 1, ч. 4 ст. 277 ГПК України).

Отже, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог про стягнення попередньої оплати (за виключенням вартості поставленого товару), однак з підстав, наведених у мотивувальній частині даної постанови.

Таким чином, на підставі ст. 2, 4, 126, 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення та зміни рішення суду першої інстанції шляхом викладення її мотивувальної частини в редакції даної постанови.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277, ст. 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інтерагростандарт» на рішення Господарського суду Сумської області від 29.07.2020 у справі № 920/365/20 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського Сумської області від 29.07.2020 у справі № 920/365/20 - змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови. В іншій частині рішення Господарського суду Сумської області від 29.07.2020 у справі № 920/365/20 залишити без змін.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 03.12.2020

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім