ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2020 р. м. Київ Справа № 911/2567/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Фіш Компані» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Головатого, 83; )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандмаре» (09145, Київська обл., Білоцерківський р-н, с. Іванівка, вул. Центральна, буд. 64; )

про стягнення 96417,03 грн.

Суддя Наріжний С.Ю.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

до Господарського суду Київської області звернулось ТОВ «Юніверсал Фіш Компані» з позовною заявою від 28.08.2020 № 28/08-1юр до ТОВ «Ла-Маре» про стягнення 96417,03 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач вказує на те, що Відповідачем неналежним чином виконано зобов`язання за Договором поставки № 19632 від 14.02.2019, зокрема щодо своєчасної оплати поставленого товару, у зв`язку з чим Позивачем заявлено до стягнення 71814,34 грн основного боргу, 8656,19 грн пені, 3590,72 грн штрафу, 11494,00 грн 20% річних та 861,78 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.09.2020 залишено вказану позовну заяву без руху та після усунення Позивачем недоліків позовної заяви ухвалою суду від 01.10.2020 відкрито провадження у справі № 911/2567/20, встановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та встановлено сторонам процесуальні строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень.

Копія ухвали суду від 01.10.2020 була вручена Позивачу 09.10.2020 (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 699).

В той же час, копія ухвали суду від 01.10.2020, яка направлялась на адресу Відповідача, повернулись до суду без вручення з відміткою АТ «Укрпошта» «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення».

Ухвала суду від 01.10.2020 була опублікована в Єдиному державному реєстрі судових рішень 02.10.2020. Отже судом вжито всіх можливих заходів щодо повідомлення Відповідача про дане судове провадження.

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), провадження №11-268заі18).

Враховуючи, що Відповідач є суб`єктом підприємницької діяльності та ухвала суду від 01.10.2020 направлялась судом рекомендованою кореспонденцією за належною адресою Відповідача згідно інформації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також те, що ухвала суду була оприлюднена в ЄДРСР, суд дійшов висновку, що Відповідач вважається належним чином повідомленим про дане судове провадження.

Судом встановлено, що Відповідач у встановлений ухвалою суду від 01.10.2020 строк не скористався правом на подачу відзиву на заяву.

Згідно ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи викладене вище розгляд справи здійснюється судом згідно матеріалів позовної заяви від 23.09.2020 № 28/08-1юр.

Судом встановлено, що сторонами справи не подавалися до суду заяви в порядку ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Узагальнені доводи Позивача є наступними.

14.02.2019 між Позивачем та Відповідачем ТОВ «Грандмаре» (найменування якого до 17.03.2020 було ТОВ «Ла-Маре») було укладено договір поставки № 19632.

На виконання вказаного договору Позивачем у період з 10.07.2019 по 24.10.2019 було поставлено Відповідачу товар на загальну суму 269406,90 грн.

Отриманий товар був оплачений Відповідачем частково, у сумі 70000,00 грн. Крім цього сторонами проведено зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 127592,56 грн.

Отже заборгованість Відповідача перед Позивачем за поставлений товар становить 71814,34 грн. Крім цього, у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань щодо оплати поставленого товару Позивачем додатково нараховано та заявлено до стягнення 8656,19 грн пені, 3590,72 грн штрафу, 11494,00 грн 20% річних та 861,78 грн інфляційних втрат, відповідно до умов договору та законодавства.

Таким чином Позивач просить суд стягнути з Відповідача вказану вище заборгованість.

Детально розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши подані докази, судом встановлено наступне.

14.02.2019 між ТОВ «Юніверсал Фіш Компані» (постачальник, Позивач у справі) та ТОВ «Ла-Маре» () (покупець, Відповідач у справі) укладено договір поставки № 19632 (надалі: «Договір»).

Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 17.03.2020 здійснено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи з кодом : «зміна найменування юридичної особи» та «зміна місцезнаходження юридичної особи»; новим найменуванням значиться ТОВ «Грандмаре».

Відповідно до п. 1.1., 1.2., 6.1. Договору, постачальник зобов`язується доставляти і передавати на умовах та у встановлені даним договором строки продукцію (товар) у власність покупця, а покупець зобов`язується приймати товар у власність і оплачувати його на умовах даного договору. Асортимент, ціна за одиницю товару та загальна кількість товару, що може бути поставлений згідно цього договору, визначається згідно прайс-листа постачальника, що діє на момент поставки партії товару.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що постачальник зобов`язується поставляти товар на умовах ЕХW - склад постачальника або DDP - склад покупця. Умови поставки кожної окремої партії товару сторони визначають відповідно до замовлень покупця. Поставка здійснюється окремими партіями на підставі прийнятих постачальником до виконання замовлень покупця.

Згідно п. 2.7., 2.8. Договору, право власності на товар, а також ризик випадкового пошкодження товару переходить від постачальника до покупця з моменту підписання сторонами оформленої належним чином накладної на товар в пункті поставки. Зобов`язання постачальника з поставки кожної окремої партії товару вважається виконаним з моменту поставки покупцю товару та підписання сторонами оформленої належним чином накладної.

Відповідно до п. 4.5., 5.2., 5.3. Договору, під час здачі-приймання товару постачальник надає покупцеві підписану постачальником накладну на товар. Товар вважається прийнятим покупцем з моменту підписання уповноваженим представником покупця оформленої належним чином накладної на товар.

Пунктами 6.2.-6.5. Договору визначено, що розрахунки за даним договором здійснюються у національній валюті України - гривні в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Загальна вартість даного договору становить загальну вартість товару, поставленого протягом дії цього договору, згідно накладних, що є невід`ємною частиною даного договору.

Покупець зобов`язаний оплатити поставлений постачальником товар протягом 14 календарних днів з моменту поставки відповідної партії товару.

Днем оплати товару вважається день надходження коштів на поточний рахунок постачальника.

Згідно п. 10.1., 10.2. Договору, даний договір набирає сили з моменту підписання його обома сторонами та діє до 31.12.2019, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами грошових зобов`язань. У випадку, якщо від будь-якої із сторін не надійдуть інші пропозиції (заяви) за 30 календарних днів до закінчення дії даного договору, термін його дії автоматично продовжується на наступний календарний рік, на умовах, які були передбачені даним договором.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору Позивачем за період з 10.07.2019 по 24.10.2019 було поставлено Відповідачу товар на загальну суму 269406,90 грн, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними, а саме: № 51725 від 10.07.2019, № 54881 від 19.07.2019, № 56959 від 26.07.2019, № 71429 від 12.09.2019, № 77885 від 03.10.2019, № 77893 від 03.10.2019, № 81053 від 15.10.2019, № 82779 від 21.10.2019, № 82786 від 21.10.2019 та № 84534 від 24.10.2019.

Вказані видаткові накладні підписані уповноваженими представниками Відповідача без будь-яких зауважень щодо кількості та якості поставленого товару. Повноваження представників Відповідача підтверджуються відповідними довіреностями на отримання ТМЦ від Позивача за Договором, копії яких додані Позивачем до позову.

Додатково Позивачем до позовної заяви додано копії податкових накладних на підтвердження здійснення відповідних господарських операцій.

Таким чином за наслідками дослідження матеріалів справи судом встановлено, що Позивач виконав взяті на себе зобов`язання щодо поставки товару за Договором на загальну суму 269406,90 грн.

Крім цього між сторонами складено Акти про зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку ст. 601 ЦК України, зокрема Акт від 31.07.2019 на суму 52830,00 грн та Акт від 31.10.2019 на суму 74762,56 грн.

В Акті від 31.10.2019 сторони підтвердили, що внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог станом на дату складення Акту залишок заборгованості Відповідача перед Позивачем за Договором становить 141814,34 грн.

В подальшому, в період з 13.01.2020 по 17.02.2020 Відповідачем було частково оплачено поставлений за Договором товар, на суму 70000,00 грн, на підтвердження чого Позивачем надано копії банківських виписок з рахунку Позивача.

Відтак сума боргу Відповідача перед Позивачем за поставлений товар становить 71814,34 грн. Зокрема, згідно поставок за накладними, неоплаченим залишається товар, отриманий на підставі: видаткової накладної № 82779 від 21.10.2019 в межах суми 7754,74 грн, видаткової накладної № 82786 від 21.10.2019 у сумі 10067,40 грн та видаткової накладної № 84534 від 24.10.2019 у сумі 53992,20 грн.

Наявність заборгованості Відповідачем протягом розгляду справи не спростована, доказів сплати заборгованості не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи, що вказана вище сума основного боргу Відповідача перед Позивачем за Договором є обґрунтованою та документально підтвердженою, суд дійшов висновку, що позовна вимога Позивача про стягнення основного боргу за Договором підлягає задоволенню повністю, в розмірі 71814,34 грн.

Крім цього, у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем грошового зобов`язання за Договором, Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 3590,72 грн штрафу та 8656,19 грн пені.

Так, відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно частини першої ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною першою ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 того ж Закону встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.1. Договору встановлено, що за порушення умов даного Договору сторони несуть взаємну цивільно-правову відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

У випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань згідно даного договору покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 5% від вартості відповідної партії товару (п. 7.2. Договору).

У випадку порушення строків оплати поставленого товару, крім сплати штрафу, передбаченого п. 7.2. даного договору, покупець сплачує постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь строк прострочення платежу, а також пеню, що нараховується на несплачену суму за весь час прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення (п. 7.3. Договору).

У випадку, якщо прострочення оплати складає більше 10 календарних днів, покупець, крім сплати пені, що передбачена у п. 7.3. даного договору, повинен також сплатити на користь постачальника 20% річних від простроченої суми за весь період прострочення (п. 7.4. Договору).

Враховуючи, що сума основного боргу Відповідача перед Позивачем за поставлений товар становить 71814,34 грн, отже 5% від вказаної суми складають 3590,72 грн, які заявлені Позивачем до стягнення з Відповідача.

Таким чином судом встановлено, що Позивачем правильно визначено розмір штрафу відповідно до п. 7.2. Договору, відтак позовна вимога про стягнення 3590,72 грн штрафу підлягає задоволенню повністю.

Як вже зазначено вище, Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 8656,19 грн пені за прострочення строків оплати товару, зокрема за видатковими накладними № 82779 та № 82786 від 21.10.2019 за період з 05.11.2019 по 04.05.2020, а за видатковою накладною № 84534 від 24.10.2019 за період з 08.11.2019 по 07.05.2020.

Перевіривши наданий Позивачем розрахунок пені судом встановлено, що розрахунок є обґрунтованим та арифметично правильним, отже позовна вимога про стягнення пені задовольняється судом повністю, у сумі 8656,19 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В п. 7.4 Договору сторони узгодили розмір відсотків річних на рівні 20% якщо прострочення оплати складає більше 10 календарних днів.

Так, Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 11494,00 грн 20% річних за період з 05.11.2019 по 25.08.2020 та 861,78 грн інфляційних втрат за період з листопада 2019 по серпень 2020.

Перевіривши правомірність нарахування Позивачем інфляційних втрат та 20% річних, враховуючи приписи ст. 625 ЦК України, суд встановив, що дані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства, надані Позивачем розрахунки є арифметично правильними, відтак наявні підстави для стягнення з Відповідача на користь Позивача 11494,00 грн 20% річних та 861,78 грн інфляційних втрат.

Враховуючи все викладене вище позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76, 77, 79 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір, відповідно ст. 129 ГПК України, покладається судом на Відповідача в повному обсязі у сумі 2102,00 грн та підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Керуючись ст. 129, 233, 238, 240, 241, 256, п. 17.5. розділу ХІ ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандмаре» (09145, Київська обл., Білоцерківський р-н, с. Іванівка, вул. Центральна, буд. 64; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Фіш Компані» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Головатого, 83; ) 71814 (сімдесят одну тисячу вісімсот чотирнадцять) грн 34 коп. основного боргу, 8656 (вісім тисяч шістсот п`ятдесят шість) грн 19 коп. пені, 3590 (три тисячі п`ятсот дев`яносто) грн 72 коп. штрафу, 11494 (одинадцять тисяч чотириста дев`яносто чотири) грн 00 коп. 20% річних, 861 (вісімсот шістдесят одну) грн 78 коп. інфляційних втрат та 2102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення надіслати сторонам.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Дата підписання повного тексту рішення 02.12.2020.

Суддя С.Ю. Наріжний