РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.11.2020Справа № 910/3831/20

Суддя Господарського суду міста Києва ДЖАРТИ В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄСБ-Гарант" (02091, місто київ, Харківське шосе, будинок 172-Б, офіс 208/1; ідентифікаційний код 37625566)

до Національний авіаційний університет (03058, місто Київ, проспект Космонавта Комарова, будинок 1; ідентифікаційний код 01132330)

про стягнення 143 782,66 грн,

Без виклику (повідомлення) представників учасників справи,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄСБ-Гарант" (далі - позивач, Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Національний авіаційний університет (далі - відповідач, Університет) про стягнення 143 782,66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача своїх обов`язків за договором про закупівлю послуг № 367 від 24.05.2018 з прибирання та обслуговування прилеглої території довкола гуртожитків Студентського містечка Національного авіаційного університету.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/3831/20 для розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

12.05.2020 відповідачем до суду був поданий відзив, в якому Університет проти задоволення позовних вимог.

07.10.2020 Товариством до суду була подана заява про приєднання доказів до матеріалів справи.

Будь-яких інших заяв чи клопотань учасниками спору не надано.

Приписами статті 248 ГПК передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

За приписами частини 4 та 5 статті 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄСБ-Гарант", як виконавцем, та Національним авіаційним університетом, як замовником, укладено договір про закупівлю послуг з прибирання приміщень (будівель) № 367 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, виконавець зобов`язується у період березень - грудень 2019 року надавати замовникові за ДК 021:2015 код 90610000-6 «Послуги з прибирання та підмітання вулиць» прилеглої території довкола гуртожитків Студентського містечка Університету, зазначені в додатку № 1 довідка-дислокація та технічних вимог - додаток № 2 далі - (послуги), які є невід`ємною частиною цього договору, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги згідно актів наданих послуг (надалі - акт).

Згідно з п. 1.2. договору, найменування та перелік послуг зазначені в додатку № 1 та додатку № 2, які є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 1.3. Договору Обсяги закупівлі Послуг можуть бути змінені залежно від реального фінансування видатків.

Згідно з п. 2.1. Договору 2.1. Виконавець повинен надати Замовнику послуги, Послуги, якість яких відповідає вимогам діючих стандартів встановлених для такого виду Послуг у супроводі належних супровідних документів котрі відповідають умовам чинного Договору та документації торгів.

Згідно з п. 2.2. Робота, що виконується Виконавцем, приймається Замовником. При цьому, один раз в місяць, складається та підписується Акт, який підтверджує факт виконання договірних зобов`язань Виконавцем.

Відповідно до п. 2.3. У випадку, коли надані Послуги не відповідають умовам укладеного Договору, Замовник протягом 3 (трьох) календарних днів може надати аргументовану вимогу про доповнення переліку наданих Послуг. У разі наявності розбіжностей, підтверджених письмово, сторони підписують відповідний акт із зазначенням фактичних розбіжностей.

Відповідно до п. 3.1. Договору Ціна цього Договору становить 600 000, 00 гри. (шістсот тисяч грн. 00 коп.) в т.ч. ПДВ - 0, 00 грн. (не платник ПДВ).

Згідно з п. 3.2. Договору Ціна цього Договору може бути зменшена за взаємною згодою Сторін.

У відповідності до п. 4.1. Договору Оплата послуг проводиться у національній грошовій одиниці на розрахунковий рахунок Виконавця на підставі акту наданих послуг, згідно фактичного об`єму наданих послуг.

Згідно з п. 4.2. Договору Замовнику до 10 (десятого) числа місяця, що настає за розрахунковим Виконавцем надається Рахунок до якого обов`язково додається Акт.

Відповідно до п. 4.3. Договору Не пізніше 10 (десятого) числа місяця, що настає за розрахунковим, Сторони підписують Акти здачі-приймання наданих послуг та разом з Актами Виконавець надає Замовнику рахунок для оплати наданих Послуг. Розрахунковим місяцем вважається кожний календарний місяць року, у межах якого надавалися Послуги.

Пунктом 4.5. Договору передбачено, що Рахунки за надані Послуги, а також всю необхідну інформацію стосовно надання цих Послуг Виконавець надсилає Замовнику за адресою: 03058, м. Київ, НАУ, вул. Гарматна, 51.

Відповідно до пунктів 5.1. та 5.2. Договору Надання Послуг здійснюється згідно Довідки-дислокації та відповідно до Технічних умов Замовника. Місця надання Послуг вказуються в Довідки-дислокації. (додається до позовної заяви).

Згідно з п. п. 6.1.1. п. 6.1. Договору, замовник зобов`язаний Своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за надані Послуги згідно умов цього Договору.

Відповідно до п. п. 6.3.3. Договору, виконавець зобов`язаний Забезпечити надання Послуг у строки, встановлені цим Договором.

Згідно з п. 10.1 Договору Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України застосовується до відносин між Сторонами з 01 березня 2018 року. Договір діє до повного виконання вказаних в даному Договорі об`ємів послуг до 31.12.2018 року.

У відповідності до п. 1. Додаткової угоди від 26.12.2018 року № 2 до Договору № 367 від 24.05.2018 року (надалі - Додаткова угода № 2), відповідно до частини 5, статті 36 Закону України від 25.12.2015 року № 922 «Про публічні закупівлі» Сторони погодилися продовжити строк дії Договору до 01 березня 2019 року.

Також, пунктом 2 Додаткової угоди № 2 встановлено, що Сторони погодилися, що бюджетні зобов`язання за договором на 2018 рік, на загальну суму, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у Договорі, будуть оформлені Сторонами окремою додатковою угодою в 2019 році, укладеною після затвердження Замовником видатків на цю мету в установленому порядку.

У відповідності до п. 3 Додаткової угоди № 2, сторони погодилися викласти п. 10.1. Договору у такій редакції: « 10.1. Цей Договір набирає чинності з дати підписання і діє до повного виконання вказаних в даному Договорі об`ємів послуг, але не пізніше ніж до 01.03.2019 року включно, а стосовно фінансових зобов`язань сторін 2018 року - до повного їх виконання, але не пізніше 31.12.2018 року включно. Згідно зі ст. 631 ЦКУ сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення».

22 січня 2019 року Додатковою угодою № 3 до Договору № 367 від 24.05.2018 року, Сторони погодилися внести зміни до п. 3.1. Договору та викласти його у такій редакції «Ціна цього Договору становить 600 000, 00 грн. (Шістсот тисяч грн. 00 коп.), у тому числі ПДВ - 0, 00 грн. (не платник ПДВ) з урахуванням збільшення до 20 відсотків суми, наданих послуг за договором, що складає 120 000, 00 грн. (Сто двадцять тисяч грн. 00 коп.) разом це 720 000, 00 грн. (Сімсот двадцять тисяч грн. 00 коп.) в тому числі ПДВ - 0, 00 грн. (не платник ПДВ)».

На виконання умов Договору, відповідач надав послуги з прибирання та підмітання вулиць прилеглої території довкола гуртожитків Студентського містечка Національного авіаційного університету у березні та квітні 2019 року, що підтверджується такими актами надання послуг, які підписані та скріплені печатками Сторін:

- Акт надання послуг № 13 за березень 2019 року на загальну суму 60 000 (шістдесят тисяч) гривень, 00 копійок, разом з ПДВ (копія додається до позовної заяви);

- Акт надання послуг № 14 за квітень 2019 року на загальну суму 60 000 (шістдесят тисяч) гривень, 00 копійок, разом з ПДВ (копія додається до позовної заяви).

Всього на суму: 120 000 (сто двадцять тисяч) 00 гривень.

Відтак, Відповідачем на момент звернення до суду з відповідним позовом не були виконані прийняті на себе зобов`язання за Договором по оплаті послуг з прибирання та підмітання вулиць прилеглої території довкола гуртожитків Студентського містечка Національного авіаційного університету за наступними рахунками:

- Рахунок на оплату № 12 від 31 березня 2019 року на загальну суму 60 000 (шістдесят тисяч) гривень, 00 копійок, разом з ПДВ (копія додається до позовної заяви);

- Рахунок на оплату № 13 від ЗО квітня 2019 року на загальну суму 60 000 (шістдесят тисяч) гривень, 00 копійок, разом з ПДВ (копія додається до позовної заяви).

Отже, основний розмір заборгованості складає 120 000 (сто двадцять тисяч) 00 гривень.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача за неналежне виконання останнім зобов`язання щодо оплати послуг пеню в розмірі 19 073,42 грн за період з 11.04.2019-11.10.2019, інфляційні втрати за період з квітня 2019 року - січень 2020 року в розмірі 1 554,96 грн та 3 154,28 грн три проценти річних за період з 11.04.2019-10.03.2020.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, мотивуючи це тим, що дію договору про закупівлю послуг з прибирання приміщень (будівель) № 367 від 24.05.2018 було припинено 02.03.2019 року, договір на березень-квітень 2019 року не продовжувався, підстав для збільшення загальної вартості договору, крім наведених у додаткових угодах №№ 2, 3 у відповідача не було. Крім того надані до суду акти надання послуг містять неповні реквізити..

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Згідно статті 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 175 ГК України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Суд зазначає, що за своїм змістом та правовою природою укладений між сторонам правочин є договором надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм статей 901-907 Цивільного кодексу України.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. (стаття 901 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525, 615 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Суд відмічає, що договір № 367 припинив свою дію 01.03.2019 року згідно додаткової угоди № 2 від 26.12.2018.

При цьому, за твердженням позивача, у березні та квітні 2019 року надання послуг з прибирання здійснювалося на підставі усної домовленості.

Тоді як додаткових угод про продовження дії договору після 01.03.2019 року матеріали справи не містять.

Водночас суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Частиною п`ятою статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" встановлено, що дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Судом встановлено, що додатковою угодою № 3 від 22.01.2019 року до договору збільшено ціну договору на загальну суму, що не перевищує 20 відсотків ціни договору, яка становить 720 000,00 грн.

Відтак, заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги, які стосуються березня-квітня 2019 року виходять за межі строку дії договору. Однак, суд вважає за необхідне зауважити, що згідно положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (стаття 527 ЦК України).

Беручи до уваги вказане, а також ті обставини, що спірний правочин припинив свою дію 01.03.2019, наявні в матеріалах справи акти надання послуг № 13 за березень 2019 та №14 за квітень 2019 складені та підписані представниками обох сторін, твердження відповідача про відсутність у нього обов`язку сплачувати вартість фактично виконаних робіт є хибними.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Оскільки відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги позивача до відповідача про стягнення вказаної суми боргу в розмірі 120 000,00 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 9 073,42 грн пені за період з 11.04.2019 по 11.10.2019.

За приписами статті 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Беручи до уваги встановлені вище обставини щодо строку дії Договору, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав застосування до відповідача штрафних санкцій передбачених даним правочином, оскільки, як судом встановлено вище, у межах даного спору до стягненню підлягає вартість фактично наданих послуг поза строком дії договору, які були прийняті відповідачем.

Щодо заявлених позивачем до стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Керуючись викладеним вище, беручи до уваги відсутність вимоги Товариства до Університету про сплату заборгованості, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування до відповідача приписів статті 625 ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу вищевикладеного, беручи до уваги, що відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із врахуванням наведених вище обставин.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

При цьому, суд відзначає, що інші доводи та заперечення сторін не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-74, 76-80, 86, 129, 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄСБ-Гарант" до Національний авіаційний університет про стягнення 143 782,66 грн - задовольнити частково.

2. Стягнути з Національного авіаційного університету (03058, місто Київ, проспект Космонавта Комарова, будинок 1; ідентифікаційний код 01132330) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄСБ-Гарант" (02091, місто Київ, Харківське шосе, будинок 172-Б, офіс 208/1; ідентифікаційний код 37625566) 120 000,00 грн (сто двадцять тисяч 00 копійок) боргу та 1 800,00 грн (одну тисячу вісімсот гривень 00 копійок) судового збору.

3. У іншій частині в позові відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ