ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2020 р. Справа№ 910/7788/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Іоннікової І.А.

Разіної Т.І.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2020

у справі №910/7788/20 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»

до Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

про стягнення 87 759, 95 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (далі, відповідач) про стягнення 87 759, 95 грн, з яких: 71 094,88 грн основного боргу, пеня у розмірі 14 475,61 грн, 1 123,29 грн інфляційних втрат та 1 063,17 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем за Договором №ДЕ 01220116 від 31.12.2015 в частині оплати наданих послуг.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.08.2020 у справі №910/7788/20 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що у матеріалах справи відсутні підписані обома сторонами акти надання послуг, які в розумінні пункту 4 договору № ДЕ 01220116 від 31.12.2015 є належними та допустимими доказами надання послуг. Водночас, позивачем не доведено, що такі акти надсилалися на адресу відповідача, але той ухилився від їх підписання, що у розумінні пункту 4 розділу ІІ Договору свідчило б про їх погодження зі сторони відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 07.09.2020 (про що свідчить відмітка Укрпошти Експрес на конверті) Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2020 у справі №910/7788/20 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» задовольнити у повному обсязі.

У тексті апеляційної скарги апелянтом викладено також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивоване тим, що повний текст оскаржуваного рішення було отримано скаржником 17.08.2020 (про що свідчить витяг із сайту Укрпошти, доданий до апеляційної скарги).

Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до наступного:

- судом першої інстанції надано неправильну оцінку доказам, які стосуються направлення актів наданих послуг відповідачу. За твердженнями скаржника позивачем неодноразово направлялись відповідачу акти наданих послуг, доказом повторного направлення актів є, зокрема, долучене повідомлення про вручення, яке міститься у матеріалах справи. Однак, суд першої інстанції, відхиляючи вказаний доказ, обмежився лише запереченнями відповідача, які не підкріплені жодними належними та допустимими доказами, що могли б спростувати доводи позивача. Відповідачем не спростовано та не доведено тієї обставини, що його представниками 21.02.2020 отримано не акти наданих послуг, а інші документи, які могли бути направлені поштовим відправленням №793 від 18.02.2020, в договорі не конкретизовано способу передачі актів наданих послуг;

- відсутність будь-яких претензій зі сторони АТ «Укртрансгаз», пред`явлених до АТ «Львівгаз» впродовж спірного періоду, доводить, що АТ «Львівгаз» належним чином надавало послуги згідно умов Договору, що додатково підтверджується долученими до відповіді на відзив доказами (журнали технічних оглядів і обходів газопроводів, що містяться в переліку, відображеному в додатку №1 до Договору, робочі листки, результати технічного огляду (обходу) трас розподільних газопроводів і вводів, а також інші документи, що підтверджують надання послуг позивачем за Договором відповідачу).

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду 09.10.2020, заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, просив залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін. У відзиві відповідач наголосив на тому, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо наявності умов для проведення розрахунків за Договором, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. Специфіка договору передбачає обов`язок виконавця щодо документування наданих послуг та належного інформування замовника про це, так як перевірити реальність господарської операції можна лише згідно з наданими виконавцем первинними документами. Долучені позивачем до матеріалів справи акти здачі-приймання робіт (надання послуг) не можна вважати належними доказами, так як такі акти не підписані відповідачем через їх ненадходження на адресу позивача, а докази їх направлення до матеріалів справи не долучені стороною позивача.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» у справі №910/7788/20 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Іоннікової І.А., Скрипки І.М.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2020 №09.1-08/3351/20 у зв`язку із перебуванням судді Скрипки І.М., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2020 справу №910/7788/20 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Іоннікова І.А., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2020 у справі №910/7788/20 (головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Іоннікова І.А., Разіна Т.І.) поновлено Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2020 у справі №910/7788/20; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2020 у справі №910/7788/20; розгляд апеляційної скарги, враховуючи частину 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), оскільки предметом розгляду у справі №910/7788/20 є вимоги про стягнення 87 759,95 грн, а відтак вказана справа відноситься до малозначних в розумінні положень пункту 1 частини 5 статті 12 та частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України.

У матеріалах справи наявні належні докази повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, а також закінчення встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2020 процесуальних строків на подачу відзиву, заперечення на відзив, всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

31.12.2015 між позивачем (виконавцем) та відповідачем (замовником) укладено Договір про експлуатацію складових газорозподільної системи №ДЕ 01220116 (далі, Договір).

Згідно пункту 1 розділу І Договору за цим Договором замовник передає виконавцю в експлуатацію складові газорозподільної системи, які безпосередньо підключені (приєднані) до газових мереж виконавця, який є оператором газорозподільної системи (оператором ГРМ), та використовується для забезпечення розподілу природного газу споживачам, підключеним (приєднаним) до складових газорозподільної системи замовника.

Під складовими газорозподільної системи розуміється об`єкт газопостачання, наданий замовником для експлуатації виконавцем, що перебуває у власності замовника, вказаний сторонами у додатку 1 до цього договору (пункт 2 розділу І Договору).

Згідно пункту 3 розділу І Договору надання послуг з експлуатації об`єкта включає здійснення виконавцем комплексу технічних заходів для забезпечення розподілу природного газу, виконання робіт з технічного обслуговування, огляду, обстеження та поточного ремонту, в строки та порядку, що передбачені цим Договором та чинними нормативно-правовими актами (далі, послуги, роботи).

Перелік послуг (робіт) з експлуатації об`єкта газопостачання, що надаються виконавцем, у якому вказується, зокрема, графік виконання та вартість таких робіт (послуг), є невід`ємною частиною цього договору (пункт 4 розділу І Договору).

У Додатку №2 до Договору сторони визначили перелік послуг (робіт) з експлуатації об`єкта газопостачання, що надаються виконавцем замовнику згідно додатку №1 (розрахунок на 1 рік):

Періодичний обхід газопроводів:

- 1 раз на 3 місяці в забудованій частині, 441 км.

- 1 раз на 2 тижні в забудованій частині населеного пункту, 34,69 км.

Строк виконання робіт: з 01.01.2016 до закінчення терміну дії угоди.

У розділ ІІ Договору сторони погодили вартість послуг (робіт) та порядок розрахунків.

Так, пунктом 4 розділу ІІ Договору встановлено, що фактичні обсяги наданих послуг оформлюються щокварталу актом наданих послуг, який складається та подається позивачем на розгляд відповідача у двох примірниках. Відповідач зобов`язується протягом 10 днів від дати передачі актів наданих послуг підписати їх та повернути один примірник кожного акта позивачу або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання такого акта. У випадку неповернення відповідачем акта наданих послуг та ненадання обґрунтованих заперечень щодо нього у визначений строк цей акт вважається погодженим відповідачем в редакції позивача.

Остаточний розрахунок за послуги (роботи), визначені пунктом 3 розділу ІІ договору, а також за надання додаткових послуг (робіт) власнику, пов`язаних із експлуатацією об`єкта, здійснюється не пізніше п`яти календарних днів після підписання акта наданих послуг (робіт) на підставі рахунку виконавця (пункт 5 розділу ІІ Договору).

Цей Договір є укладеним і набирає чинності з дати підписання його сторонами і діє до 31.12.2016. Якщо протягом місяця до закінчення строку дії цього договору жодна зі сторін не заявляє про припинення його дії, цей договір вважається укладеним на такий самий новий строк та на тих самих умовах (пункт 1 розділу VI Договору).

Звертаючись до суду із позовом у даній справі, позивач зазначає, що протягом усього часу дії Договору, зокрема і спірного періоду (друга половина 2019 року - перша половина 2020 року) дотримувався своїх зобов`язань, якісно та своєчасно надавав послуги з експлуатації складових газорозподільної системи, які підключені до газових мереж виконавця.

В якості доказів, що підтверджують надання послуг з експлуатації складових газорозподільної системи позивач надав суду підписані ним в односторонньому порядку акти надання послуг №79015176 від 30.06.2019 на суму 17 773, 72 грн, №79023718 від 30.09.2019 на суму 17 773,72 грн, №79037847 від 31.12.2019 на суму 17 773,72 грн, №70009693 від 31.03.2020 на суму 17 773,72 грн.

За твердженням позивача, відповідач не оплатив вартість наданих послуг за вказаними актами, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 71 094,88 грн основного боргу, а також нараховані на неї пеню у розмірі 14 475,61 грн, 1 123,29 грн інфляційних втрат та 1 063,17 грн 3% річних.

Відповідач, у свою чергу, вказану заборгованість не визнає, оскільки заперечує факт надання послуг за Договором №ДЕ 01220116 від 31.12.2015. Вказує, що акти надання послуг, на які посилається позивач, на його адресу не надсилалися та ним не підписувалися.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, правовідносини між сторонами у даній справі виникли на підставі Договору №ДЕ 01220116 від 31.12.2015, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг з елементами договору підряду, тобто містить ознаки змішаного договору.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України визначено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

За змістом статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як уже зазначалося вище, пунктом 4 розділу ІІ Договору встановлено, що фактичні обсяги наданих послуг оформлюються щокварталу актом наданих послуг, який складається та подається позивачем на розгляд відповідача у двох примірниках. Відповідач зобов`язується протягом 10 днів від дати передачі актів наданих послуг підписати їх та повернути один примірник кожного акта позивачу або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання такого акта. У випадку неповернення відповідачем акта наданих послуг та ненадання обґрунтованих заперечень щодо нього у визначений строк цей акт вважається погодженим відповідачем в редакції позивача.

Тобто, факт надання позивачем відповідачу послуг у відповідному розмірі згідно умов Договору має бути підтверджений актом наданих послуг, підписаним сторонами. При цьому, у разі надання позивачем відповідачу акту наданих послуг та відсутності заперечень стосовно нього протягом десяти днів від дати його отримання, такий акт вважається погодженим замовником.

Позивач у якості доказів, що підтверджують надання послуг з експлуатації складових газорозподільної системи згідно Договору надав суду акти надання послуг №79015176 від 30.06.2019 на суму 17 773,72 грн, №79023718 від 30.09.2019 на суму 17 773,72 грн, №79037847 від 31.12.2019 на суму 17 773,72 грн, №70009693 від 31.03.2020 на суму 17 773,72 грн. Дані акти підписані в односторонньому порядку лише позивачем.

На підтвердження надіслання відповідачу вказаних актів наданих послуг позивач до суду першої інстанції надав рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №653 від 18.02.2020. За твердженнями позивача, відповідач не повернув підписані примірники актів, не надав мотивованих відмов від їх підписання у встановлений строк, а тому останні в силу пункту 4 розділу ІІ Договору вважаються погодженими замовником у редакції виконавця та підтверджують факт належного виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором.

Відповідач, у свою чергу, факт отримання вказаних актів від позивача заперечив, зазначивши про відсутність у матеріалах справи належних доказів щодо їх надсилання (отримання) відповідачу.

Колегія суддів, оцінюючи зазначені доводи сторін, зазначає наступне.

Положеннями пункту 8 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (далі - Правила), встановлено, що до внутрішніх поштових відправлень належать, зокрема, листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

Відповідно до пункту 2 Правил, розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Згідно з пунктами 59, 61 Правил надання послуг поштового зв`язку затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Згідно вказаних Правил квитанція або касовий чек (в яких зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дату та вид послуги, її вартість) є доказами надіслання поштового відправлення, однак не підтверджують, які саме документи у ньому відправлялись. Тільки поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення підтверджують, які саме документи пересилались стороною.

Дослідивши долучене позивачем до матеріалів справи поштове відправлення №653, судом встановлено, по-перше, що останнє надсилалося на адресу УМГ «Прикарпаттрансгаз» (76048, м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 48), у той час, як у розділі VIII Договору (місцезнаходження та банківські реквізити сторін), так і у самих актах здачі-приймання робі (надання послуг) зазначені зовсім інші реквізити та адреси замовника.

По-друге, із долученого позивачем до матеріалів справи на підтвердження надсилання актів наданих послуг повідомлення про вручення поштового відправлення №653 від 18.02.2020 (том 1, а.с. 33) неможливо встановити про направлення на адресу відповідача саме спірних актів наданих послуг, оскільки відсутній опис вкладення до вказаного поштового відправлення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що дати, які вказані в спірних актах здачі-приймання наданих послуг та дата поштового переказу лише підтверджують розбіжності, які мають місце в таких доказах. Так, позивач надає на підтвердження направлення спірних актів поштове відправлення №653 від 18.02.2020, у той час, як один зі спірних актів здачі-приймання робіт (надання послуг) датований 31.03.2020. Відтак, фізично неможливо було направити акт за березень 2020 року у лютому місяці 2020 року.

Враховуючи зазначене, а також те, що позивачем не було додано опису вкладення кореспонденції у цінний лист на підтвердження відправки на адресу відповідача спірних актів наданих послуг, суд, за наявності заперечень відповідача проти отримання спірних актів, позбавлений можливості встановити факт направлення саме спірних актів та саме на адресу відповідача.

Доводи скаржника із приводу того, що відповідачем не спростовано та не доведено тієї обставини, що його представниками 21.02.2020 отримано не акти наданих послуг, а інші документи, які могли бути направлені поштовим відправленням №793 від 18.02.2020, колегією суддів відхиляються, оскільки сторона (у даному випадку позивач) має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування, встановленим процесуальним законом.

У зв`язку із наведеним, у суду відсутні підстави вважати спірні акти надання послуг узгодженими сторонами у розумінні пункту 4 розділу ІІ Договору, а послуги з експлуатації складових газорозподільної системи - фактично наданими.

Окрім зазначеного, колегія суддів зазначає, що позивачем до матеріалів справи не надано будь-яких інших доказів на підтвердження фактичного надання послуг відповідачу у спірному періоді.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що додатково факт надання послуг (виконання робіт) згідно Договору підтверджується долученими до відповіді на відзив доказами (журнали технічних оглядів і обходів газопроводів, що містяться в переліку, відображеному в додатку №1 до Договору, робочі листки, результати технічного огляду (обходу) трас розподільних газопроводів і вводів, а також інші документи, що підтверджують надання послуг позивачем за Договором відповідачу) судом відхиляються, оскільки ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2020 залишено без розгляду клопотання позивача про продовження строку для подання відповіді на відзив та про продовження строку для подання додаткових доказів. Вказана ухвала набрала законної сили, позивачем в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Відтак, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для оцінки обставин, викладених у відповіді позивача на відзив та долучених до неї доказів.

Враховуючи вищевикладене, необґрунтованими є твердження позивача про наявність підстав для здійснення розрахунків за надані послуги у спірному періоді, у у зв`язку з чим суд першої інстанції правомірно відмовив позивачу у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача 71 094,88 грн основного боргу.

Відмова у задоволенні основної вимоги позову, у даному випадку, зумовлює відмову у задоволенні вимог про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Отже, обґрунтованими є висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Стосовно наявного у матеріалах справи клопотання відповідача від 07.08.2020 про застосування строків позовної давності до вимог позивача про стягнення пені, колегія суддів зазначає, що з огляду на зміст статей 261, 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Таким чином, оскільки позивачем не доведено факту порушення відповідачем його прав та охоронюваних законом інтересів, за захистом яких позивач звернувся до суду, та в позові відмовлено саме з підстав його необґрунтованості, відсутні підстави для вирішення питання про застосування строків позовної давності за заявою відповідача.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

За таких обставин решту аргументів скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Позивачем станом на дату подання даного позову не доведено порушення його прав та законних інтересів зі сторони відповідача.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, вважає апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2020 у даній справі підлягає залишенню без змін.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2020 у справі №910/7788/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2020 у справі №910/7788/20 залишити без змін.

Матеріали справи №910/7788/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 286 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано після виходу головуючого судді Михальської Ю.Б. з відпустки.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.А. Іоннікова

Т.І. Разіна