ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
26.11.2020 Справа № 914/1294/20
За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ріел Естейт груп, м. Львів,
про ухвалення додаткового рішення
у справі № 914/1294/20
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ріел Естейт груп, м. Львів,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Смак Україна, м. Львів,
про стягнення заборгованості у розмірі 709 715, 71 грн
Суддя Манюк П.Т.
За участю секретаря Чорної І.Б.
Представники сторін: не з`явилися;
В провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа № 914/1294/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ріел Естейт груп до Товариства з обмеженою відповідальністю Смак Україна про стягнення заборгованості у розмірі 709 715, 71 грн.
Рішенням господарського суду від 09.11.2020 позовні вимоги позивача задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача суму в розмірі 235 746, 06 грн, з яких: 219 530, 01 грн - основного боргу; 10 886, 36 грн заборгованість по оплаті комунальних послуг; 1 094, 92 грн інфляційних втрат; 750, 42 грн 3% річних та 3 484, 35 грн судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Разом з тим, позивачу встановлено п`ятиденний строк, для подання доказів, що підтверджують розмір судових витрат пов`язаних із розглядом справи.

16.11.2020 позивач звернувся до господарського суду із заявою про стягнення із відповідача 45 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 10 645, 74 грн судового збору.

Відповідно до вимог ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, задля визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Позивачем при поданні позовної заяви було заявлено до стягнення з відповідача 11 250, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу. У клопотанні про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, позивач просить суд стягнути з відповідача 45 000, 00 грн, що не суперечить вимогам ч. 3 ст. 124 ГПК України, яка передбачає, що попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Обґрунтовуючи розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем додано до матеріалів справи: копію договору про надання професійної правничої допомоги від 21.10.2019 № 21/10/19; копію акту приймання-передачі результатів наданої професійної правничої допомоги від 13.11.2020 № 1; копію додатку від 13.11.2020 № 1 до акту приймання-передачі результатів наданої професійної правничої допомоги від 13.11.2020 № 1 «Деталізований звіт про обсяг наданої професійної правничої допомоги».

Проте, враховуючи, що позов у справі було задоволено частково понесені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 45 000, 00 грн, які документально підтверджені позивачем, відповідно до вимог ч. 4 ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 14 726, 71 грн. В іншій частині заяви про стягнення з відповідача витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги слід відмовити.

Оскільки в рішенні не було вирішено питання щодо розподілу цих витрат, керуючись статтею 244 ГПК України, суд вважає за необхідне прийняти додаткове рішення у справі № 914/1294/20.

Щодо вимог заяви про стягнення з відповідача на користь позивача 10 645, 74 грн судового збору, то суд відмовляючи в цій частині вимоги, виходив з того, що при ухваленні судового рішення, судом було вирішено питання щодо судового збору та стягнуто з відповідача на користь позивача 3 484, 35 грн судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог .

Керуючись 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Ухвалити додаткове рішення у справі № 914/1294/20.

2. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ріел Естейт груп Груп задоволити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Смак України (79008, м. Львів, пл. Соборна, 2А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ріел Естейт Груп (79031, м. Львів, вул. Скорини, 32/77, ) 14 726, 71 грн витрат на професійну правничу допомогу.

4. В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

5. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

6. Додаткове рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Суддя П.Т. Манюк