ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.12.2020 Справа № 920/693/20
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., при секретарі судового засідання Гордієнко Ж.М., розглянувши матеріали справи № 920/693/20

за позовом: Першого заступника керівника Сумської місцевої прокуратури Сумської

області (40000, вул. Герасима Кондратьєва, 79, м. Суми, 40000)

в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Сумській області (40000,

м. Суми, вул. Першотравнева, 29, )

до відповідача: Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради

(40009, м. Суми, вул. Білопільський шлях, 9, код 03352455)

про стягнення 128 737 грн 59 коп.

за участю представників сторін:

Прокурор: Тихонова О.М., наказ № 250к від 11.09.2020,

від позивача: Матюха Д.М., довіреність № 963/12 від 18.03.2020,

від відповідача: Тиченко М.П., довіреність № 22/06 від 02.01.2020,

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

10.07.2020 перший заступник керівника Сумської місцевої прокуратури Сумської області в інтересах держави звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 128 737 грн 59 коп завданої шкоди навколишньому природному середовищу внаслідок перевищення встановлених нормативів ГДС.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що проведеною перевіркою було встановлено факт скидання стічних вод у поверхневий водний об`єкт р. Псел з перевищенням встановлених нормативів ГДС по нітратам, чим порушив вимоги ст. 44 п.3, ст.70 п.6, ст. 95 Водного Кодексу України. Позивач не звернувся до суду з позовом про стягнення збитків, а тому прокурор звернувся до суду з даним позовом. Прокурор стверджує, що в результаті протиправних дій відповідачем була спричинена шкода державі в розмірі 128737 грн 59 коп., розрахунок якої здійснено відповідно до Методики розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Мінприроди України № 389 від 20.07.2009. та зареєстрованої Мін`юстом України № 767/16783 від 14.08.2009).

Ухвалою суду від 14.07.2020 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 30.07.2020, 11:00.

30.07.2020 відповідачем надано відзив від 29.07.2020 № 22/4887 на позовну заяву, відповідно до змісту якого не погоджується з позовними вимогами та окрім іншого зазначає, що при подачі позовної заяви прокурором порушено строки позовної давності.

Ухвалою суду від 30.07.2020 № 920/693/20 постановлено залишити позовну заяву від 08.07.2020 № 34-8106 вих-20 (вх. № 2240 від 10.07.2020) першого заступника керівника Сумської місцевої прокуратури - без руху. Встановити прокурору строк для усунення недоліків позовної заяви - п`ять днів з дня отримання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Встановити прокурору спосіб усунення недоліків позовної заяви: надання доказів відсутності керівника Сумської місцевої прокуратури станом на дату підписання позовної заяви 08.07.2020 прокурором; надання відповідного подання керівника Сумської місцевого прокуратури на делегування своїх повноважень першому заступнику; надання належних доказів в підтвердження того, що у Державної екологічної інспекції у Сумській області відсутні кошти для сплати судового збору, для звернення до суду з даною позовною заявою.

10.08.2020 на виконання вимог зазначеної ухвали суду прокурором подано письмові пояснення від 10.08.2020 № 34-9529 вих-20 щодо подання позову першим заступником керівника Сумської місцевої прокуратури Сумської області та докази відсутності у Державної екологічної інспекції у Сумській області коштів для сплати судового збору, для звернення до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 10.08.2020 призначено підготовче засідання на 27.08.2020, 12:20.

В судовому засіданні 27.08.2020 оголошено перерву до 22.09.2020, 11:00.

21.09.2020 прокуратура подала до суду відповідь на відзив № 34-10735вих-20 від 21.09.2020.

Ухвалою суду від 22.09.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів з 22.09.2020 по 22.10.2020, відкладено підготовче засідання на 06.10.2020, 11:30.

Протокольною ухвалою від 06.10.2020 оголошено перерву в судовому засіданні до 20.10.2020, 12:30.

20.10.2020 судове засідання не відбулося через перебування судді Заєць С.В. з 12.10.2020 по 23.10.2020 на лікарняному.

Ухвалою суду від 26.10.2020 призначено підготовче засідання на 03.11.2020, 12:10.

Ухвалою суду 03.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.12.2010, 11:00.

В судовому засіданні 01.12.2020 прокурор та представник позивача надали усні пояснення в обґрунтування своєї позиції по справі та просили суд позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 01.12.2020 проти задоволення позову заперечував у повному обсязі.

У судовому засіданні 01.12.2020 було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

За результатами проведеної позивачем в період з 03.06.219 по 14.06.2019 планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства у діяльності відповідача, було встановлено та підтверджено факт скидання стічних вод у поверхневий водний об`єкт р. Псел з перевищенням встановлених нормативів ГДС по нітратам, що є порушенням вимог ст. 44 п. З, ст. 70 п. 6, ст. 95 Водного Кодексу України.

За результатами перевірки позивачем було складено Акт, складений за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів № 293/05 від 19.02.2020 (надалі Акт). Вищезазначене підтверджується копією вказаного акту (а.с.35-46). Вищезазначене підтверджується копією вказаного акту (а.с.17-23).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вказані вище обставини про проведення перевірки та складання відповідного акту, є такими, що встановлені судом на підставі належних та допустимих доказів, які надані прокурором.

Отже, факт вчинення відповідачем порушення вимог природоохоронного законодавства підтверджується актом планової перевірки, який був підписаний керівником та скріплений печаткою підприємства (відповідача) без жодних зауважень до його змісту чи виявлених порушень вимог природоохоронного законодавства.

Стосовно визначення забруднення вод нітритами, то масу скиду було визначено як різницю між фактичним скидом забруднюючої речовини у водний об`єкт за розрахунковий період та ліміту скиду забруднюючої речовини, встановлений у дозволі на спеціальне водокористування.

Тому, перевищення нормативу ГДС відповідачем склало: нітрити 2,41 т/рік, а розмір шкоди навколишньому природному середовищу склав 128 737 грн 59 коп.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з претензією № 117/05 від 25.07.2020 з пропозицією добровільно відшкодувати нанесену державі шкоду (а.с.38). Однак відповідачем збитки відшкодовані не були.

Позивач звернувся із листом до прокуратури про звернення з позовом до суду про стягнення шкоди з відповідача, у зв`язку із неможливістю самостійно захистити свої інтереси. Прокурор листом від 03.07.2020 повідомив позивача про намір звернутись до господарського суду з позовом (а.с.42, 45).

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Стосовно порушення інтересів держави діями відповідача.

Як стверджує прокурор, поведінка відповідача завдає шкоду державним інтересам, так як невідшкодування відповідачем завданої шкоди навколишньому середовищу прямо порушує права громадян, які визначені ст.ст. 27,49, 50 Конституції України на охорону здоров`я, санітарно-епідеміологічне благополуччя, безпечне для життя і здоров`я довкілля та позбавляє можливість держави виконати вимоги ст.ст. 16,50 Конституції України щодо забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України.

Тому прокурор звернувся до суду із позовом для захисту інтересів держави в особі позивача, відповідно до ст. 131-1 Конституції України.

Суд погоджується з доводами прокурора та приходить до висновку, що незважаючи на встановлені порушення та тривалість їх існування, позивач будь-яких заходів на усунення порушень до моменту звернення прокурора з позовом не вжив. Крім того, позивач звернувся до прокурора з листом про стягнення шкоди з відповідача, у зв`язку з неможливістю самостійно захистити свої інтереси.

Отже, оскільки позивач не здійснив захист інтересів держави, то існує необхідність їх захисту прокуратурою та наявні, визначені законом підстави, для звернення прокурора до суду з даним позовом.

Стосовно наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Пунктом «в» статті 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», встановлено, що економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають, зокрема встановлення лімітів використання природних ресурсів, скидів забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище.

Відповідно до п. 3, 7 ч. 1 ст. 44 Водного кодексу України, водокористувачі зобов`язані дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території; здійснювати облік забору та використання вод, вести контроль за якістю і кількістю скинутих у водні об`єкти зворотних вод і забруднюючих речовин та за якістю води водних об`єктів у контрольних створах, а також подавати відповідним органам звіти в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

Згідно з ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища.

Як передбачено в ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначено у статті 1166 ЦК України, з аналізу якої слідує, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина 2 статті 1166 ЦК України).

Суд звертає увагу, що відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди. Для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 ЦК України необхідно довести такі елементи: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина особи, що завдала шкоду.

В той же час, суд погоджується з доводами прокурора, що вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, слід виходити з презумпції вини правопорушника.

Отже, позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди, навпаки, відповідач повинен довести, що у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.

Щодо протиправної поведінки відповідача, наявності шкоди, причинного зв`язку.

Суд погоджується з твердженням позивача, що чинним законодавством встановлений обов`язок відповідача КП «Міськводоканал» Сумської міської ради, в частині здійснення заходів щодо своєчасного відтворення і запобігання псуванню, забрудненню, засміченню та виснаженню природних ресурсів.

Фактично тоннаж забруднюючих речовин, які потрапили в поверхневий водний об`єкт протягом року був визначений безпосередньо відповідачем та відображений у статистичному звіті 2-тп (водгосп), форма затверджена Наказом Мінприроди України від 16.03.2015 № 78 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.04.2015 за № 382/26827.

Відповідачем сам факт наявності забруднюючих речовин не спростовується.

Крім того, відповідачем не надано належних та допустимих доказів про проведення перевірки на підприємстві для встановлення осіб та обставин потрапляння забруднюючих речовин в водний об`єкт.

Стосовно визначення забруднення вод нітритами, то масу скиду було визначено як різницю між фактичним скидом забруднюючої речовини у водний об`єкт за розрахунковий період та ліміту скиду забруднюючої речовини, встановлений у дозволі на спеціальне водокористування.

Тому, перевищення нормативу ГДС відповідачем склало: нітрити 2,41 т/рік, а розмір шкоди навколишньому природному середовищу склав 128 737 грн 59 коп.

Як вже зазначалось, в позовній заяві прокурором наведено розрахунок шкоди, який здійснений на підставі Методики розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Мінприроди України № 389 від 20.07.2009 р. на суму 128737 грн 59 коп.

Прокурором надано докази винних дій відповідача, наявності шкоди. Враховуючи зазначене вище, у даному випадку наявна і така умова відповідальності, як причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

Оскільки, як вже зазначалось, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідна наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а у даному випадку наявність таких умов доведена прокурором належними та допустимими доказами, то позовні вимоги прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є, зокрема, 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать, зокрема, 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50%, обласних бюджетів та бюджету АРК - 20%, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70%.

В главі 4 Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.01.2013 № 43, передбачено, що платежі, які відповідно до Бюджетного кодексу України та Закону України про Державний бюджет України на відповідний рік розподіляються між державним та місцевими бюджетами головними управліннями Державного казначейства України за встановленими нормативами між державним бюджетом та відповідними місцевими бюджетами.

Таким чином, заподіяні збитки в сумі 128737 грн 59 коп., факт заподіяння яких встановлений судом, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а саме до спеціального фонду Державного бюджету України відповідно до норм розподілу вказаних сум між державним бюджетом та місцевим бюджетом Нижньосироватської ОТГ Сумської області.

Також, судом було досліджено всі інші аргументи і доводи сторін, які зазначені сторонами у заявах по суті, однак судом про вказані аргументи у рішенні не зазначається, оскільки вони не стосуються предмету доказування по даній справі.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо спливу строку позовної давності:

Відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено про сплив строку позовної давності щодо заявлених вимог про відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, перебіг якої починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Строк позовної давності у спорах, пов`язаних із стягненням завданої природі шкоди, починається з дня складання акта про відповідне порушення, а у разі несвоєчасного складання акту - з дня, коли цей акт відповідно до вимог законодавства мав бути складений.

Судом встановлено, що Державній екологічній інспекції в Сумській області про факт порушення природоохоронного законодавства стало відомо в ході планової перевірки упродовж 03.06.-14.06.2019.

Тобто, перебіг строку позовної давності про стягнення збитків завданих порушенням вимог природоохоронного законодавства розпочинається з 14.06.2019 та триває до 14.06.2022, відтак позов поданий в межах строку позовної давності.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги прокурора до відповідача задоволені повністю, то на відповідача покладаються витрати прокурора із сплати судового збору.

Керуючись ст. ст.123, 129, 130,185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Першого заступника керівника Сумської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Сумській області, до Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради, про стягнення 128737 грн 59 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради (40030, м. Суми, вул. Білопільський шлях, 9, ) на користь Державної екологічної інспекції у Сумській області (вул. Першотравнева, 29, м. Суми, 40000, а/с 1 ВПЗ Суми, ) 128737 грн 59 коп. завданої шкоди навколишньому природному середовищу внаслідок перевищення встановлених нормативів ГДС, зарахувавши вказані кошти на рахунок (код 24062100, р/р ГФ 0018494, 1, Казначейство України (ЄАП) з подальшим перерахуванням 38621 грн 27 коп. (30%) до спеціального фонду Державного бюджету України; 25747 грн 52 коп. (20%) до спеціального фонду обласного бюджету Сумської обласної ради; 64368 грн 80 коп. (50%) до спеціального фонду місцевого бюджету Нижньосироватської ОТГ Сумської області.

3. Стягнути з Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради (40030, м. Суми, вул. Білопільський шлях, 9, ) на користь Прокуратури Сумської області (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 33, ) судові витрати за сплату судового збору на суму 2102 грн 00 коп.

4. Видати Державній екологічній інспекції у Сумській області та Прокуратурі Сумської області накази після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04.12.2020.

Суддя С.В. Заєць