ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

"30" листопада 2020 р.м. ХарківСправа № 922/1519/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

розглянув матеріали

позовної заяви Харківської місцевої прокуратури № 4, м. Харків в інтересах держави, в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, м. Київ
до Фізичної особи - підприємця Холодної Ірини Сергіївни, м. Харків
про стягнення 22 455,65 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.06.2019 позовну заяву було повернуто прокурору.

На адресу господарського суду Харківської області 22.05.2019р. надійшла позовна заява Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Державної служби України з безпеки на транспорті до Фізичної особи - підприємця Холодної Ірини Сергіївни про стягнення 22 455,65 грн., як матеріальних збитків завданих державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2019р., дані позовні матеріали передані на розгляд судді Жигалкіну І.П.

Ухвалою суду від 27.05.2019 р. позовну заяву Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі - Державної служби України з безпеки на транспорті до Фізичної особи - підприємця Холодної Ірини Сергіївни про стягнення 22 455,65 грн., як матеріальних збитків завданих державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування залишено без руху.

Надано прокурору строк 10 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків та роз`яснено, що якщо буде усунене недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

На адресу суду 05.06.2019 р. від Харківської місцевої прокуратури № 4 надійшла заява про усунення недоліків (вх. №13743), де пояснює, що відповідно до ч.4 ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" та ч.4 ст. 53 ГПК України не потребує додаткового підтвердження представництва прокурора щодо захисту Укртрансбезпеки, як особи що самостійно не вжило заходів стягнення в судовому порядку з відповідача нарахованої та несплаченої плати.

Ухвалою від 07.06.2019 повернуто позовну заяву (вх. №1519/19 від 22.05.2019 р.) Харківській місцевій прокуратурі № 4, що подала позов в інтересах держави в особі - Державної служби України з безпеки на транспорті до Фізичної особи - підприємця Холодної Ірини Сергіївни про стягнення 22 455,65 грн.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 04.08.2020 ухвалу господарського суду Харківської області від 07.06.2019 скасовано, а справу направлено для розгляду до господарського суду Харківської області.

12.08.2020 матеріали справи №922/1519/19 повернулись до господарського суду Харківської області.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ГПК України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні (частина 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 5 статті 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного).

Враховуючи наявність спору між сторонами в даному випадку, що виключає можливість розгляду даної справи в порядку наказного провадження, і суд відповідно має визначити в порядку спрощеного чи загального позовного провадження підлягає розгляду ця справа.

Розглянувши матеріали справи, беручи до уваги, що позовна заява не відповідає ознакам малозначної справи, наведеним у ч. 5 статті 12 ГПК України, враховуючи відсутність клопотання позивача про розгляду справи в порядку спрощеного провадження, беручи до уваги, що обставини справи, що згідно ч. 3 статті 247 ГПК України мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, наразі також свідчать про відсутність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку, суд приходить до висновку про те, що справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до частини 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Оцінивши категорію даного спору, його складність та обраний прокурором спосіб захисту беручи до уваги, що дана позовна заява відповідає ознакам малозначної справи, наведеним у частині п`ятій статті 12 ГПК України, господарський суд дійшов до висновку про те, що справа №922/1519/19 підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з нормами статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій. Підготовче засідання має бути розпочате не пізніше ніж через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Проте, суд вважає за доцільне повідомити учасників провадження про наступне.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України, визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (ст. 1 ГПК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридично обґрунтоване розмежування повноважень кожної ланки судової системи, а також однойменних судів однієї ланки щодо розгляду і вирішення господарських справ гарантує безпомилковість діяльності всієї судової системи, здійснення покладених на неї завдань та є однією з юридичних гарантій належного та справедливого здійснення судочинства.

Згідно із статтею 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13) констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 (заяви № 29458/04, № 29465/04) зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

Таким чином, складова верховенства права, закріплена у пункті 1 статті 6 Конвенції, передбачає, зокрема, розгляд справи належним судом, в даному випадку - судом, до територіальної юрисдикції якого відноситься поданий господарський позов.

Згідно статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Стаття 55 Конституції України встановлює, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження рішень в суді, дій або бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожна особа має право звернутись до суду, якщо її права або свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їхньої реалізації чи мають місце інші утиски прав і свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду, навіть у випадку відсутності спеціального положення в законі про судовий захист (пункту 2 рішення Конституційного Суду Кураїни 25 грудня 1997 по справі № 9-зп).

Європейський суд з прав людини, в своїй практиці відмічає, що право на розгляд справи означає право особи звернутись до суду і право на те, що її справа буде все ж таки розглянута та вирішена судом. При цьому, особі повинна бути надана можливість реалізувати вказані права без будь-яких перешкод або ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Нормою статті 287 ГПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не приймали участі у справі, мають право подати касаційну скаргу, якщо суд вирішив питання щодо їх прав, інтересів та/або обов`язків. При цьому необхідно враховувати, що частина 4 даної статті, передбачає, що особи, які не приймали участі у справі, при умові, що суд вирішив питання стосовно їх прав, інтересів та/або обов`язків, мають право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку по його ж апеляційній скарзі.

Отже перед прийняттям позову до розгляду та відкриттям провадження у справі №922/1519/19, суд вважає за доцільне надати учаснику справи захистити свої конституційні права, з урахуванням того, що на території України встановлено карантин (Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" №211 від 11.03.2020; Постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" №392 від 20.05.2020; Постановою Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2") з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 1 серпня до 31 грудня 2020 р. на території України карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. N 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", надати можливість реалізувати вказані права без будь-яких перешкод або ускладнень, своєю здатністю безперешкодно отримати судовий захист, звернутись в рамках процесуального законодавства з касаційною скаргою.

Так, приймаючи таке рішення, суд виходячи з наступного зазначає, що касаційні скарги, подані відповідно до Перехідних положень ГПК України, як правило, пересилаються до Верховного Суду, що потребує певного часу з урахуванням поштового перебігу, а в разі ж подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду можна очікувати відкриття касаційного провадження на підставі ч. 3 ст. 294 ГПК України).

Однак розгляд касаційної скарги по суті буде неможливо як мінімум до часу отримання витребуваних письмових матеріалів справи.

Проте, суд аналізуючи норми статей зазначеного Кодексу звертає увагу на ст. 285-1, якою 19.10.2019 був доповнений Кодекс, що "після завершення апеляційного розгляду справу у п`ятнадцятиденний термін повертається до суду першої інстанції, який її розглядав".

Так, ч. 1 ст. 288 ГПК України встановлено строк подання касаційної скарги, а в свою чергу апеляційний суд , на підставі статті 285-1 направив матеріали справи до місцевого господарського суду, повинен буде витребувати справу із суду першої інстанції, з підстав отримання касаційної скарги, а потім направити за належністю до касаційної інстанції.

Господарський суд враховує, що Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" №211 від 11.03.2020 установлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України карантин.

Крім цього, Постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" №392 від 20.05.2020 (зі змінами) установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 22 травня 2020 р. до 31 липня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061).

У подальшому Постановою Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 серпня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061) та від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626).

Відповідно до п. 4 розділу Х Перехідні положення ГПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суд безпосередньо застосовує Конституцію України, якщо зі змісту норм Конституції не випливає необхідності додаткової регламентації її положень законом або якщо закон, який був чинним до введення в дію Конституції чи прийнятий після цього, суперечить їй.

Якщо зі змісту конституційної норми випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом, суд при розгляді справи повинен застосувати тільки той закон, який ґрунтується на Конституції і не суперечить їй.

Зокрема, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі Надточій проти України (далі - ЄСПЛ) та пункті 23 рішення ЄСПЛ Гурепка проти України № 2 наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Суд вважає за можливе у виниклих правовідносинах за суттю спору застосувати принцип справедливості визначений на законодавчому рівні у межах ч. 1 ст. 2 ГПК України.

Отже підсумовуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованим та таким, що не порушуючи, а ні прав учасників процесу, а ні рівності сторін, а ні доступу до справедливого судового розгляду, стосовно не прийняття позовної заяви до розгляду, з урахуванням надання захисту своїх прав кожному з учасників справи, після повернення зазначеної справи з апеляційної справи.

Так, дослідивши матеріали справи, з урахування відсутності жодного доказу з боку відповідача та виконання наведених приписів Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне прийняти до розгляду позов за правилами спрощеного провадження, встановити сторонам строки для подання ними документів на підтвердження своєї правової позиції в даному спорі.

При цьому, суд повідомляє, що на підставі встановлених статтями 174-176 та 248 зазначеного Кодексу, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі та розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Керуючись статтями 12, 162, 164, 174, 176, 181, 235, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №922/1519/19.

2. Розгляд справи № 922/1519/19 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

3. Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідачі мають надіслати суду відзив, який повинен відповідати вимогам статті 251 ГПК України, і всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Копію відзиву та доданих до нього документів відповідачі мають надіслати (надати) іншим учасникам справи одночасно із надсиланням (наданням) відзиву до суду та докази надіслання надати суду разом із відзивом на позов.

4. Встановити прокурору та позивачу, згідно статті 251 ГПК України, строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання.

5. Повідомити сторін, що додаткові письмові докази, висновки експертів, клопотання, заяви та пояснення можуть бути подані ними до суду у строк до 14.12.2020.

6. Звернути увагу відповідача, що відповідач, повинен подати суду докази разом з поданням відзиву (частина 3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. (частина 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи (частина 9, частина 10 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

7. Звернути увагу учасників справи, що до їх заяв по суті справи (позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву) додаються докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються їх пояснення, заперечення, аргументи та міркування, якщо такі докази не надані іншими учасниками справи, а також додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) вказаних заяв і доданих до них доказів іншим учасникам справи, також до заяв по суті справи, які підписані представником учасника справи, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження його представника.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Згідно частини 2 статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Дана ухвала не підлягає оскарженню

Ухвалу підписано 02.12.2019.

Суддя І.П. Жигалкін

Примітка: У зв`язку з початком тестової експлуатації підсистеми «Електронний суд» з 01.01.2019, відповідно до Розділу XI «Положення про автоматизовану систему документообігу суду» приймання та реєстрація надісланих учасниками судових процесів електронних процесуальних документів повинна здійснюватися з Електронних кабінетів, які вони мають створити в «Електронному суді» за посиланням: https://cabinet.court.gov.ua. Після запровадження роботи Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи приймання через офіційну поштову скриньку суду процесуальних документів та документів, що стосуються розгляду справ здійснюватися не буде.