ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25 листопада 2020 року Справа № 903/606/20

Господарський суд Волинської області у складі судді Костюк С. В., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом Фізичної особи підприємця Єкименко-Поліщук Анни Олександрівни

до відповідача: Фізичної особи підприємця Романчук Ганни Степанівни

про стягнення 9400,00 грн,

за участю представників-учасників справи:

від позивача: н/з;

від відповідача: н/з.

У зв`язку з неявкою сторін, запис розгляду судової справи не здійснювався, відповідно до ч.3 ст. 222 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Встановив:

Позивач Фізична особа підприємець Єкименко-Поліщук Анна Олександрівна ставить вимогу стягнути з Фізичної особи підприємця Романчук Ганни Степанівни 9400,00 грн, з них 8200,00 грн заборгованості за послуги з паркування транспортних засобів та 1200,00 грн штрафу.

В обґрунтування позовних вимог посилається на договір від 01.01.2018 про надання послуг з паркування транспортних засобів № ТТЗ-14 між ФОП Романчук Г. С. та ФОП Черняком І. В. та договір від 01.03.2013 про заміну сторони у договорі № ТТЗ-14, який укладено між ФОП Романчук Г. С., ФОП Черняком І. В. та ФОП Єкименко-Поліщук А. О. і відповідно до якого остання набула всіх прав та обов`язків виконавця договору № ТТЗ-14; в зв`язку з невиконанням зобов`язань по оплаті послуг, які становлять 1200,00 грн за одне авто щомісячно виникла заборгованість з березня по червень 2020 в розмірі 8400,00 грн. на яку нараховано штраф в розмірі 1200 грн (п.6.2.1 договору).

Ухвалою суду від 25.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.09.2020, запропоновано відповідачу надати відзив на позов, позивачу відповідь на відзив.

Згідно довідки про неможливість проведення судового засідання від 22.09.2020 судове засідання по справі № 903/606/20, призначене на 22.09.2020 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Костюк С. В. у відпустці.

Ухвалою суду від 05.10.2020 повідомлено сторін про проведення підготовчого засідання 20.10.2020.

Ухвалою суду від 20.10.2020 продовжено строк підготовчого провадження до 25.11.2020 та відкладено підготовче засідання на 10.11.2020.

Ухвалою суду від 10.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.11.2020.

Відповідач відзиву на позов не надав, ухвали направлені на його адресу, яка зазначена в позовній заяві та відповідає адресі згідно ЄДРПОУ, повернулись на адресу суду без вручення адресату з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на викладене суд розглядає справу за відсутності відзиву відповідача за наявними в ній матеріалами.

Позивач в судове засідання 25.11.2020 не з`явився, його представник подав клопотання про розгляд справи без його участі, вказавши, що позовні вимоги повністю підтримує.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Оскільки явка учасників справи у судове засідання обов`язковою не визнавалась, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності учасників справи.

Дослідивши наявні у справі докази, господарський суд встановив наступне.

01.01.2018 між ФОП Романчук Г. С. (Замовник) та ФОП Черняком І. В. (Виконавець) було укладено договір № ТТЗ-14 про надання транспортних послуг з паркування транспортних засобів двох автомобілів на території парковки гіпермаркету «Там-Там», за адресою м.Луцьк, пр.Соборності,43 (а.с.4-5).

Відповідно до п. 2.2.1 Замовник зобов`язався приймати від Виконавця результати наданих послуг шляхом підписання акту приймання-передачі наданих послуг та оплачувати їх у розмірі та у строки передбачені договором; по р.3 вартість послуг становить 1200,00 грн. за одне авто, щомісячно; по п.3.2 послуги за поточний місяць, що надаються згідно з даним договором оплачуються замовником не пізніше 15 числа поточного місяця.

Згідно з п. 3.3 договору після звавершення виконання послуг Виконавець передає Замовнику наступні оригінали документів: рахунок-фактуру, акт приймання-передачі наданих послуг.

01.03.2018 між ФОП Романчук Г. С. (сторона-1), ФОП Черняком І. В. (сторона-2) та ФОП Єкименко-Поліщук А. О. було укладено договір про заміну сторони у договорі про надання послуг з паркування транспортних засобів № ТТЗ-14 від 01.01.2018 (а.с.6-7).

В п. 1.1 договору зазначено, що сторона-2 передає, а сторона-3 набуває всі права та обов`язки, що існують на момент переходу цих прав і обов`язків у сторони-2 згідно договору про надання транспортних послуг з паркування транспортних засобів № ТТЗ-14 від 01.01.2018, укладений між ФОП Романчук Г. С. та ФОП Черняком І. В. 01.01.2018.

Згідно з п. 1.2 сторона-1шляхом підписання цього договору не заперечує проти передачі стороною-2 строні-3 прав та обов`язків, які належать стороні-2 за основним договором, у порядку та на умовах, визначених цим договором.

В п. 2.2 зазначено, що на дату підписання договору заборгованість сторони-2 перед стороною-1 згідно з основним договором відсутня.

01.05.2018 між сторонами2,3 договору підписано акт передачі-приймання документів (а.с.8).

ФОП Єкименко-Поліщук А. О. (сторона-3) звернувся до суду про стягнення з ФОП Романчук Г. С. заборгованості за транспортні послуги з паркування транспортних засобів в сумі 8400,00 грн за період з березня по червень 2020 та 1200,00 грн штрафу, хоча як слідує із змісту позовної заяви було також нараховано пеню в сумі 111,91 грн, в підтвердження надання послуг долучає підписані ним акти здачі-прийняття робіт (надання послуг): № А12 від 31.03.2020, № А13 від 30.04.2020, № А20 від 31.05.2020, № А23 від 30.06.2020 на 2760,00 грн кожен (а.с.9,12-14), акт звірки взаєморозрахунків за січень 2018-червень 2020 (а.с.15-16).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення заборгованості за транспортні послуги з паркування автомобілів в сумі 8200,00 грн не підтверджена належними доказами, а тому підстави для її задоволення відсутні.

Даний висновок зроблено з врахуванням наступного.

В силу положень ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов`язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше.

Відповідно до ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Між сторонами по справі виникли зобов`язання, що випливають з договорів про надання послуг.

Згідно з ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Умовами договору № ТТЗ-14 від 01.01.2018 сторони визначили, що надані послуги підтверджуються актами приймання-передачі послуг, які разом з рахунком-фактурою є підставою оплати послуг.

Також в договорі від 01.03.2020, а саме п. 1.1 зазначено про те, що сторони договору набувають всіх прав та обов`язків передбачених договором № ТТЗ-14, тобто і тих, що стосується підтвердження надання послуг актами приймання-передачі.

Водночас, як зазначалось вище надані з позовною заявою акти приймання-передачі за період виникнення боргу, а саме з березня по червень 2020, як і акт звірки взаєморозрахунків не підписані ФОП Романчук Г. М.

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 77, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

в и р і ш и в:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного

судового рішення

02.12.2020.

Суддя С. В. Костюк