ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" листопада 2020 р. Cправа № 924/865/20

Господарський суд Вінницької області у складу судді Маслія І.В.,, при секретарі судового засідання Шушковій А.П.

За участю представників сторін:

позивача Бобко Т.Є. довіреність № 007.2ДР-54-1120 від 09.11.2020;

відповідача Македонський О.В., виписка ЄДР від 15.11.2019 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" (пр. Миру, 41, м. Хмельницький, Хмельницька обл., 29019)

до: Подільської митниці Держмитслужби (вул. Лебединського, буд. 17, м. Вінниця, 21034)

про стягнення 19254,57 грн.

ВСТАНОВИВ :

21.07.2020 року до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" до Подільської митниці Держмитслужби про стягнення 19 254,57грн., з яких: 17 690,42грн. - основного боргу, 185,60грн. - 3% річних, 1 004,39грн. - пені, 374,16грн. - інфляційних втрат у зв`язку із неналежним виконанням умов договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №8/41АВ297-128-19 від 30.01.2019р.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 27.07.2020 відкрито провадження у справі №924/865/20 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04.08.2020.

18.08.2020 до Господарського суду Хмельницької області надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 22.09.2020 справу №924/865/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" до Подільської митниці Держмитслужби про стягнення 19 254,57грн передано за підсудністю до Господарського суду Вінницької області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України.

19.10.2020 до Господарському суду Вінницької області надійшли матеріали справи №924/865/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" до Подільської митниці Держмитслужби про стягнення 19254,57 грн. заборгованості, з яких 17690,42 грн. - основного боргу, 185,60 грн - 3% річних, 1004,39 грн - пені та 374,16 грн - інфляційних втрат.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2020 справу №924/865/20 передано на розгляд судді Маслію І.В.

Ухвалою від 20.10.2020 прийнято справу №924/865/20 до свого провадження та призначено підготовче засідання у справі на 17.11.2020.

09.11.2020 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

На визначену судом дату з`явились усі учасники процесу.

В судовому засіданні представниками сторін подано обопільно підписану заяву про надання згоди на здійснення розгляду справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого засідання.

Суд задовольнив дану заяву закривши підготовче засідання та перейшовши до розгляду справи по суті в той самий день, про що зазначено в протоколі судового засідання від 17.11.2020.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив та просив суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 17.11.2020р. судом долучено вступну та резолютивну частину рішення до матеріалів справи без її проголошення, в зв`язку з неявкою представників сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників процесу, судом встановлено наступне.

30.01.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" (далі позивач, в договорі Постачальник) та Хмельницькою митницею ДФС (в договорі Споживач) укладено договір № 8/41АВ297-128-19 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (далі Договір).

Відповідно до предмету Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2019 році газове паливо (далі газ), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором (п. 1.1. Договору).

Обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період (пункт 4.1. Договору), що підлягає оплаті Споживачем, визначається на межі балансової, належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильника газу), визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГРМ та Споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених Кодексом ГРМ (п. 2.3. Договору).

За підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати Постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи/Кодексу газорозподільних систем. На підставі отриманих від Споживача даних акту, складеного між Оператором ГРМ/ГТС та Споживачем та/або даних Оператора ГРМ/ГТС, Постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає Споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником Постачальника. Споживач протягом п`яти робочих днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу. У випадку відмови від підписання, ненадання відмови від підписання або не підписання акта приймання-передачі газу Споживачем, обсяг фактично переданого (спожитого) газу визначається на підставі Реєстру газотранспортного/газорозподільчого підприємства. В цьому випадку Постачальник має право скласти акт приймання-передачі на підставі даних реєстру газотранспортного/газорозподільного підприємства. У випадку неповернення Споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним Споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ (п.2.9.1. 2.9.5. Договору).

Ціна газу за 1000 (одну тисячу) кубічних метрів становить: без ПДВ - 10 554,50 грн. (десять тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири грн. 50 коп.), крім того ПДВ 20% - 2 110,90 грн. (дві тисячі сто десять грн. 90 коп.), всього з ПДВ - 12 665,40 грн. (дванадцять тисяч шістсот шістдесят п`ять грн. 40 коп.) (п. 3.1. Договору).

Розрахунковий період за Договором становить один календарний місяць. Оплата за поставлений газ здійснюється Споживачем в безготівковій формі протягом 7 (семи) банківських днів з дати підписання акту приймання-передачі природного газу на підставі належно оформленого рахунку-фактури, які подаються Споживачеві при оформленні поставки газу, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, за умови надходження з Державного бюджету України на реєстраційний рахунок Споживача коштів на цілі, визначені Договором (п. 4.1. та п. 4.2. Договору).

Цей Договір набирає чинності з моменту підписання його обома Сторонами, скріплення відбитками печаток Сторін та діє в частині постачання газу з 01.01.2019 до 31.12.2019 включно, але в будь якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором в частині розрахунків. Дія цього Договору може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми визначеної в Договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку (п.10.1 та 10.2. Договору).

У зв`язку з реорганізацією Хмельницької митниці ДФС шляхом приєднання до Подільської митниці Держмитслужби, відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 02.10.2019 р. № 858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби» 09.01.2020 було укладено додаткову угоду №2-3/20 про зміну Споживача у договорі від 30.01.2019 № 8/41АВ297-128-19 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів з Хмельницької митниці ДФС на Подільську митницю Держмитслужби (далі відповідач).

На виконання умов Договору, позивач поставив на протязі лютого 2020, а відповідача прийняв природний газ в обсязі 6779,69 тис. м. куб. на загальну суму 52881,59 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу:

- №ЗХМ80004254 від 29.02.2020 в обсязі 4551,694 м. куб на суму 35191,22 грн;

- №ЗХМ80004252 від 29.02.2020 в обсязі 2267,996 м. куб на суму 17690,37 грн.

Як зазначено позивачем в позовній заяві, Акт приймання-передачі природного газу №ЗХМ80004254 від 29.02.2020 в обсязі 4551,694 м. куб на суму 35191,22 грн був підписаний і оплачений відповідачем, інший Акт приймання-передачі природного газу №ЗХМ80004252 від 29.02.2020 в обсязі 2267,996 м. куб на суму 17690,37 грн не підписаний та заборгованість за ним не погашена.

Як стверджує позивач, відповідачем оплату за переданий газ не здійснено. Таким чином, сума основного боргу станом на день подачі позову складає 17690,37 грн.

У зв`язку з тим, що відповідач своєчасно не сплатив вказану суму коштів, позивач, нарахував 1004,39 грн - пені, 185,60 грн - 3% річних та 374,16 грн - інфляційних втрат, які він просить стягнути з відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить в задоволенні позовних вимог відмовити зазначивши що п. 4.5. Договору сторонами передбачено, що у разі відсутності графіку погашення заборгованості Постачальник має право грошові кошти, отримані від Споживача за газ в поточному розрахунковому періоді зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості Споживача відповідно до черговості її виникнення. Згідно Акту звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2020-19.07.2020 відповідач після виникнення цієї заборгованості здійснювала інші оплати на суму 35191,22 грн та 9685,83 грн, тому позивач міг зарахувати необхідну суму в рахунок погашення існуючої заборгованості.

Крім того, представником відповідача в судовому засіданні зазначено, що в матеріалах справи відсутні докази вручення Акту приймання-передачі природного газу №ЗХМ80004252 від 29.02.2020 в обсязі 2267,996 м. куб на суму 17690,37 грн, з огляду на це не можливо встановити чітку дату виникнення заборгованості відповідача перед позивачем.

Позивач у відповіді на відзив, зазначив що твердження відповідача щодо зарахування проплат відповідача в рахунок погашення існуючої заборгованості не можливе оскільки в платіжних дорученнях зазначено призначення платежу за відповідний місяць.

Щодо підтвердження факту отримання природного газу відповідачем в лютому 2020 в загальному обсязі 6779,69 тис. м. куб. підтверджується підписаними відповідачем актами надання послуг з оператором ГРМ від 29.02.2020 року.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, на виконання умов Договору укладеного між сторонами, позивач поставив на протязі лютого 2020, а відповідача прийняв природний газ в обсязі 6779,69 тис. м. куб. на загальну суму 52881,59 грн. за актами

- №ЗХМ80004254 від 29.02.2020 в обсязі 4551,694 м. куб на суму 35191,22 грн;

- №ЗХМ80004252 від 29.02.2020 в обсязі 2267,996 м. куб на суму 17690,37 грн.

Однак, як стверджує позивач, та не заперечує відповідач Акт приймання-передачі природного газу №ЗХМ80004254 від 29.02.2020 в обсязі 4551,694 м. куб на суму 35191,22 грн був підписаний і оплачений відповідачем, інший Акт приймання-передачі природного газу №ЗХМ80004252 від 29.02.2020 в обсязі 2267,996 м. куб на суму 17690,37 грн не підписаний та заборгованість за ним не погашена.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Статтею 193 Господарського кодексу України закріплено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За умовами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з умов Договору, Оплата за поставлений газ здійснюється Споживачем в безготівковій формі протягом 7 (семи) банківських днів з дати підписання акту приймання-передачі природного газу на підставі належно оформленого рахунку-фактури, які подаються Споживачеві при оформленні поставки газу, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, за умови надходження з Державного бюджету України на реєстраційний рахунок Споживача коштів на цілі, визначені Договором.

Факт отримання природного газу відповідачем в лютому 2020 в загальному обсязі 6779,69 тис. м. куб. підтверджується підписаними відповідачем актами надання послуг з оператором ГРМ від 29.02.2020 року.

Разом з тим відповідач провів частковий розрахунок за отриманий природній газ в лютому 2020 в обсязі 4551,694 м. куб на суму 35191,22 грн, а за отримані 2267,996 м. куб на суму 17690,37 грн розрахунок не здійснив .

Отже, сума основної заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений природний газ в кількості 2267,996 м. куб в лютому 2020 становить 17690,37 грн та підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення з відповідача 185,60 грн - 3% річних, 1004,39 грн - пені та 374,16 грн - інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 229 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.6.2. Договору у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Разом з тим, статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Оскільки договір поставки має двосторонній характер, тобто певні обов`язки покладаються як на одну, так і на іншу сторону, то у такому зобов`язанні кожна із сторін одночасно є боржником, та кредитором. З точки зору виконання такі зобов`язання є зустрічними, оскільки виконання свого обов`язку однією із сторін обумовлюється виконанням другою стороною свого обов`язку. Виконання зустрічних зобов`язань передбачає виконання кожною із сторін свого обов`язку у порядку, встановленому в даному випадку договором. Якщо ж одна із сторін зобов`язання не виконує свого обов`язку у порядку і строки, встановлені договором, то відповідно друга сторона має право або зупинити виконання свого обов`язку, або відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Частиною 4 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно з частиною 2 статті 613 Цивільного кодексу України, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Таким чином, виконання зобов`язання боржником може бути відстрочене на час прострочення кредитора, якщо останній не вчинив дій, необхідних для виконання. Тобто в такому випадку боржник не буде вважатися таким, що прострочив, та не буде нести за це відповідальність до моменту вчинення кредитором передбачених договором, необхідних дій.

Як встановлено судом, у пункті 4.2 Договору сторони погодили, що оплата за поставлений газ здійснюється Споживачем в безготівковій формі протягом 7 (семи) банківських днів з дати підписання акту приймання-передачі природного газу на підставі належно оформленого рахунку-фактури, які подаються Споживачеві при оформленні поставки газу

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази вручення відповідачу акту приймання-передачі природного газу на підставі належно оформленого рахунку-фактури.

Відсутність доказів вручення унеможливлює визначення судом дати з якої виникає обов`язок відповідача здійснити розрахунок за отриманий газ.

Суд, дослідивши всі наявні докази в матеріалах справи щодо поставки газу, встановив, що позивачем не доведено факт направлення відповідачу акту приймання-передачі природного газу на визначену в договорі адресу, а також, не доведено факт особистого вручення, у зв`язку з чим не можливо встановити початок виникнення зобов`язання щодо оплати даного акту

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача пені передбаченої п. 6.2. Договору та 3% річних та інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України.

Схожа правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 29.10.2020 у справі №904/3253/19.

Окрім того, господарський суд, при вирішення даної справи враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З урахуванням висновків, до яких дійшов суд при вирішенні даного спору, суду не вбачається за необхідне надавати правову оцінку кожному із доводів наведених позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, а також заперечень відповідача, оскільки їх оцінка не може мати наслідком спростування висновків, до яких дійшов господарський суд під час вирішення даного спору.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини, наведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 2, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 104, 129, 185, 191, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Подільської митниці Держмитслужби (вул. Лебединського, буд. 17, м. Вінниця, 21034, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" (пр. Миру, 41, м. Хмельницький, Хмельницька обл., 29019, ) 17690,42 грн. основного боргу та 1931,24 грн витрат на сплату судового збору.

3. В позовні в частині стягнення 185,60 грн - 3% річних, 1004,39 грн - пені та 374,16 грн - інфляційних втрат відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст.ст. 256, 257 та п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 27 листопада 2020 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (пр. Миру, 41, м. Хмельницький, Хмельницька обл., 29019)

3 - відповідачу (вул. Лебединського, буд. 17, м. Вінниця, 21034)