ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2020 р. Справа№ 910/2457/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Куксова В.В.

Яковлєва М.Л.

при секретарі Токарева А.Г.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 18.11.2020.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Центренерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 року (повний текст рішення складено 01.07.2020) у справі №910/2457/20 (суддя Данилова М. В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдонінвест Трейдінг"

до Публічного акціонерного товариства "Центренерго"

про стягнення заборгованості за договором поставки

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УкрдонінвестТрейдінг" (надалі - позивач) подало до Господарського суду міста Києва позовну заяву до Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (надалі - відповідач) про стягнення штрафу на суму в розмірі 13 658 181, 03 грн. за договором поставки вугілля №111/18 від 09.04.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань за договором поставки вугілля № 111/18 від 09.04.2019 року, зокрема, відповідач в порушення умов вищезазначеного договору не сплатив в повному обсязі позивачу вартість поставленого вугілля та не відшкодував вартість його доставки в установлений строк, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдонінвест Трейдінг" задоволено повністю.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Центренерго" на користь Товариства обмеженою відповідальністю "Укрдонінвест Трейдінг" грошові кошти у розмірі 13 658 181,03 грн., з яких: 11 531 205,12 грн. сума основного боргу; 1 020 416,04 грн. вартість доставки вугілля; 789 423,42 грн. сума пені; 153 965,38 грн. 3 % річних; 163 171,07 грн. інфляційних втрат; 204 872, 72 грн. сума судового збору.

Крім того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2020 року (повний текст ухвали складено 25.06.2020) у справі № 910/2457/20 зустрічну позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Центренерго" з доданими до неї документами залишено без розгляду та повернуто відповідачу по справі з підстав визначених в судовому рішенні.

Не погоджуючись з прийнятими рішенням та ухвалою суду першої інстанції Публічне акціонерне товариство "Центренерго" подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 року та ухвалу від 25.06.2020 у справі № 910/2457/20 та ухвалите нове рішення, яким передати справу № 910/2457/20 на новий розгляд до суду першої інстанції.

Також скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушено або неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга має бути задоволена.

Апелянт вказує, що позивачем під час виконання своїх зобов`язань було допущено виконання зобов`язання по поставці вугілля з порушенням строків поставки.

Крім того, скаржник зазначає, що при укладенні договору поставки вугілля №111/18 від 09.04.2019 року публічне акціонерне товариство "Центренерго" розраховувало, що товариство з обмеженою відповідальністю "Укрдонінвест Трейдінг" поставить якісне вугілля, яке відповідатиме встановленим стандартам, технічних умовам та технічній документації. Натомість, на підставі вищевказаного договору було поставлено неякісне вугілля, яке не відповідає встановленим стандартам, технічним умовам та технічній документації.

Враховуючи вищевикладене, скаржник вважає поставку неякісного вугілля за Договором поставки вугілля істотними порушеннями зазначеного договору, що відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України є підставою для його розірвання в судовому порядку.

Таким чином, на думку скаржника суд першої інстанції в неповному обсязі з`ясувавши обставини справи, зокрема, щодо підтвердження матеріалами справи виконання позивачем взятих зобов`язань за Договором №111/18 від 09.04.2019 року дійшов неправомірного висновку про задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдонінвест Трейдінг".

При цьому, скаржник не погоджується з прийнятим рішенням в частині стягнення неустойки (пені) у сумі 789 423,42 грн., інфляційних втрат 163 171,07 грн., та 3 % річних у сумі 153 965,38 грн..

Скаржник вважає, що нарахування штрафних санкцій під час дії мораторію введеного господарським судом в справі про банкрутство публічного акціонерного товариства "Центренерго" є незаконним.

Крім того, апелянт зауважує, що ухвалою господарського суду міста Києва від 19.08.2019 року у справі №15/76-б-43/624-б провадження у справі про банкрутство публічного акціонерного товариства "Центренерго" закрито, дію мораторію припинено. Однак, при цьому ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2019 року зупинено дію оскаржуваної ухвали господарського суду м. Києва від 19.08.2019 року до розгляду апеляційних скарг. Постанова за результатами апеляційного перегляду була прийнята Північним апеляційним судом 15.10.2019 року. Отже дія мораторію у справі № 15/76-б-43/624-б фактично було припинено з 15.10.2019 року, з дня набрання законної сили ухвали господарського суду м. Києва від 19.08.2019 року після її перегляду в апеляційному порядку, а тому висновки суду першої інстанції про нарахування неустойки за період з 28.08.2019 року по 03.09.2019 року, тобто після припинення дії мораторію є помилковими та безпідставними.

03.08.2020 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою, надійшли до Північного апеляційного господарського суду та відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М. Л., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2020 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.06.2020 року у справі № 910/2457/20 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, а саме: подання окремих апеляційних скарг на рішення та ухвалу суду першої інстанції з доданням доказів про сплату судового збору за їх подачу.

Через канцелярію Північного апеляційного господарського суду 01.09.2020 року від скаржника надійшла заява про усунення недоліків.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2875/20 від 07.09.2020, у зв`язку з перебуванням судді Разіної Т. І. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2020 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В. В., Яковлєв М. Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 апеляційну скаргу Публічного акціонерне товариство "Центренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 у справі №910/2457/20 прийняти до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В. В., Яковлєв М. Л., клопотання Публічного акціонерне товариство "Центренерго" про поновлення строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 у справі №910/2457/20 задоволено та поновлено скаржнику пропущений процесуальний строк, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерне товариство "Центренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 у справі №910/2457/20, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 у справі №910/2457/20 до винесення Північним апеляційним господарським судом акту за результатами розгляду апеляційної скарги на підставі п. 5 ст.262 ГПК України та призначено справу до розгляду на 28.10.2020.

22.09.2020 року через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдонінвест Трейдінг" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити без задоволення апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго", а оскаржуване рішення - без змін.

Представник позивача у відзиві зазначає, що вважає апеляційну скаргу безпідставною, та необґрунтованою, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 року у даній справі таким, що ухвалене за результатами повного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права законним та обґрунтованим.

Позивач наголошує, що ним на виконання умов Договору поставки №111/18 від 09.04.2019 року, у строк (термін), обсягах, асортименті та по реквізитах, погоджених сторонами була поставлена (відвантажена) вугільна продукція.

При цьому, скаржник не виконав п. 7.7 Договору поставки та не оплатив у повному обсязі вартість поставленого вугілля та не відшкодував вартість його доставки в установлений строк, в результаті чого у відповідача утворилась заборгованість.

Твердження скаржника про те, що позивачем в порушення умов Договору поставлено неякісне вугілля, яке не відповідає встановленим стандартам, технічним мовам та технічній документації, позивач вважає необґрунтованим, оскільки вказані твердження всупереч вимогам ст. 74 Господарського кодексу України, скаржник не підтверджує жодними належними доказами.

Позивач наголошує, що умовами договору чітко визначені вимоги, які стосуються якості поставленого вугілля, порядку посвідчення перевірки та погодження сторонами договору такої якості. На виконання умов договору, позивачем у встановленому порядку і строки до моменту підписання актів звіряння кількості та якості вугілля було надано оригінали примірників посвідчень якості вугілля. Вказані посвідчення відображені, як в актах звіряння кількості та якості, так і в актах приймання-передачі вугільної продукції за договором, які підписані, в тому числі і представниками апелянта та долучені до матеріалів справи. У відповідності до умов договору, апелянт мав право не приймати і не оплачувати вугілля, якщо будь-який з його якісних показників виходить за межі встановленого договором допустимого діапазону, однак, вугілля прийнято представниками відповідача, що на думку позивача свідчить про належне виконання умов договору.

Також правомірним, в зв`язку з встановленим фактом прострочення сплати суми основного боргу, вважає позивач і вимоги про стягнення штрафних санкцій та 3% річних. При цьому позивач, з посиланням на ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та Постанову Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", зазначає, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Щодо питання дії мораторію позивач посилається на висновки викладені в Постанові Верховного Суду по справі №11/Б-1203 від 06.02.2019 року та вважає, що мораторій поширює свою дію на конкурсну заборгованість та не поширює на поточну. Поточні вимоги кредиторів боржника знаходяться у вільному правовому режимі до визнання боржника банкрутом.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що ним законно та обґрунтовано нараховано пеню та 3% річних за порушення відповідачем зобов`язань по Договору поставки.

Більше того, ухвалою господарського суду міста Києва від 19.08.2019 року по справі № 15/76-6-43/624-6, провадження у справі про банкрутство публічного акціонерного товариства "Центренерго" закрито, дію мораторію припинено. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2019 року та Постановою Верховного Суду від 03.12.2019 року скарги залишені без задоволення, а ухвала господарського суду міста Києва від 19.08.2019 року - без змін.

Позивач, з посиланням на ч. 1 ст. 235 ГПК України та ч. 4 ст. 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (який був чинний на дату винесення ухвали Господарського суду міста Києва від 19.08.2019 р.) зазначає, що ухвала господарського суду м. Києва від 19.08.2019 р. по справі № 15/76-6-43/624-6 набрала законної сили в день її прийняття, не була скасована у встановленому законом порядку, а отже викладені в ній обставини, в тому числі, і щодо скасування мораторію є чинними саме з 19.08.2019 р.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4076/20 від 28.10.2020, у зв`язку з перебуванням судді Куксова В. В. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2020 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді:Тищенко А. І., Яковлєв М. Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2020 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 року у справі №910/2457/20 прийняти до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Тищенко А. І., Яковлєв М. Л. та призначено справу до розгляду на 18.11.2020.

У зв`язку з лікарняним судді Тищенко А. І., відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 17.11.2020 матеріали апеляційної скарги передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В. В., Яковлєв М. Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2020 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 року у справі №910/2457/20 прийнято до свого провадження колегією суддів, та зазначено, що розгляд справи буде здійснюватись за раніше визначеною датою та часом.

18.11.2020 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання про зупинення провадження у справі. В обґрунтування вказаного клопотання представник зазначає, що в провадженні Північного апеляційного господарського суду перебуває апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.06.2020 про повернення зустрічної позовної заяви ПАТ «Центренерго» без розгляду, у зв`язку з чим зазначає, що розгляд апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 року у справі №910/2457/20 є передчасним та таким що порушує основні засади господарського судочинства.

В судовому засіданні 18.11.2020 представник скаржника підтримав клопотання про зупинення провадження у справі та просив задовольнити його також підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив задовольнити її, а оскаржуване рішення просив скасувати.

В судовому засіданні 18.11.2020 представник позивача заперечив проти задоволення клопотання про зупинення провадження у справі, а також заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з урахуванням відзиву на апеляційну скаргу поданого під час апеляційного провадження та просив відмовити в її задоволенні, а оскаржуване рішення просив залишити без змін.

Колегія суддів, щодо клопотання представника скаржника про зупинення провадження у справі дійшла висновку про відмову в його задоволенні, оскільки, як вбачається з постанови Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2020 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.06.2020 у справі № 910/2457/20 залишено без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

В судовому засіданні 18.11.2020 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "УкрдонінвестТрейдінг" та Публічним акціонерним товариством "Центренерго" був укладений Договір поставки вугілля № 111/18 від 09.04.2019 року, Додаткова угода №1 в 27.05.2019р. до договору поставки вугілля № 111/18 від 09.04.2019р. та Додаткова угода №2 в 26.06.2019р. до договору поставки вугілля № 111/18 від 09.04.2019р.

Згідно з п. 1.1. вказаного договору Постачальник поставить (передасть) у власність Покупця, а Покупець прийняти і оплатити вугільну продукцію (далі вугілля) на зазначених Договорі умовах.

У відповідності до п. 1.2. вказаного договору, кількість, асортимент і строки (терміни) поставки вугілля погоджуються Сторонами в залежності від потреби Покупця, але в будь-якому випадку в межах загальної суми Договору і терміну його дії, та разом з назвами виробників, вантажовідправників, відокремлених підрозділів Покупця (ТЕС) - вантажоотримувачів, залізничних станцій відправлення, залізничних станцій вантажоотримувачів і їх реквізитами вказуються в спеціфікаціях до Договору, які є невід`ємною частиною Договору.

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що поставка вугілля по Договору здійснюється залізничним транспортом на умовах DDP (залізнична станція призначення) згідно з "Інкотермс 2010. Правила ІСС з використанням термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі", з урахуванням передбачених Договором особливостей.

Перевезення вугілля здійснюється AT "Укрзалізниця" у відкритих вагонах, технічно справних, очищених від залишків попередніх вантажів, залізничних вантажних напіввагонах, якими на праві власності або іншій правовій підставі володіє Перевізник або Постачальник (п. 2.4 Договору).

Згідно з п. 2.3. вказаного Договору, узгоджений Сторонами у відповідній Спеціфікації обсяг вугілля постачається окремими партіями. Партією вугілля вважається вироблений і відвантажений на адресу Вантажоотримувача за певний проміжок часу обсяг вугілля, середня якість якого характеризується однією об`єднаною пробою, за результатами лабораторних випробувань якої оформлене посвідчення про якість вугілля в партії.

У відповідності до п. 2.6. Договору, право власності на вугілля від Постачальника до Покупця переходить після підписання Сторонами акту приймання-передачі вугілля у відповідності до пункту 4.6. Договору.

Як встановлено п. 4.6. Договору, що результати приймання вугілля в місці надходження використовуються для виконання умов Договору, відображаються в Актах звіряння кількості і якості та Актах приймання - передачі вугілля.

У відповідності до умов п.п. 3.1.1. п.3.1. Договору - Постачальник зобов`язаний поставити (передати) Покупцеві на умовах Договору вугілля у строк (термін), обсягах, асортименті та по реквізитах, вказаних в Специфікаціях.

Згідно з п.п. 3.3.1, п. 3.3. Договору - Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснити оплату вугілля на умовах Договору.

У відповідності до п.п. 3.3.2, п. 3.3. Договору Покупець зобов`язаний прийняти вугілля, поставлене на умовах Договору, згідно з актом приймання-передачі вугілля.

Пунктом 7.6. Договору встановлено, що плату за перевезення оплачує Постачальник.

Покупець відшкодовує Постачальнику вказану в залізничних накладних плату за перевезення виключно по території України.

Як обумовлено в п. 7.7. Договору, строк оплати поставленого вугілля та відшкодування плати за його перевезення, який становить 40 календарних днів з дати підписання Актів приймання-передачі вугілля та Актів відшкодування плати за перевезення.

Як стверджує позивач, що на виконання умов Договору позивачем, у строк (термін), обсягах, асортименті та по реквізитах, погоджених сторонами була поставлена (відвантажена) вугільна продукція за вищезазначеним Договором у розмірі 103 628 тон на загальну суму 303 530 091, 20 грн., у тому числі вартість вугілля 280 836 646,52 грн. та вартість доставки 22 693 444,68 грн.

Факт поставки вугільної продукції на користь відповідача підтверджується Актами приймання-передачі партії вугільної продукції, Актами звіряння кількості і якості та Актами відшкодування вартості доставки до акту приймання-передачі вугілля..

Вказані акти були погоджені, прийняті та підписані Сторонами, проте, позивач стверджує, що свої зобов`язання, відповідно до п.п. 3.3.1, п. 3.3. Договору, Відповідач не виконав, оплату за поставлене вугілля не здійснив, чим порушив умови Договору.

При цьому, понесені Позивачем витрати з доставки вугілля до залізничної станції призначення, підтверджуються Актами відшкодування вартості доставки до кожного Акту приймання - передачі вугілля, та підлягають відшкодуванню Відповідачем згідно вимог п. 7.6 Договору.

Згідно з Актами відшкодування вартості доставки, заборгованість Відповідача за доставку до пункту відвантаження вугільної продукції за вищезазначеними актами становить - 1 020 416,04 грн.

В свою чергу, відповідач зазначив, що 09.02.2004 року Господарським судом м. Києва у відношенні ПАТ "Центренерго" порушено справу № 15/76-б (№ справи змінено на 15/76-6-43/624-б) про банкрутство і одночасно, відповідно до вимог ст. 12 попередньої редакції Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" введено мораторій на задоволення вимог кредиторів до закінчення провадження у справі. Тому відповідач вважає, що йому не можуть нараховуватись неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів).

Суд не погоджується з твердженнями відповідача, оскільки правовідносини між позивачем та відповідачем виникли 09.04.2019 року, а дія мораторію в рамках справи про банкрутство закінчилась 19.08.2019 року, справу про банкрутство закрито.

Щодо тверджень скаржника про поставку товару неналежної якості, в зв`язку з чим ним не було проведено оплату вказаного товару, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як слідує з матеріалів справи приймання вугілля, якість та асортимент вугілля, що поставляється за договором, передбачені розділами 4 та 6 Договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору приймання вугілля за Договором здійснюється спільно Вантажоотримувачем і уповноваженими представниками Постачальника в місці надходження - на території і на обладнанні Вантажоотримувача.

За письмовим погодженням сторін приймання вугілля в місці надходження може здійснюватись незалежною інспекторською організацією або в присутності представника такої організації ( п. 4.3 Договору).

В п. 4.4. Договору закріплено, що спірні ситуації щодо якісних показників вугілля, прийнятого без участі представника незалежної інспекторської організації, вирішуються шляхом виконання хіманалізів контрольних та арбітражних зразків лабораторних проб.

Хіманаліз арбітражних зразків лабораторних проб здійснюється на письмову вимогу Постачальника або Покупця після оцінки результатів хіманалізу відповідних контрольних зразків лабораторних проб. Результати хіманалізу арбітражних зразків лабораторних проб вважаються остаточними без врахування всіх попередніх попередніх хіманалізів в будь-яких лабораторіях та застосовуються для виконання умов Договору.

Порядок відбору арбітражних зразків визначений п. 6.3 Договору, при цьому зазначено, що арбітражні зразки проб зберігаються в Вантажоотримувача до моменту підписання актів звіряння кількості та якості вугілля, з яких відбирались ці зразки.

Матеріали справи не містять доказів того, що апелянтом вчинялись відповідні дії щодо встановлення якості вугілля, зокрема проводився хіманаліз арбітражних зразків спірної партії вугілля, як то передбачено умовами договору.

Натомість представниками сторін було підписано Акти звіряння по кількості і якості, якими сторони підтвердили, що позивач поставив, а відповідач отримав вугільну продукцію. При цьому в актах вказано, що вказані акти є підставою для проведення взаєморозрахунків без звернення до Держарбітражу.

Сторонами було підписано Акти приймання-передачі вугільної продукції, якими сторони підтвердили отримання продукції за показниками якості та ціни у відповідності до умов договору та вартістю з урахуванням кількісних та якісних показників відповідно до п. 7.3, 7.4 Договору.

Так, за умовами Договору, зокрема п. 7.3, 7.4 визначено, якщо фактичні якісні показники вугілля відрізняються від встановлених в п. 6.1 Договору базових показників, ціна 1 тонни вугілля визначається з врахуванням знижок за кожен відсоток відхилення від базових показників; ціна 1 тонни вугілля в партії складає 10% від вказаної в п. 7.1 Договору, якщо по відношенню до цієї партії вугілля виникне хоча б одна з наступних умов: вміст золи перевищить 30%, вміст вологи перевищить 16%.

Таким чином сторонами при прийманні продукції перевірялись питання її якості та в зв`язку з виявленими недоліками було враховано відповідну знижку.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з місцевим судом, що відповідачем не доведено жодними належними та допустимими доказами поставки позивачем неякісного вугілля з викладених відповідачем обставин.

Скаржник наголошує на тому, що поставка вугілля за договором поставки вугілля №111/18 від 09.04.2019 була здійснена несвоєчасно, що є істотним порушенням умов договору ТОВ "Укрдонінвест Трейдінг".

Щодо порушення строків поставки вугілля місцевий господарський суд дійшов до вірного висновку, що вказане не є предметом розгляду справи №910/2457/20 та відповідач не позбавлений права звернутись з самостійним позовом до позивача з приводу несвоєчасної поставки товару.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст поговору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст.530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України).

Особи, які порушили права або законні інтереси інших суб`єктів, повинні поновити їх, не чекаючи на претензію (ст. 222 ГК України).

Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до змісту п. 8.14. Договору поставки вугілля, за порушення виконання грошового зобов`язання за Договором, Постачальник має право стягнути з Покупця пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми, з якої допущено прострочення, за кожний день прострочення.

Як встановлено частино 1 статті 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Разом з тим, Покупець не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України) та зобов`язаний задовольнити вимоги, обґрунтовані належним чином (ст. 222 ГК України).

Положеннями ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошової зобов`язання, які мають особливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором а законом.

Колегія зазначає, що право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи індекс інфляції та трьох відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також, отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

При цьому, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені) відповідно до умов пункту 8.14. договору та захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм ст. 625 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів перевіривши розрахунок позивача, прийшла до висновку, що даний розрахунок є арифметично правильним, відповідає умовам Договору та вимогам чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами вимоги позивача у зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Інші посилання скаржника викладені в апеляційній скарзі судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 року у справі №910/2457/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Центренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 року у справі №910/2457/20 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Крім того, оскільки ухвалою Північного апеляційного господарського суду 07.09.2020 дія оскаржуваного рішення була зупинена з огляду на приписи ч. 5 ст. 262 Господарського процесуального кодексу України, і за наслідками апеляційного розгляду оскаржуване рішення залишено в силі, а тому його дія підлягає поновленню.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 року у справі №910/2457/20 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/2457/20 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено 27.11.2020.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді В.В. Куксов

М.Л. Яковлєв