РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2020Справа № 915/773/20
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" (пр-т Перемоги, 151, м. Київ, 03179) в особі Південної філії Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" (вул. Краснова, 14, кімн. 33, м. Одеса, 65059)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеканал "Прямий" (вул. Мечникова, 2-А, м. Київ, 01601)

про стягнення 6 099,46 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2020 року Державне підприємство "Український державний центр радіочастот" в особі Південної філії Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" звернулося до Господарського суду Миколаївської області із позовною заявою про стягнення з розрахункового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеканал "Прямий" суму основного боргу у розмірі 6 099,46 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч умовам укладеного між Південною філією Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Телеканал "Прямий" договору від 01.12.2014 № 13-2002 відповідач не виконує своїх господарських зобов`язань та не сплачує виставлені позивачем рахунки за період з грудня 2018 року по грудень 2019 року на загальну суму 6 099,46 грн.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 15.06.2020 у справі №915/773/20 матеріали вказаної позовної заяви Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" в особі Південної філії Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" № Ф51/32-2.1-02/564 від 01.04.2020 передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 08.09.2020 № 915/773/20 вказану ухвалу залишено без змін.

23.09.2020 матеріали справи № 915/773/20 надійшли до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/773/20, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

28.10.2020 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2020 відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеканал "Прямий" на позовну заяву у справі № 915/773/20 залишено без розгляду.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала про відкриття провадження у справі № 915/773/20 була надіслана на адреси сторін рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримана представниками позивача та відповідача, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач подав до суду відзив на позов з пропуском встановленого строку, що стало підставою для залишення його без розгляду, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.12.2014 Південна філія Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" від імені Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" (Філія) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Телеканал "Тоніс" (Замовник) уклали договір № 13-2002 (надалі також - договір), за умовами якого Філія на піставі п. 4 ст. 16 Закону України "Про радіочастотний ресурс України" та Положення про Південну філію Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» виконує роботи (послуги) з радіочастотного моніторингу параметрів випромінювання та забезпечення електромагнітної сумісності (ЕМС) радіоелектронних засобів (РЕЗ) та випромінюючих пристроїв (ВП), а Замовник на підставі Закону України "Про радіочастотний ресурс України" виконує свої зобов`язання щодо використання РЧР, а також здійснює оплату вищезгаданих робіт на рахунок Філії.

Філія, згідно з п. 2.1 договору, зобов`язується, зокрема: виконувати роботи (послуги) по розділу 1 цього Договору згідно з вимогами чинного законодавства у галузі зв`язку, для чого: здійснювати радіочастотний моніторинг РЕЗ та ВП Замовника; по заявкам замовника у наданій йому смузі частот виявляти радіозавади, визначати джерела цих радіозавад та усувати їх у строки та у порядку, визначених діючими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 3.1 договору, вартість робіт (послуг) по цьому Договору визначається згідно Тарифів на роботи (послуги) Державного підприємства "Український державний центр радіочастот", пов`язані з користуванням радіочастотним ресурсом України та виділенням номерного ресурсу, затверджених Рішенням НКРЗ № 12526 від 11.12.208 та зареєстрованих Міністерством юстиції України 25.12.08 за № 1238/15929 (далі - Тарифи).

Перелік РЕЗ та ВП, що підлягають нагляду відповідно до умов Договору, надається у Додатку 1 до Договору, який є невід`ємною його частиною. (п. 3.2 договору)

Згідно з п. 3.3 договору вартість робіт (послуг) по цьому Договору може змінюватись у випадку: зміни Тарифів; анулювання або закінчення дозвільних документів; отримання дозвільних документів.

Як встановлено у п. 3.4 договору, у випадку зміни Тарифів Філія робить відповідний перерахунок з дати, коли Тарифи набули чинності. Якщо вартість робіт (послуг) по цьому договору змінюється згідно п.п. 3.3.2, 3.3.3 Філія вносить зміни та виставляє новий рахунок у відповідності до Тарифів, Замовник зобов`язаний повідомити Філію про такі зміни у 10-денний термін.

Роботи (послуги) Філії вважаються виконаними в повному обсязі у разі забезпечення ЕМС РЕЗ та ВП, які належать Замовнику та при відсутності скарг Замовника на радіозавади, які не були опрацьовані Філією у відповідності до вимог нормативної документації, а також у разі виконання вимог нормативної документації у сфері РЧР. Скарги Замовника на радіозавади, які виникли з вини самого не є підставою вважати роботи не виконаними. (п. 3.5 договору)

У пунктах 3.6-3.7 договору встановлено, що Замовник сплачує Філії за роботи (послуги) по Договору шляхом перерахування суми робіт на розрахунковий рахунок Філії до 25-го числа наступного місяця, слідуючого за розрахунковим періодом, на підставі виставленого Філією рахунку.

Виконання робіт (послуг) підтверджується відповідним двостороннім Актом виконаних робіт. Друга Сторона повинна підписати такий акт протягом 5 (п`яти) робочих днів з часу надходження або надати мотивовану відмову від підписання акту. У випадку коли, Замовник не надіслав підписаний акт у вищевказаний термін та не надав мотивованої відмови, акт автоматично вважається узгодженим, а роботи (послуги) виконаними та такими, що підлягають оплаті.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2015 року, а в частині розрахунків до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань відповідно до умов договору. (п. 6.1 договору).

Договір вважається подовженим на кожний наступний період тривалістю в один рік, але не більше терміну дії дозвільних документів. У разі анулювання або закінчення терміну дії відповідних дозвільних документів Договір вважається втративши дію.

У Додатку 1 до договору 13-2002 сторони визначили перелік РЕЗ, що підлягають радіочастотному моніторингу та періодичність радіочастотного моніторингу та оплати - за місяць, дійсний з 01.09.2016, а саме: у Миколаївській області, м. Первомайськ, Підгородянське шосе, 13 та у м. Миколаєві, пр-т Центральний, 24Р, разом за місяць 381,22 грн.

05.09.2017 відбулася зміна найменування Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеканал "Тоніс" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Телеканал "Прямий", про що позивача було повідомлено листом № 202 від 05.09.2017.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з грудня 2018 року по грудень 2019 року позивачем було виставлено рахунки на оплату моніторингу за договором № 10170 від 26.12.2018 на суму 381,22 грн, № 353 від 23.01.2019, № 1746 від 26.02.2019, № 2508 від 25.03.2019, № 2999 від 18.04.2019, № 4011 від 23.05.2019, № 4704 від 20.06.2019, № 6119 від 30.07.2019, № 6412 від 21.08.2019, № 7261 від 23.09.2019, № 8398 від 22.10.2019, № 9017 від 21.11.2019, № 9981 від 19.12.2019 на суму 476,52 грн.

Також, на виконання умов договору позивачем було складено та направлено 13.02.2020 відповідачу разом з указаними рахунками та претензією акти про виконання робіт, пов`язаних з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності (ЕМС) радіоелектронних засобів (РЕЗ), а саме: № 18-14-10170 від 29.12.2018, № 19-14-353 від 31.01.2019, № 19-124-1746 від 28.02.2019, № 19-14-2508 від 29.03.2019, № 19-14-2999 від 26.04.2019, № 19-14-4011 від 31.05.2019, № 19-14-4704 від 27.06.2019, № 19-14-6119 від 31.07.2019, № 19-14-6119 від 31.07.2019, № 1914-6412 від 30.08.2019, № 19-14-7261 від 30.09.2019, №19-14-8398 від 312.10.2019, № 19-14-9017 від 29.11.2019, № 19-14-9981 від 28.12.2019, на загальну суму 6 099,46 грн.

Оскільки відповідач не надав вмотивовану відмову від підписання актів про виконання робіт, позивач вважає, що з урахуванням положень п. 3.7 договору роботи, зазначені у вказаних актах, є прийнятими та повинні бути оплачені відповідачем.

З огляду на наведене, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеканал "Прямий" 6 099,46 грн. заборгованості за надані послуги.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 13-2002 від 01.12.2014, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором про надання послуг.

Так, згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про радіочастотний ресурс України" дозвіл на експлуатацію радіоелектронного засобу або випромінювального пристрою (далі - дозвіл на експлуатацію) - документ, який засвідчує право власника конкретного радіоелектронного засобу або випромінювального пристрою на його експлуатацію протягом визначеного терміну в певних умовах; радіочастотний моніторинг - збирання, оброблення, збереження та аналіз даних про параметри випромінювання радіоелектронних засобів і випромінювальних пристроїв, які діють у відповідних смугах радіочастот; користування радіочастотним ресурсом - діяльність, пов`язана із застосуванням радіоелектронних засобів та/або випромінювальних пристроїв, що випромінюють електромагнітну енергію в навколишній простір у межах радіочастотного ресурсу.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України "Про радіочастотний ресурс України", користування радіочастотним ресурсом України здійснюється на підставі:

1) ліцензій на користування радіочастотним ресурсом України та дозволів на експлуатацію - суб`єктами господарювання, які користуються радіочастотним ресурсом України для надання телекомунікаційних послуг;

2) ліцензій на мовлення, виданих Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення, та дозволів на експлуатацію - суб`єктами господарювання, які користуються радіочастотним ресурсом України для розповсюдження телерадіопрограм телерадіоорганізаціями;

3) дозволів на експлуатацію - спеціальними користувачами, технологічними користувачами та радіоаматорами.

Отже, згідно визначення понять, викладених у Законі України "Про радіочастотний ресурс України", радіочастотний моніторинг передбачає моніторинг даних РЕЗ, які діють, користування радіочастотним ресурсом передбачає використання РЕЗ, а дозвіл на використання РЕЗ передбачає право особи, яка його отримала використовувати РЕЗ.

Згідно з статті 16 Закону України "Про радіочастотний ресурс України" державне госпрозрахункове підприємство "Український державний центр радіочастот" утворюється відповідно до закону. УДЦР відноситься до сфери управління національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, і здійснює свою діяльність на підставі статуту, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації. УДЦР здійснює такі види діяльності: 3) проведення радіочастотного моніторингу використання радіочастотного ресурсу України відповідно до цього Закону. УДЦР на платній основі за рахунок коштів користувачів радіочастотного ресурсу України на їх замовлення виконує роботи (надає послуги), а за рахунок коштів Державного бюджету України - роботи, пов`язані з розрахунком мереж цифрового наземного мовлення та виявленням джерел радіозавад у смугах частот загального користування за заявою спеціальних користувачів. Перелік робіт та послуг, що виконує УДЦР, а також тарифи на них затверджуються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, у встановленому порядку.

Відповідно до ч. 1, 4 статті 19 Закону України "Про радіочастотний ресурс України" радіочастотний моніторинг здійснюється з метою захисту присвоєнь радіочастот, визначення наявного для використання радіочастотного ресурсу України, ефективності використання розподілених смуг радіочастот та розроблення науково обґрунтованих рекомендацій для прийняття відповідних рішень щодо підвищення ефективності використання та задоволення потреб користувачів радіочастотного ресурсу України. Радіочастотний моніторинг у смугах радіочастот загального та спеціального користування здійснюється за рахунок користувачів радіочастотного ресурсу.

Отже зазначені норми та умови договору від № 13-2002 від 01.12.2014 передбачають, що позивач надає послуги з радіочастотного моніторингу тих РЕЗ, які використовуються особою, що має дозвіл на їх використання, і відповідно саме надані послуги має оплачувати відповідач.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.08.2016 Державним підприємством "Український державний центр радіочастот" видано Товариству з обмеженою відповідальністю "Телеканал "Прямий" дозволи на експлуатацію радіоелектронного засобу аналогового телевізійного мовлення: № ТБ-48-0437420 (адреса встановлення РЕЗ: Миколаївська обл., м. Первомайськ, Підгородянське шосе, 13) та № ТБ-48-0437421 (адреса встановлення РЕЗ: м. Миколаїв, пр-т Центральний, 24Р) з терміном їх дії до 19.06.2023.

Серед особливих умов указаних дозволів пунктом 1 зазначено, що дозвіл дійсний до прийняття Національною комісією з питань телебачення та радіомовлення окремого рішення про перехід на цифрове мовлення або вимкнення аналогового телевізійного мовлення у регіоні.

Згідно з п. 38 додатку № 1 "Плану використання радіочастотного ресурсу України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.2006 № 815, строк припинення використання радіо технології - аналогового телевізійного мовлення 31 серпня 2018 р., крім територій з особливим режимом мовлення (відповідно до Закону України від 7 грудня 2017 р. N 2244-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо тимчасових дозволів на мовлення в зоні проведення антитерористичної операції та прикордонних районах України"); для м. Києва та Кіровоградської області 31 липня 2018 р.; для визначених Національною радою з питань телебачення і радіомовлення каналів мовлення на територіях, що межують з Російською Федерацією та тимчасово окупованими територіями, та каналів мовлення телерадіоорганізацій місцевого мовлення, які не мають ліцензій на цифрове мовлення, 31 грудня 2019 р.

Водночас судом встановлено, що 28.08.2018 Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення прийнято рішення № 1325 про вимкнення аналогового телевізійного мовлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеканал "Прямий" такого змісту:

1. Ліцензія на мовлення НР N 00348-м від 20.01.2016 ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТЕЛЕКАНАЛ "ПРЯМИЙ", м. Київ, втрачає чинність з 1 вересня 2018 року в частині докладних характеристик каналу (мережі) мовлення.

2. Враховуючи пункт 1 цього рішення, ТОВ "ТК "ПРЯМИЙ", м. Київ, привести ліцензію на мовлення НР N 00348-м від 20.01.2016 у відповідність до Плану використання радіочастотного ресурсу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.2006 N 815 (зі змінами), шляхом переоформлення, вилучивши канали мовлення, які підлягають вимкненню (згідно з додатком* до рішення).

3. Заяву на переоформлення відповідної ліцензії на мовлення подати впродовж 1 місяця з дати прийняття цього рішення.

4. Ліцензії на мовлення НР N 00347-м від 19.06.2016, НР N 00167-м від 20.08.2014, НР N 00346-м від 24.03.2016 ТОВ "ТК "ПРЯМИЙ", м. Київ, втрачають чинність з 1 вересня 2018 року у зв`язку з завершенням термінів використання радіотехнології аналогового телевізійного мовлення.

5. Зобов`язати ТОВ "ТК "ПРЯМИЙ", м. Київ, повернути до Національної ради ліцензії на мовлення НР N 00347-м від 19.06.2016, НР N 00167-м від 20.08.2014, НР N 00346-м від 24.03.2016 протягом десяти днів з дати прийняття цього рішення.

Відповідно до вказаного рішення ліцензія на мовлення № НР 00348-м від 20.01.2016, на підставі якої було видано дозвіл № ТБ-48-0437420, втратила чинність в частині докладних характеристик каналу (мережі) мовлення та відповідно до додатку до цього рішення було визначено перелік каналів мовлення відповідача, які підлягають вимкненню, зокрема, у м. Первомайськ.

Крім того, відповідно до вказаного рішення ліцензія на мовлення № 00347-м від 19.06.2016, на підставі якої було видано дозвіл № ТБ-48-0437421, втратила чинність у зв`язку з завершенням термінів використання радіотехнології аналогового телевізійного мовлення.

Таким чином суд доходить висновку, що у зв`язку з прийняттям Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення зазначеного рішення у відповідача з 01.09.2018 відсутнє право на використання радіоелектронних засобів у м. Миколаїв та у м. Первомайськ.

Як зазначалось вище, відповідач зобов`язаний оплачувати послуги позивача лише в частині наданих послуг по радіочастотному моніторингу, а надаватись відповідні послуги можуть лише щодо РЕЗ, які використовуються.

Отже, оскільки відповідно до викладеного відповідач не міг бути користувачем радіочастотного ресурсу в м. Миколаїв та у м. Первомайськ в силу припинення ліцензій з 01.09.2018, а послуги з моніторингу РЕЗ фактично не використовуються та не використовувалися відповідачем у спірний період з огляду на нормативну заборону, то суд вважає безпідставними та такими, що порушують права відповідача позовні вимоги про стягнення заборгованості за вказані послуги.

Оскільки відповідач не повинен оплачувати послуги, які з огляду на нормативну заборону навіть не могли бути надані, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, а позивач в свою чергу не надав доказів дійсного надання послуг за договором у спірний період та їх використання відповідачем.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 30.11.2020

Суддя Т. Ю. Трофименко