РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.11.2020Справа № 910/12739/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 135.873,68 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

25.08.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 135.873,68 грн вартості втраченого вантажу.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що відповідно до технічних умов позивачем було завантажено у вагони вугілля кам`яне та передано вказаний вантаж для перевезення відповідачу, одержувачі вантажу ТЕС АТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» та АТ «ДТЕК Західенерго». Проте, на станції Лиман Південної залізниці була виявлена нестача вантажу у вагонах №№ 53561155, 63487730, 61902649, 61079109, 61076584, 61015681, 60351244, 56420441, 53534616, 62524418, 53196044, 63278675, 63813463, 60653979, 53420105, 61077640, 56995186 у загальній кількості 72,737 т., внаслідок чого позивачу були спричинені збитки, які зобов`язаний відшкодувати відповідач, як перевізник.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/12739/20 від 27.08.2020 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

17.09.2020 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 відкрито провадження у справі № 910/12739/20 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Даною ухвалою зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 21.09.2020 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 421 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 27.08.2020 є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 21.09.2020, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 28.09.2020, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за № 421, а отже відповідач мав подати відзив на позов у строк до 13.10.2020 включно.

12.10.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що позивачем не додано доказів на підтвердження повноважень представників вантажоодержувача передавати вантажовідправнику право на пред`явлення позову в частині, що стосується відправлень вагонів №№ 53561155, 62487730, 61902649, 61079109. Зазначає, що при прийнятті залізницею вантажу до перевезення перевіряється дотримання замовником правил упакування вантажу для збереження його схоронності, що й було перевірено працівниками залізниці при прийнятті вказаних вагонів до перевезення. Будь-яких інших заходів щодо забезпечення схоронності вантажів у вагонах даного виду перевезення зі сторони перевізника у діючих нормативно-правових актах не передбачено. Усі перелічені обставини вказують на те, що виявлена нестача вантажу у вагонах сталась з вини невстановлених осіб, а не з вини відповідача, в наслідок обставин, яким залізниця не могла запобігти, та усунення яких від неї не залежало. Відповідач вважає, що з боку перевізника відсутнє і протиправне діяння, і причинний зв`язок, пов`язаний із заподіяною шкодою позивачеві у вигляді нестачі вантажу, а також відсутня й провина відповідача, оскільки всі умови, встановлені діючими нормативно-правовими актами щодо перевезення такого вантажу, як зерно пшениці, були виконані.

Згідно зі ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Добропільська ЦЗФ», як вантажовідправник, відправило зі станції Добропілля Донецької залізниці на станцію Лиман Південної залізниці вагони з вантажем - вугілля кам`яне марки г-газовий на станції Зелене поле Придніпровської залізниці та Ладижин Одеської залізниці - одержувачі ТЕС АТ «ДТЕК Дніпроенерго» та АТ «ДТЕК Захвденерго», зокрема

вагони №№ 53561155, 63487730 за накладною № 48855472,

вагон № 61902649 за накладною № 48939805,

вагон № 61079109 за накладною № 48939797 (досильна до накладної № 48930887),

вагон № 61076584 за накладною № 48873731,

вагон № 61015681 за накладною № 48899199,

вагон № 60351244 за накладною № 48920227,

вагони №№ 56420441, 53534616, 62524418 за накладною № 48895718,

вагони №№ 53196044, 63278675 за накладною № 48899181,

вагони №№ 63813463, 60653979 за накладною № 48903801,

вагони №№ 53420105, 61077640, 56995186 за накладною № 48903785.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що на станціях напрямку Добропілля Донецької залізниці, Апостолове, Зелене поле і Нижньодніпровськ-вузол Придніпровської залізниці, Тимкове і Ладижин Одеської залізниці було виявлено невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена у накладних та є меншою, тому відповідач має відшкодувати збитки у вигляді вартості втраченого вантажу в сумі 135.873,68 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Згідно частини 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

У відповідності до ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно з ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 306 Господарського кодексу України встановлено, що загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Як передбачено ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, п. 22 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (надалі - Статут), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 52 Статуту, встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач при відправленні вантажу зазначив наступне

згідно накладної № 48855472 вантаж у вагоні № 53561155 складає 66800 кг, у вагоні № 63487730 складає 67600 кг,

згідно накладної № 48939805 вантаж у вагоні № 61902649 складає 67800 кг,

згідно накладної № 48939797 вантаж у вагоні № 61079109 складає 65600 кг,

згідно накладної № 48873731 вантаж у вагоні № 61076584 складає 69600 кг,

згідно накладної № 48899199 вантаж у вагоні № 61015681 складає 68900 кг,

згідно накладної № 48920227 вантаж у вагоні № 60351244 складає 69200 кг,

згідно накладної № 48895718 вантаж у вагоні № 56420441 складає 67100 кг, у вагоні № 53534616 складає 68500 кг, у вагоні № 62524418 складає 68400 кг,

згідно накладної № 48899181 вантаж у вагоні № 53196044 складає 68600 кг, у вагоні № 63278675 складає 67800 кг,

згідно накладної № 48903801 вантаж у вагоні № 63813463 складає 69100 кг, у вагоні № 60653979 складає 68800 кг,

згідно накладної № 48903785 вантаж у вагоні № 53420105 складає 67900 кг, у вагоні № 61077640 складає 66900 кг, у вагоні № 56995186 складає 70700 кг.

Згідно зі ст. 24 Статуту залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Доказів того, що залізницею при прийняті вантажу до відправлення було перевірено правильність відомостей в накладних №№ 48855472, 48939805, 48939797, 48873731, 48899199, 48920227, 48895718, 48899181, 48903801, 48903785 щодо фактичної маси вантажу у вагонах №№ 53561155, 63487730, 61902649, 61079109, 61076584, 61015681, 60351244, 56420441, 53534616, 62524418, 53196044, 63278675, 63813463, 60653979, 53420105, 61077640, 56995186 та встановлено її невідповідність не подано.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083 передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Відповідно до п. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин як невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Як свідчать матеріали справи, на станціях Апостолове, Зелене поле, Нижньодніпровськ-вузол Придніпровської залізниці. Добропілля Донецької залізниці, Тимкове, Ладижин Одеської залізниці у зазначених вагонах виявлено недостачу вантажу, про що складено наступні комерційні акти.

У комерційному акті № 466603/304 від 20.05.2020 зазначено, що по прибутті вагону № 53561155 за накладною № 48855472 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 5100 кг.

У комерційному акті № 466707/298 від 20.05.2020 зазначено, що по прибутті вагону № 63487730 за накладною № 48855472 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 4000 кг.

У комерційному акті № 493102/10/348 від 26.05.2020 зазначено, що по прибутті вагону № 61902649 за накладною № 48939805 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 2800 кг.

У комерційному акті № 493102/8/346 від 26.05.2020 зазначено, що по прибутті вагону № 61079109 за накладною № 48939797 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 1700 кг.

У комерційному акті № 493102/5/14 від 21.05.2020 зазначено, що по прибутті вагону № 61076584 за накладною № 48873731 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 1900 кг.

У комерційному акті № 450003/223/16 від 24.05.2020 зазначено, що по прибутті вагону № 61015681 за накладною № 48899199 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 6400 кг.

У комерційному акті № 450003/233/28 від 26.05.2020 зазначено, що по прибутті вагону № 60351244 за накладною № 48920227 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 3250 кг.

У комерційному акті № 414115/26/25 від 25.05.2020 зазначено, що по прибутті вагону № 56420441 за накладною № 48895718 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 6300 кг.

У комерційному акті № 414115/25/26 від 25.05.2020 зазначено, що по прибутті вагону № 53534616 за накладною № 48895718 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 8200 кг.

У комерційному акті № 450003/222/15 від 24.05.2020 зазначено, що по прибутті вагону № 62524418 за накладною № 48895718 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 14100 кг.

У комерційному акті № 414115/23/23 від 25.05.2020 зазначено, що по прибутті вагону № 53196044 за накладною № 48899181 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 8020 кг.

У комерційному акті № 4141115/24/24 від 25.05.2020 зазначено, що по прибутті вагону № 63278675 за накладною № 48899181 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа 5520 кг.

У комерційному акті № 414115/22/24 від 25.05.2020 зазначено, що по прибутті вагону № 63813463 за накладною № 48903801 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 5640 кг.

У комерційному акті № 409009/19 від 28.05.2020 зазначено, що по прибутті вагону № 60653979 за накладною № 48903801 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 2050 кг.

У комерційному акті № 450003/224/17 від 24.05.2020 зазначено, що по прибутті вагону № 53420105 за накладною № 48903785 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 3200 кг.

У комерційному акті № 450003/224/17 від 24.05.2020 зазначено, що по прибутті вагону № 61077640 за накладною № 48903785 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 3300 кг.

У комерційному акті № 409009/20 від 28.05.2020 зазначено, що по прибутті вагону № 56995186 за накладною № 48903785 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 2850 кг.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно із статтею 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ст. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема мінеральне паливо.

Згідно ст. 115 Статуту, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Вартість 1 тони вантажу у вагонах №№ 53561155, 63487730 відповідно до довідки № 11/948 від 12.06.2020 складає 2.021,64 грн.

Вартість 1 тони вантажу у вагонах №№ 61902649, 61079109 відповідно до довідок №№ 11/939, 11/940 від 12.06.2020 складає 1.822,13 грн.

Вартість 1 тони вантажу у вагоні № 61076584 відповідно до довідки № 11/897 від 10.06.2020 складає 1.788,28 грн.

Вартість 1 тони вантажу у вагонах №№ 61015681, 56420441, 53534616, 62524418, 53196044, 63278675 відповідно до довідок №№ 11/884, 11/885, 11/886 від 10.06.2020 складає 1.902,08 грн.

Вартість 1 тони вантажу у вагоні № 60351244 відповідно до довідки № 11/881 від 10.06.2020 складає 1.862,88 грн.

Вартість 1 тони вантажу у вагонах №№ 63813463, 60653979, 53420105, 61077640, 56995186 відповідно до довідок № 11/888, 11/887 від 10.06.2020 складає 1.687,85 грн.

Відповідно до розрахунку позивача, загальна недостача (вартість втраченого вантажу) з урахуванням його природної втрати складає 135873,68 грн.

Судом перевірено та визнано обґрунтованим наведений позивачем розрахунок розміру вартості втраченого вантажу.

Статтею 130 Статуту (п. б) визначено, що у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову.

Згідно зі ст. 133 Статуту передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Відповідно до переуступного напису, зробленого на накладних № 48855472, 48929509, 48930887 (нестача у вагонах №№ 53561155, 63487730, 61902649, 61079109) за підписом керівника Березовським І.В. та головного бухгалтера Люсік А.М. «ДТЕК Криворізька ТЕС» право на пред`явлення позову передано ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ».

Відповідачем не доведено належними засобами доказування його твердження, що вказані особи, що підписали написи не мають повноважень на вчинення відповідних дій.

Слід зазначити, що предметом розгляду даної справи є вимога позивача про стягнення з відповідача збитків у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні, що відповідачем не заперечено, тоді як здійснення оплати за поставку спірного вантажу не входить до предмету доказування у даній справі.

Відповідно до п. 2.7 роз`яснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/601 від 29.05.2002 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Статут не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 130 Статуту право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Посилання відповідача на те, що позивачем не доведено понесення збитків, оскільки не подано доказів сплати вантажу не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки понесення позивачем збитків полягає у втраті його майна, і така втрата підтверджена наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Аакціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (85003, Донецька область, м. Добропілля, вул. Київська, 1, ) 135.876 (сто тридцять п`ять тисяч вісімсот сімдесят шість) грн 20 коп. збитків, 2.102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя В.В.Сівакова