ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2020 р. Справа№ 911/2619/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Станіка С.Р.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 12.11.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 11.03.2020 (повний текст рішення підписано 06.04.2020)

у справі №911/2619/19 (суддя Карпечкін Т.П.)

за позовом Колективного сільськогосподарського підприємства «Маслівське»

до 1) Головного управління Держгеокадастру у Київській області

2) Селянського (фермерського) господарства «Колос»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_1

про визнання недійсними наказу, договору оренди та скасування державної реєстрації

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року Колективне сільськогосподарське підприємство «Маслівське» (надалі - КСП «Маслівське», позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (надалі - відповідач-1), Селянського (фермерського) господарства «Колос» (надалі - СФГ «Колос», відповідач-2) про визнання недійсними наказу, договору оренди та скасування державної реєстрації.

У своїй позовній заяві позивач просить:

1) визнати недійсним Наказ Головного управління Держземагенства у Київській області від 06.11.2014 року № 10-9392/15-14сг відповідно до якого передано в оренду ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га, розташовану за адресою: Київська обл., Миронівський район, Маслівська сільська рада;

2) визнати недійсним Договір оренди земельної ділянки від 20.06.2015 року, укладений між Головним управлінням Держземагентства у Київській області та фізичною особою ОСОБА_1 , за яким передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га, розташовану за адресою: Київська обл., Миронівський район, Маслівська сільська рада;

3) скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га, розташовану за адресою: Київська обл., Миронівський район, Маслівська сільська рада, за договором оренди земельної ділянки від 20.06.2015 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.07.2015 року за номером 10469963.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.12.2012 ДП «СП «Маслівське» перетворене у Колективне сільськогосподарське підприємство «Маслівське» (з тим же кодом ЄДРПОУ - 35388896). КСП «Масілвське» є правонаступником ДП «СП «Маслівське» за всіма правами, у тому числі, користування земельними ділянками, право постійного користування якими було визначено за ДП «СП «Маслівське».

Правомірність такого правонаступництва підтверджується, висновками, які були зроблені Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 02.08.2018 року у справі № 911/2726/17 та у постанові від 10.10.2018 року у справі № 907/916/17.

Позивач зазначає, що ДП «СП «Маслівське» володіло на праві постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02.208:0001 загальною площею 392,472 га на підставі Державного акту серії ЯЯ № 153877.

В подальшому земельна ділянка з кадастровим номером :02.208:0001 загальною площею 392,472 га була поділена на:

1) земельні частки (паї), що належать членам КСП «Маслівське» (ДП «СП «Маслівське») на підставі розпоряджень Миронівської РДА від №76 від 26.02.2013, № 331 від 19.09.2013 та № 491 від 29.10.2013;

2) земельні ділянки державної власності: к/н :02.009:0001 загальною площею 77,0514 га; к/н :02:010:0002; к/н :02:011:0001.

У позові, КСП «Маслівське» визнає факт розпаювання земель за розпорядженнями Миронівської РДА від №76 від 26.02.2013, № 331 від 19.09.2013 та № 491 від 29.10.2013 про передачу земельних ділянок у власність членам КСП (працівникам ДП «СП «Маслівське», а також пенсіонерам з їх числа).

В той же час, позивач зазначає, що відповідно до Плану приватизації ДП «СП «Маслівське» передбачалось, що КСП (створене на базі цього державного підприємства) забезпечить збереження спеціалізації сільськогосподарського підприємства терміном на 10 років та недопущення скорочення штатних одиниць із вивільнення працюючих терміном на 5 років. Зазначені вимоги могли бути виконанні лише за умови здійснення КСП «Маслівське» сільськогосподарської діяльності на землях, які перебували у користуванні ДП «СП «Маслівське».

Предметом оспорювання у позовних вимогах КСП «Маслівське» є незаконне надання в оренду земельної ділянки з кадастровим номером :02.009:0001 загальною площею 77,0514 га, яка утворилась внаслідок поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02.208:0001 загальною площею 392,0472 га, що належала ДП «СП «Маслівське» на праві постійного користування та перейшла до його правонаступника - КСП «Маслівське» і не входила до розпайованих земель.

Правова позиція КСП «Маслівське» ґрунтується на тому, що КСП «Маслівське», як правонаступник ДП «СП «Маслівське», має право користування всіма землями, які перебували у користуванні зазначеного державного підприємства. Позивач посилається на судову практику Великої Палати Верховного Суду, зокрема, на постанову від 13.11.2019 у справі № 823/1984/16.

Позивач зазначає, що спірна земельна ділянка входить саме до тих земель, які залишились після паювання, перебувають у державній власності, однак залишились в постійному користуванні позивача, як правонаступника ДП «СП «Маслівське» на підставі відповідного Державного акту серії ЯЯ № 153877.

Також, позивач зазначає, що на даний час відповідно до ст. 92, 93 Земельного кодексу України КСП «Маслівське» може володіти земельними ділянками із земель державної власності тільки на праві оренди. У зв`язку з чим, КСП «Маслівське» звернулось з листом до ГУ Держгеокадастру у Київській області щодо переоформлення права користування земельною ділянкою.

Однак, під час переоформлення земельної ділянки в 2019 році позивачу стало відомо, що земельна ділянка кадастровий номер :02.009:0001 загальною площею 77,0514 га (яка утворилась внаслідок поділу земельної ділянки кадастровий номер :02.208:0001 за Державним актом серії ЯЯ № 153877), була безпідставно передана ГУ Держкомземом у Київській області в оренду фізичній особі для ведення фермерського господарства строком на 50 років.

Зокрема, як зазначає позивач, у січні 2019 року на підставі відомостей, що містяться на офіційному електронному ресурсі «Публічна кадастрова карта України» було встановлено, що в межах земельної ділянки з кадастровим номером :02:208:0001 загальною площею 392,0472 га (право постійного користування якою належить ДП «СП «Маслівське» на підставі Державного акту серії ЯЯ №153877) розташована інша земельна ділянка з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га, яка передана в оренду фізичній особі, про що свідчать відомості з Публічної кадастрової карти України. В той же час, відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :02:208:0001 (право постійного користування якою належить ДП «СП «Маслівське» на підставі Державного акту серії ЯЯ № 153877) у Публічній кадастровій карті України повністю відсутні (у тому числі відсутні відомості в архіві Публічної кадастрової карти України).

Земельна ділянка з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га утворились внаслідок поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:208:0001 загальною площею 392,0472 га (право постійного користування якою належить ДП «СП «Маслівське» на підставі Державного акту серії ЯЯ № 153877).

30.01.2019 КСП «Маслівське», як правонаступник ДП «СП «Маслівське», звернулось до Головного управління Держгеокадастру у Київській області з клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо передачі у користування земельних ділянок, які залишились після паювання.

Головне управління Держгеокадастру у Київській області листом від 01.03.2019 №266/0-1648/0/17-19 повідомило, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:009:0001 перебуває у власності (користуванні) третіх осіб, частина земельної ділянки знаходиться в межах населеного пункту та частково наявні прибережно-захисні смуги.

В подальшому було встановлено, що земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га було передано на підставі Наказу ГУ Держземагентства у Київській області від 06.11.2014 року № 10-9392/15-14сг в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 на підставі Закону України «Про фермерське господарство» та укладено Договір оренди, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державним реєстратором Реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції Київської області Борсук Світланою Василівною здійснено державну реєстрацію іншого речового права (право оренди земельної ділянки) на земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га, номер запису про інше речове право: 10469963.

Однак, як зазначає позивач, Державний акт серії ЯЯ № 153877, яким посвідчувалось право ДП «СП «Маслівське» на земельну ділянку з кадастровим номером :02:208:0001 (з якої було виділено земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0001), не було скасовано.

Колективне сільськогосподарське товариство «Маслівське», як правонаступник ДП «СП «Маслівське», добровільно не відмовлялось від права користування зазначеною земельною ділянкою. На адресу КСП «Маслівське» не надходило документів та/або повідомлень уповноважених органів про припинення права постійного користування земельною ділянкою у примусовому порядку.

Таким чином, позивач зазначає, що право постійного користування ДП «СП «Маслівське» (правонаступником якого є КСП «Маслівське») на земельну ділянку з кадастровим номером :02:208:0001 не було припинено у встановленому законом порядку.

Позивач стверджує, що при формуванні земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га та її передачі в оренду фізичній особі було порушено право КСП «Маслівське», як правонаступника за результатами приватизації ДП «СП «Маслівське», на отримання у користування земельної ділянки з кадастровим номером :02:208:0001 (право постійного користування якою належало ДП «СП «Маслівське» на підставі Державного акту серії ЯЯ №153877).

Також, позивач в позові наводить обставини, що ГУ Держземагентством у Київській області не було дотримано встановленого Законом України «Про фермерське господарство» порядку передачі земель державної форми власності в оренду громадянам для ведення фермерського господарства.

Згідно з Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0001 вказана земельна ділянка має цільове призначення « 01.02 для ведення фермерського господарства», що свідчить про безпідставність та незаконність зміни цільового призначення.

Головне управління Держземагентства у Київській області при передачі земельної ділянки кадастровий номер :02.009:0001 загальною площею 77,0514 га в оренду фізичній особі не дотримало вимог Закону України «Про фермерське господарство» в частині перевірки реальної спроможності особою вести господарство такого виду. На необхідність проведення такої перевірки позивач посилається на висновки суду касаційної інстанції що викладені у постанові Верховного Суду України від 18.05.2016 року у справі № 6-248цс16.

Також позивач зазначає, що передача в оренду земельних ділянок державної власності в оренду для ведення фермерського господарства є пільговим отриманням особами земель державної власності у своє користування, оскільки така передача проводиться без проведення земельного аукціону.

Однак, ОСОБА_1 раніше вже отримувала земельну ділянку в оренду для ведення фермерського господарства. Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав та їх обтяжень на підставі наказу ГУ Держземагентства в Київській області від 05.11.2014 року № 10-9349/15-14-сг передано ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :01:013:0001 загальною площею 13,6811 га, рілля. Таким чином, ОСОБА_1 вже використала своє право на пільгове отримання земельної ділянки у порядку, передбаченому Законом України «Про фермерське господарство».

В порушення приписів ст. 8 Закону України «Про фермерське господарство» ОСОБА_1 , отримавши в оренду як першу, так і другу :02:009:0001) земельні ділянки, не зареєструвала у встановленому порядку фермерське господарство, яке здійснювало б використання зазначеної земельної ділянки.

Натомість у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містяться відомості про те, що ОСОБА_1 є засновником (учасником) іншого Фермерського господарства - Селянського (фермерського) господарства «Колос» (), яке фактично і використовує у своїй діяльності земельні ділянки ОСОБА_1 . У свою чергу, ОСОБА_1 є учасником Селянського (фермерського) господарства «Колос» (), що підтверджується відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У відзиві, Головне управління Держгеокадастру у Київській області заперечило проти позову вказуючи, що відповідно до наявних в Головному управлінні Держгеокадастру у Київській області даних 13.11.2014 року гр. ОСОБА_1 було подано до Головного управління клопотання про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на території Маслівської сільської ради, Миронівського району Київської області для ведення фермерського господарства (землі сільськогосподарського призначення).

Відповідач-1 зазначає, що за результатами розгляду гр. ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду відповідно до наказу №10-8212/15-14-сг від 20.10.2014 року, орієнтовний розмір земельної ділянки - 77,0514 га.

В подальшому Головним управлінням був затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_1 на території Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області та надана в оренду земельна ділянка, згідно з наказом №10-9392/15-14-сг від 06.11.2014 року, загальною площею 77,0514 га, кадастровий номер :02:009:0001. На вищезазначену земельну ділянку в подальшому було укладено відповідний договір оренди, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у відповідності до норм діючого законодавства.

Відповідач-1 зазначає, що гр. ОСОБА_1 було дотримано визначеного законодавством порядку отримання земельної ділянки в оренду та були відсутні підстави для відмови в прийнятті чи задоволенні заяви особи, яка бажає отримати земельну ділянку для ведення фермерського господарства.

Також, відповідач-1 вказує, що ним дотримано визначених ст. ст. 122, 123 Земельного кодексу України компетенції та порядку передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в користування (оренду).

Крім того, відповідач-1 вважає спірний наказ таким, що вичерпав свою дію внаслідок його виконання і його скасування не породжує наслідків для користувачів земельних ділянок, оскільки у таких осіб виникло право користування земельною ділянкою і це право ґрунтується на відповідних документах.

Відповідач-1 заперечував проти залучення СФГ «Колос» до участі у справі як другого відповідача та зауважував на пропуску позивачем строку позовної давності.

Селянське (фермерське) господарство «Колос» у своєму відзиві заперечувало проти задоволення позову. Відповідач-2 заперечував набуття позивачем прав на спірну земельну ділянку в порядку правонаступництва згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером: :02:208:0001, виданого Миронівською РДА Київської області.

Відповідач-2 наголошує, що згідно відповіді Головного управління держгеокадастру у Київській області №29-10-0.221-9970/02-19 від 31.07.2019 року відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :02:208:0001 перенесено до архівного шару Державного земельного кадастру у зв`язку з поділом земельної ділянки на земельні частки (паї).

На виконання плану заходів Держземагенства України по бюджетній програмі за КПКВК 2803030 «Проведення земельної реформи» у 2013 році було здійснено роботи з інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів на території 13-ти районів Київської області, зокрема по Миронівському району Київської області.

На підставі наданої Головним управлінням держгеокадастру у Київській області інформації розпорядженням Миронівської районної державної адміністрації № 453 від 22.11.2013 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів на території Миронівського району Київської області загальною площею 5017,76 га в кількості 154 земельних ділянок.

Земельні ділянки з кадастровими номерами :02:009:0001 та :01:013:0001 сформовані на підставі вищезазначеної документації, як такі, що перебувають у користуванні третіх осіб та відносяться до земель державної власності. Дані земельні ділянки були внесені до Державного земельного кадастру Державним кадастровим реєстратором Тесленок Альоною Володимирівною.

Обмеження у користуванні вищевказаних земельних ділянок, встановлено Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1051 від 17.10.2012 року, відсутні.

Відповідач-2 зазначає, що станом на 29.10.2013 року КСП «Маслівське» достеменно володів інформацією щодо встановлених меж земельних ділянок на території Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області, а відтак у зв`язку із затвердженням технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), Державний акт про право постійного користування земельною ділянкою Серії ЯЯ №153887 втратив свою чинність, а в правонаступника в свою чергу припинилося право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером: :02:208:0001 в подальшому не виникло права на користування земельною ділянкою з кадастровим номером: :02:009:0001.

Відповідач-2 також вказував про неналежність його залучення відповідачем у даній справі та вважає, що відповідачем має бути гр. ОСОБА_1 , а ФГ «Колос» може бути тільки третьою особою у справі.

Крім того, відповідач-2 зазначив, що оскільки позивач просить визнати недійсними наказ, який стосується фізичної особи, цей спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а провадження у справі за результатами підготовчого провадження має бути закрите згідно з п.2 ч.2 ст.185 та п.1 ч.1ст. 231 ГПК України.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції, місцевим господарським судом за клопотанням позивача витребувано у Відділу у Миронівському районі Київської області ГУ Держгеокадастру в Київській області додаткові документи.

Крім того, судом першої інстанції за клопотанням позивача залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_1 .

Рішенням Господарського суду Київської області від 11.03.2020 позов задоволено повністю.

Визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області №10-9392/15-14сг від 06.11.2014 відповідно до якого передано в оренду ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га, розташовану за адресою: Київська область, Миронівський район, Маслівська сільська рада.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 20.06.2015, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області та фізичною особою ОСОБА_1 , за яким передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га, розташовану за адресою: Київська область, Миронівський район, Маслівська сільська рада.

Скасовано державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га, розташовану за адресою: Київська область, Миронівський район, Маслівська сільська рада, за договором оренди земельної ділянки від 20.06.2015, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №10469963 від 07.07.2015.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Київській області на користь Колективного сільськогосподарського підприємства «Маслівське» 2 881,50 грн судового збору.

Стягнуто з Селянського (фермерського) господарства «Колос» на користь Колективного сільськогосподарського підприємства «Маслівське» 2 881,50 грн судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, КСП «Маслівське», як юридична особа, яка утворена в результаті приватизації ДП «СП «Маслівське» у порядку, визначеному ч. 6 Закону України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі» (який діяв на час проведення приватизації ДП «СП «Маслівське»), є правонаступником останнього, має право користування спірною земельною ділянкою та має право на переоформлення його права користування в інший правовий титул згідно чинного законодавства. При цьому, відсутні правові підстави для припинення права на земельну ділянку за Державним актом серії ЯЯ № 153877.

Відповідачем-1, як розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності, не було надано суду доказів того, що в ході приватизації ДП «СП «Маслівське» передбачалось припинення права користування його правонаступником (КСП «Маслівське») землями, що не підлягали роздержавленню і приватизації (пайовий фонд КСП), але входили до складу земельних угідь, користувачем яких було зазначене державне підприємство.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що відповідне право землекористування за Державним актом серії ЯЯ № 153877 не припинялось іншим чином в установленому законодавством порядку, відповідна земельна ділянка попередньо не вилучалась з користування за Державним актом серії ЯЯ № 153877, такий Державний акт не визнавався недійсним та не скасовувався. Колективне сільськогосподарське товариство «Маслівське», як правонаступник ДП «СП «Маслівське», добровільно не відмовлялось від права користування зазначеною земельною ділянкою.

Отже, право постійного користування ДП «СП «Маслівське» (правонаступником якого є КСП «Маслівське») на земельну ділянку з кадастровим номером :02:208:0001 не було припинено у встановленому законом порядку.

Оскільки, за спірним наказом ГУ Держземагентства у Київській області від 06.11.2014 року № 10-9392/15-14сг в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 було передано земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га та укладено договір оренди, право на яку належало позивачу і Державним реєстратором Реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції Київської області Борсук Світланою Василівною здійснено державну реєстрацію іншого речового права (право оренди земельної ділянки) на земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га, номер запису про інше речове право: 10469963, місцевий господарський суд дійшов висновку, що така передача земельної ділянки є протиправною і порушує право позивача.

Суд першої інстанції вказав, що при формуванні земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га та її передачі в оренду фізичній особі ГУ Держземагентством у Київській області було порушено право КСП «Маслівське» на отримання у користування земельної ділянки з кадастровим номером :02:208:0001 (право постійного користування якою належало ДП «СП «Маслівське» на підставі Державного акту серії ЯЯ № 153877).

При цьому, враховуючи постанову Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 5 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру», судом встановлено, що Головне управління Держгеокадастру в Київській області є правонаступником Головного управління Держземагентства в Київській області, а тому відповідачем у даній справі з вказаних позовних вимог визначено саме Головне управління Держгеокадастру в Київській області, тобто орган, який функціонує та є правонаступником ГУ Держземагентства в Київській області.

Залучаючи СФГ «Колос» саме відповідачем-2 у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є учасником Селянського (фермерського) господарства «Колос». При цьому, ОСОБА_1 отримала земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га в оренду для ведення фермерського господарства вже будучи учасником СФГ «Колос». А тому, відповідачем у правовідносинах, пов`язаних із набуттям права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га, є Селянське (фермерське) господарство «Колос» ().

Щодо заяви відповідачів про пропуск позовної давності, місцевим господарським судом встановлено, що позивач дізнався про передачу земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га у користування третім особам лише у 2019 році під час звернення в січні 2019 року про переоформлення земельної ділянка на правонаступника - КСП «Маслівське», яка перебувала в користуванні ДП «СП «Маслівське». При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивача було повідомлено про припинення права користування земельною ділянкою з кадастровим номером 2984300:02:208:0001 загальною площею 392,0472 га щодо ДП «СП «Маслівське» і що позивачу повинно і могло бути відомо про оскаржувані накази.

Щодо рішення суду в адміністративній справі № 826/12245/15, суд вказав, що позивачем в такій справі було інше підприємство - Фермерське господарство «Дорошенкове», а тому, в рамках справи № 911/2619/19 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.10.2015 року у справі № 826/12245/15 не має преюдиційного значення.

Враховуючи що ГУ Держземагентства у Київській області правонаступником якого є ГУ Держгеокадастру у Київській області було неправомірно передано належну позивачу земельну ділянку третій особі, яка призначалась для використання в СФГ «Колос», суд дійшов висновку, що відповідний Наказ № 10-9392/15-14сг від 06.11.2014 року є протиправним, порушує права позивача і підлягає визнанню недійсним, як наслідок вказав, що у орендаря відсутні підстави для виникнення права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га, розташованої за адресою: Київська область, Миронівський район, Маслівська сільська рада, за Договором оренди земельної ділянки, а тому відповідна державна реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 10469963 від 07.07.2015 року підлягає скасуванню.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 20.05.2020 звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення Господарського суду Київської області від 11.03.2020 у справі №911/2619/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Вирішити питання щодо розподілу судового збору.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №911/2619/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Тарасенко К.В., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2020 поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 11.03.2020, розгляд справи призначено на 14.07.2020.

У відзиві на апеляційну скаргу, КСП «Маслівське» заперечило проти задоволення скарги, мотивуючи тим, що доводи, викладені у апеляційній скарзі, не відповідають фактичним обставинам, суперечать вимогам чинного законодавства та ґрунтуються на припущеннях третьої осоти, а рішення місцевого господарського суду від 11.03.2020 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з чим, позивач, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Головне управління Держгеокадастру у Київській області у своєму відзиві на апеляційну скаргу просило скаргу задовольнити на підставі доводів зазначених у ній, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення суду яким у задоволенні позову відмовити.

Скаржник, у своїх запереченнях на відзив позивача заперечив проти доводів зазначених у відзиві. Заперечення третьої особи аналогічні доводам викладеним у відзивах на позов та апеляційній скарзі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2020 клопотання Головного управління Держгеокадастру у Київській області про відкладення розгляду справи задоволено, розгляд справи №911/2619/19 відкладено на 25.08.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2020 розгляд справи відкладено на 15.09.2020.

14.09.2020 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Колективного сільськогосподарського підприємства «Маслівське» надійшло клопотання про виправлення помилки у судовому рішенні від 11.03.2020 у справі №911/2619/19.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2020 відмовлено у задоволенні клопотання Колективного сільськогосподарського підприємства «Маслівське» про виправлення описки у рішенні Господарського суду Київської області від 11.03.2020 у справі № 911/2619/19, розгляд справи відкладено на 06.10.2020.

У зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. з 22.09.2020 на лікарняному, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 05.10.2020 у справі №911/2619/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 справу №911/2619/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 11.03.2020 прийнято колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Тарасенко К.В., розгляд справи призначено на 27.10.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2020 розгляд справи відкладено на 03.11.2020.

У зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. з 02.11.2020 на лікарняному, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 03.11.2020 у справі №911/2619/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2020 справу №911/2619/19 прийнято до провадження визначеним складом суду, справу призначено до розгляду на 12.11.2020.

У судове засідання 12.11.2020 з`явилися представники позивача та скаржника.

Представники відповідачів у судове засідання 12.11.2020 не з`явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, сторони повідомлялися належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники сторін, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасників судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні надала суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі в яких, підтримала вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просила її задовольнити, рішення Господарського суду Київської області від 11.03.2020 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник позивача у судовому засіданні також надала суду свої пояснення по справі в яких, заперечила проти доводів, викладених у апеляційній скарзі, на підставі доводів, зазначених у відзиві на скаргу та просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін виправивши в ньому технічні описки.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, що з`явились в судове засідання, Північним апеляційним господарським судом встановлено наступне.

На підставі наказу Міністерства аграрної політики України від 10.08.2007 № 590 «Про створення Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Маслівське» на базі структурного виробничого підрозділу Маслівського державного аграрного технікуму імені П.Х. Гаркавого було створено Державне підприємство «Сільськогосподарське підприємство «Маслівське» (, с. Маслівка, іфонівський район, Київська обл., 08850).

Відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 153877, виданого Управлінням земельних ресурсів у Миронівському районі 23.12.2009 року на підставі розпорядження Миронівської районної державної адміністрації від 30.11.2009 № 569 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 10 (далі - Державний акт серії ЯЯ № 153877), ДП «Сільськогосподарське підприємство «Маслівське» володіло на праві постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:208:0001 загальною площею 392,0472 га з цільовим призначенням «для ведення сільськогосподарського виробництва».

На підставі наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 29.02.2012 року № 14-25-2/1 розпочато приватизацію ДП «СП «Маслівське» відповідно до ст. 6 Закону України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі».

03.07.2012 начальником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області затверджено План приватизації державного майна ДП «Сільськогосподарське підприємство «Маслівське».

Відповідно до затвердженого плану передбачалось здійснити приватизацію ДП «СП «Маслівське» шляхом перетворення у Колективне сільськогосподарське підприємство «Маслівське» (пункт 2.1 розділу VII Плану приватизації).

Серед земельних ділянок, право постійного користування на які мало ДП «СП «Маслівське» та на яких мало здійснювати свою діяльність КСП «Маслівське» (як підприємство утворене в результаті приватизації ДП СП «Маслівське»), була визначена земельна ділянка з кадастровим номером :02:208:0001 (Державний акт серії ЯЯ № 153877), абзац дев`ятий пункту 13 розділ II Плану приватизації. До Плану приватизації додавалась копія Державного акту серії ЯЯ № 153877 та кадастровий план зазначеної земельної ділянки.

21.12.2012 року завершено приватизацію ДП «СП «Маслівське» шляхом перетворення у Колективне сільськогосподарське підприємство «Маслівське» згідно з наказом РВ ФДМУ по Київській області від 12.12.2012 року № 25-7/1.

Таким чином, КСП «Маслівське» стало правонаступником ДП «Сільськогосподарське підприємство «Маслівське», що підтверджується статутом КСП «Маслівське» та відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Враховуючи заперечення відповідача-2 судом також встановлено, що розпаювання земель членам КСП відбувалось вже після створення КСП «Маслівське» та переходу до нього всіх прав та обов`язків ДП «СП «Маслівське».

Земельна ділянка з кадастровим номером :02:208:0001 загальною площею 392,0472 га (право постійного користування якою належало ДП «СП «Маслівське» на підставі Державного акту серії ЯЯ № 153877) була поділена на:

1) земельні частки (паї), що належать членам КСП «Маслівське» (ДП «СП «Маслівське») на підставі розпоряджень Миронівської РДА від №76 від 26.02.2013, № 331 від 19.09.2013 та № 491 від 29.10.2013;

2) земельні ділянки державної власності: к/н :02.009:0001 загальною площею 77,0514 га; к/н :02:010:0002; к/н :02:011:0001.

Таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га утворились внаслідок поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:208:0001 загальною площею 392,0472 га (право постійного користування якою належало ДП «СП «Маслівське» на підставі Державного акту серії ЯЯ № 153877) і була віднесена до державної власності та відання системи відповідного центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин.

30.01.2019 КСП «Маслівське», як правонаступник ДП «СП «Маслівське», звернулось до Головного управління Держгеокадастру у Київській області з клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо передачі у користування земельних ділянок, які залишились після паювання.

Головне управління Держгеокадастру у Київській області листом від 01.03.2019 №266/0-1648/0/17-19 повідомило, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:009:0001 перебуває у власності (користуванні) третіх осіб, частина земельної ділянки знаходиться в межах населеного пункту та частково наявні прибережно-захисні смуги.

Судом встановлено, що на підставі Наказу Головного управління Держземагентства в Київській області від 06.11.2014 року № 10-9392/15-14сг земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га було передано в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 на підставі Закону України «Про фермерське господарство».

30.06.2015 між Головним управлінням Держземагентства в Київській області (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар), укладено Договір оренди земельної ділянки кадастровий номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га строком на 21 рік для ведення фермерського господарства.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га, розташованої за адресою: Київська область, Миронівський район, Маслівська сільська рада, за Договором оренди земельної ділянки від 30.06.2015 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 10469963 від 07.07.2015 року

За актом приймання-передачі об`єкта оренди від 30.06.2015 Головне управління Держземагентства в Київській області передало, а ОСОБА_1 прийняла у своє користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 77,0514 га, яка знаходиться на території Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області, в тому числі:

- земельна ділянка кадастровий номером :02:009:0001 площею 77,0514 га;

- земельна ділянка, вказана в пункті 1 даного акту, надається для ведення фермерського господарства.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 5 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» ухвалено рішення щодо реорганізації територіальних органів Державного агентства земельних ресурсів України шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

Згідно із додатком 2 до вказаної постанови Кабінету Міністрів України Головне управління Держземагентства в Київській області реорганізовано у Головне управління Держгеокадастру в Київській області.

Відтак, Головне управління Держгеокадастру у Київській області є правонаступником Головного управління Держземагентства у Київській області.

Звертаючись з позовом до суду, позивач просив визнати недійсним Наказ Головного управління Держземагенства у Київській області від 06.11.2014 року № 10-9392/15-14сг та Договір оренди земельної ділянки від 20.06.2015 року і скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га, розташовану за адресою: Київська обл., Миронівський район, Маслівська сільська рада, за договором оренди земельної ділянки від 20.06.2015 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.07.2015 року за номером 10469963.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що оскільки Головне управління Держгеокадастру у Київській області є правонаступником Головного управління Держземагентства у Київській області то відповідачем у даній справі має бути саме Головне управління Держгеокадастру в Київській області у зв`язку з чим визнав недійсним саме Наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 06.11.2014 року № 10-9392/15-14сг та укладений договір оренди саме з Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області, як правонаступника Головного управління Держземагенства у Київській області.

Разом з тим розглядаючи дану справу та приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції помилково вказав про визнання недійсним договору оренди землі від 20.06.2015, тоді як в матеріалах справи міститься саме договір від 30.06.2015, а не договір від 20.06.2015.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при зверненні позивача з даним позовом, позивачем у позові було допущено технічну помилку та вказано договір оренди від 20.06.2015.

Як зазначалось вище, Північним апеляційним господарським судом встановлено, що договір оренди земельної ділянки кадастровий номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га для ведення фермерського господарства було укладено між Головним управлінням Держземагентства у Київській області (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) саме 30.06.2015.

Зазначене підтверджується, зокрема, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га, розташованої за адресою: Київська область, Миронівський район, Маслівська сільська рада, за Договором оренди земельної ділянки від 30.06.2015 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 10469963 від 07.07.2015 року, актом приймання-передачі об`єкта оренди від 30.06.2015 за яким Головне управління Держземагентства у Київській області передало, а ОСОБА_1 прийняла у своє користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 77,0514 га та іншими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Вказані документи досліджувалися під час розгляду справи у суді першої інстанції і судом була надана оцінка правовідносинам сторін, які виникли на підставі наказу Головного управління Держземагенства у Київській області від 06.11.2014 року № 10-9392/15-14сг та Договору оренди земельної ділянки саме від 30.06.2015. Проте, з технічних причин в оскаржуваному рішенні, судом помилково вказано договір оренди земельної ділянки від 20.06.2015.

Враховуючи зазначене та допущену описку, яка місцевим господарським судом не виправлена, судова колегія апеляційного господарського суду переглядає рішення суду першої інстанції з урахуванням встановленої обставини.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду, враховуючи допущену технічну описку слід змінити, виходячи з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, та перевірено судом апеляційної інстанції, земельна ділянка з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га утворились внаслідок поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:208:0001 загальною площею 392,0472 га (право постійного користування якою належало ДП «СП «Маслівське» на підставі Державного акту серії ЯЯ № 153877) і була віднесена до державної власності та відання системи відповідного центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин.

Однак, згідно з нормою ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України (в редакції як станом на момент винесення спірного Наказу, так і на даний час) земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Враховуючи, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :02:009:0001 є частиною земельної ділянки з кадастровим номером :02:208:0001 загальною площею 392,0472 га (право постійного користування якою належало ДП «СП «Маслівське» на підставі Державного акту серії ЯЯ № 153877), на переконання колегії суддів, така земельна ділянка могла бути передана лише після припинення права власності чи користування нею в порядку, визначеному законом.

Підстави припинення права користування земельною ділянкою визначені ст. 141 Земельного кодексу України, якою передбачено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;

є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ДП «СП «Маслівське» не було припинено в розумінні п. «в» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України, оскільки було реорганізовано з утворенням правонаступника - КСП «Маслівське».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що право постійного користування землею, оформлене у відповідності до законодавства, яке діяло на момент набуття відповідного права, є чинним. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд зокрема у постанові від 02.08.2018 року у справі № 911/2726/17.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховано, що у постанові Верховного Суду України від 21.02.2011 року у справі № 21-3а11 сформовано правову позицію, відповідно до якої приписи п. «в» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України слід розуміти таким чином, що припинення права користування земельною ділянкою з підстави припинення установи допускається лише у випадку, коли припинення останньої виключає правонаступництво.

У разі перереєстрації (створення) суб`єкта господарської діяльності, що є правонаступником прав і майнових зобов`язань свого попередника, за ним зберігається ідентифікаційний код попередника.

Відповідно до частини 2 статті 104 Цивільного кодексу України, юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно статті 108 Цивільного кодексу України, перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи.

Таким чином, КСП «Маслівське», як юридична особа, яка утворена в результаті приватизації ДП «СП «Маслівське» у порядку, визначеному ч. 6 Закону України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі» (який діяв на час проведення приватизації ДП «СП «Маслівське»), є правонаступником зазначеного державного підприємства за всіма правами, та має право на користування земельними ділянками, право постійного користування якими було визначено за ДП «СП «Маслівське.

Крім того, відповідно до пункту 6 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затверджений постановою КМУ від 22.01.1996 № 118, ідентифікаційний код зберігається за суб`єктом, якому він присвоєний, протягом усього періоду його існування і є єдиним. У разі перетворення юридичної особи, крім центральних органів виконавчої влади, за правонаступником зберігається її ідентифікаційний код.

Згідно з відомостями, розміщеними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ДП «СП «Маслівське» та КСП «Маслівське» мають один і той же код ЄДРПОУ - 35388896.

Також, як зазначає Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в Постанові від 10.10.2018 року у справі № 907/916/17, у відповідності до ст. 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Статтею 108 Цивільного кодексу України встановлено, що перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи. Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд України, викладеній у постанові від 21.02.2011 у справі № 21-3а11.

При цьому, Верховний Суд України у постанові від 21.02.2011 № 21-3а-11 встановив, що приписи підпункту «в» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу слід розуміти таким чином, що припинення права користування земельною ділянкою з підстав припинення установи допускається лише у випадку, коли припинення останньої виключає правонаступництво.

Згідно ст. 191 Цивільного кодексу України підприємство є єдиним (цілісним) майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності.

Згідно ч. 2 ст. 191 Цивільного кодексу України до складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукція, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 25 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також і право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У ч. 3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Державний акт серії ЯЯ № 153877, яким посвідчувалось право постійного користування ДП «СП «Маслівське», був оформлений і зареєстрований у порядку, визначеному чинним законодавством на момент його видачі.

Пунктом 6 розділу 10 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року встановлено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01.01.2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Пункт 6 розділу 10 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року визнаний неконституційним на підставі рішення Конституційного суду України від 22.09.2005 року.

Так, Конституційний Суд України рішенням від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 (справа № 1-17/2005) визнав неконституційним положення пункту 6 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди юридичних осіб, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але відповідно до норм Земельного кодексу України не можуть мати їх на такому праві - без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.

При цьому, Конституційний Суд України вказав на наступне:

- пункт 6 Перехідних положень Кодексу зобов`язує громадян та юридичних осіб переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на земельні ділянки. При переоформленні права постійного користування у довгострокову оренду її строк визначається «відповідно до закону», що є неконкретним у зв`язку з невизначеністю цього закону, як і закону, який встановив би порядок переоформлення;

- Конституційний Суд України вважає, що встановлення обов`язку громадян переоформити земельні ділянки, які знаходяться у постійному користуванні, на право власності або право оренди до 1 січня 2008 року потребує врегулювання чітким механізмом порядку реалізації цього права відповідно до вимог частини другої статті 14, частини другої статті 41 Конституції України. У зв`язку з відсутністю визначеного у законодавстві відповідного механізму переоформлення громадяни не в змозі виконати вимоги пункту 6 Перехідних положень Кодексу у встановлений строк, про що свідчить неодноразове продовження Верховною Радою України цього строку;

- громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм права користування земельною ділянкою;

- Конституційний Суд України дійшов висновку, що пункт 6 Перехідних положень Кодексу через відсутність встановленого порядку переоформлення права власності або оренди та унеможливлення безоплатного проведення робіт із землеустрою і виготовлення технічних матеріалів та документів для переоформлення права постійного користування земельною ділянкою на право власності або оренди в строки, визначені Кодексом, суперечить положенням частини четвертої статті 13, частини другої статті 14, частини третьої статті 22, частини першої статті 24, частин першої, другої, четвертої статті 41 Конституції України.

Чинне законодавство не містить чіткого регулювання щодо порядку переоформлення права користування земельними ділянками, тобто приведення його у відповідність до діючої редакції ЗК України. Відтак, у господарюючих суб`єктів, які користуються земельними ділянками на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, чітко не встановлений законом обов`язок та строк вчинення дій, що пов`язані із переоформленням такого права на право власності або право оренди, до законодавчо визначеної та встановленої нормативно-правовими актами відповідної процедури.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що КСП «Маслівське», як юридична особа, яка утворена в результаті приватизації ДП «СП «Маслівське» і є правонаступником останнього, має право користування спірною земельною ділянкою та має право на переоформлення його права користування в інший правовий титул згідно чинного законодавства. При цьому, відсутні правові підстави для припинення права на земельну ділянку за Державним актом серії ЯЯ № 153877.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем-1, як розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не було надано доказів того, що в ході приватизації ДП «СП «Маслівське» передбачалось припинення права користування його правонаступником (КСП «Маслівське») землями, що не підлягали роздержавленню і приватизації (пайовий фонд КСП), але входили до складу земельних угідь, користувачем яких було зазначене державне підприємство.

Крім того, як зазначалось вище, відповідне право землекористування за Державним актом серії ЯЯ № 153877 не припинялось іншим чином в установленому законодавством порядку, відповідна земельна ділянка попередньо не вилучалась з користування за Державним актом серії ЯЯ № 153877, такий Державний акт не визнавався недійсним та не скасовувався. Колективне сільськогосподарське товариство «Маслівське», як правонаступник ДП «СП «Маслівське», добровільно не відмовлялось від права користування зазначеною земельною ділянкою.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що право постійного користування ДП «СП «Маслівське» (правонаступником якого є КСП «Маслівське») на земельну ділянку з кадастровим номером :02:208:0001 не було припинено у встановленому законом порядку.

Також, з огляду на норму ст. 110 Земельного кодексу України, на використання власником земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження. Право власності на земельну ділянку може бути обтяжено правами інших осіб.

Частиною 2 ст. 110 Земельного кодексу України визначено, що перехід права власності на земельну ділянку не припиняє встановлених обмежень, обтяжень.

Також, ч. 3 ст. 110 Земельного кодексу України визначено, що поділ чи об`єднання земельних ділянок не припиняє дії обмежень, обтяжень, встановлених на земельні ділянки, крім випадків, коли обмеження (обтяження) поширювалося лише на частину земельної ділянки, яка в результаті поділу земельної ділянки не увійшла до сформованої нової земельної ділянки.

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що за спірним наказом ГУ Держземагентства у Київській області від 06.11.2014 року № 10-9392/15-14сг в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 було передано земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га та укладено договір оренди від 30.06.2015 року, право на яку належало позивачу.

При цьому, Державним реєстратором Реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції Київської області Борсук Світланою Василівною здійснено державну реєстрацію іншого речового права (право оренди земельної ділянки) на земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га, номер запису про інше речове право: 10469963.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що така передача земельної ділянки є протиправною і порушує право позивача. На переконання колегії суддів, при формуванні земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га та її передачі в оренду фізичній особі ГУ Держземагентством у Київській області правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Київській області, було порушено право КСП «Маслівське» на отримання у користування земельної ділянки з кадастровим номером :02:208:0001 (право постійного користування якою належало ДП «СП «Маслівське» на підставі Державного акту серії ЯЯ № 153877).

Щодо залучення судом першої інстанції відповідачем-2 саме Селянське (фермерське) господарство «Колос», а не ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є учасником Селянського (фермерського) господарства «Колос» (), що підтверджується відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

За змістом статей 1, 5, 7, 8 і Закону України «Про фермерське господарство» після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Після державної реєстрації фермерське господарство має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, а не як громадянин з метою створення фермерського господарства в порядку, визначеному законом, на конкурентних основах.

Спори фермерських господарств, які є юридичними особами, з іншими юридичними особами, зокрема з органом державної влади, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Відтак, спори, пов`язані з наданням без проведення земельних торгів в оренду земельної ділянки існуючому фермерському господарству шляхом надання в оренду додаткової земельної ділянки для ведення фермерського господарства його засновнику і подальшого передання цієї ділянки у користування фермерського господарства, мають розглядатися за правилами господарського судочинства (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 20.06.2018 року у справі № 317/2520/15-ц). Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі № 606/2032/16-ц (провадження № 14-262цс18) та від 21.11.2018 року у справі № 272/1652/14-ц (провадження № 14-282цс18).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримала земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га в оренду для ведення фермерського господарства вже будучи учасником СФГ «Колос», а тому, відповідачем у правовідносинах, пов`язаних із набуттям права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га, є саме Селянське (фермерське) господарство «Колос» ().

Щодо доводів скаржника про дотримання вимог діючого законодавства при виділенні спірної земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства, колегія суддів звертає увагу на судову практику Верховного Суду та висновки суду касаційної інстанції щодо застосування статей 1, 7, 8 Закону України «Про фермерське господарство» (далі - Закон України № 973-IV).

Так, як зазначає Верховний Суд у складі колегії судів Касаційного господарського суду в постанові від 29.01.2020 року у справі № 927/83/19, за змістом статей 1, 7, 8 Закону України № 973-ІУ заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити сукупність передбачених частиною першою статті 7 цього Закону відомостей і обставин. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на судовий розгляд спору - суд) повинен дати оцінку обставинам і відомостям, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки, з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, у тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів. За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого типу - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. Разом з тим відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб`єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов`язковою процедурою - без проведення земельних торгів. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року № 6-2902цс15, від 11 травня 2016 року № 6-2903цс15, від 18 травня 2016 року № 6-248цс16та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №525/1225/15-ц.

Також з урахуванням вимог статей 7, 12 Закону № 973-ІУ, статей 116, 118, 121, 123, 134 ЗК України право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз. Додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримати на конкурентних засадах через участь у торгах. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 травня 2016 року № 6-248цс16, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №525/1225/15-ц та в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 314/3881/15-ц та від 25 вересня 2019 року у справі № 397/30/17.

Частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином враховуючи зазначене, на переконання колегії суддів спростовуються доводи скаржника та відповідачів щодо дотримання вимог діючого законодавства при розгляді заяви ОСОБА_1 про виділення та передачу їй в оренду земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0001.

Після надання спірної земельної ділянки ОСОБА_1 для ведення саме фермерського господарства нею не було створено фермерське господарство, а передано земельну ділянку у вже існуюче Селянське (фермерське) господарство «Колос».

Доводи скаржника, що ОСОБА_1 використовує земельну ділянку для фермерського господарства, як окремо зареєстрована фізична особа - підприємець, судова колегія вважає необґрунтованим та не доведеним, оскільки, в матеріалах справи відсутні докази того, що саме орендована нею земельна ділянка з кадастровим номером :02:009:0001 використовується для вирощування зернових, бобових і насіння олійних культур.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 як фізична особа - підприємець взагалі здійснює підприємницьку діяльність.

Посилання скаржника лише на відомості з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань де зазначено що ОСОБА_1 була зареєстрована фізичною особою - підприємцем з видом діяльності - вирощування зернових, бобових і насіння олійних культур не є достатньо обґрунтованою обставиною щоб вважати, що скаржник діяв в межах приписів Закону України «Про фермерське господарство».

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за предметом та об`єктом договору оренди земельної ділянки від 30.06.2015 скаржнику передавалась в оренду земельна ділянка з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га з цільовим призначенням - сіножаті, що виключає можливість вирощування зернових, бобових і насіння олійних культур на що посилається скаржник. Таке цільове призначення земельної ділянки, передбачає її використання для розведення тварин.

Щодо заяви відповідачів про пропуск позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач дізнався про передачу земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га у користування третім особам лише у 2019 році під час звернення в січні 2019 року про переоформлення на правонаступника - КСП «Маслівське» земельної ділянка, яка перебувала в користуванні ДП «СП «Маслівське».

При цьому, матеріали справи не містять доказів, що позивача було повідомлено про припинення права користування земельною ділянкою з кадастровим номером 2984300:02:208:0001 загальною площею 392,0472 га щодо ДП «СП «Маслівське» і що позивачу повинно і могло бути відомо про оскаржувані накази.

Щодо рішення суду в адміністративній справі № 826/12245/15, то позивачем в цій справі було інше підприємство - Фермерського господарства «Дорошенкове». А тому, як вірно вказав суд першої інстанції, в рамках справи № 911/2619/19 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.10.2015 року у справі № 826/12245/15 не має преюдиційного значення.

Відповідно до пункті в «в» та «г» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки може здійснюватися шляхом визнання угоди недійсною та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).

Як вірно вказав суд першої інстанції, при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

З огляду на приписи статей 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно частини 1 статті 228 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Відповідно до частин 2, 3 статті 152 Земельного кодексу України в чинній редакції, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною.

Оскільки, наказом Головного управління Держземагентства у Київській області правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Київській області від 06.11.2014 року № 10-9392/15-14сг неправомірно було передано в оренду ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га та укладено договір оренди від 30.06.2015 року і здійснено державну реєстрацію іншого речового права (право оренди земельної ділянки) за номером 10469963, яка (земельна ділянка) використовується СФГ «Колос» право на яку належало позивачу і у останнього не вилучалась, беручи до уваги, що при формуванні спірної земельної ділянки було порушено право КСП «Маслівське» на отримання у користування земельної ділянки з кадастровим номером :02:208:0001 (право постійного користування якою належало ДП «СП «Маслівське» на підставі Державного акту серії ЯЯ № 153877), колегія суддів апеляційного господарського суду, погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідний Наказ Головного управління Держземагентства у Київській області правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Київській області № 10-9392/15-14сг від 06.11.2014 року є протиправним, порушує права позивача і підлягає визнанню недійсним. Як наслідок, відсутні підстави для виникнення у орендаря права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га, розташованої за адресою: Київська область, Миронівський район, Маслівська сільська рада, за Договором оренди земельної ділянки від 30.06.2015 року, тому відповідна державна реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 10469963 від 07.07.2015 року підлягає скасуванню.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23.06.1993).

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Обов`язок доказування, встановлений статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» від 27.10.1993).

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції відповідачами та скаржником не було подано належних та переконливих доказів на заперечення заявленого позову. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі третьої особи на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 277 ГПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову. Проте, враховуючи виявлену технічну описку щодо дати оскаржуваного договору оренди, про що зазначалось вище, судова колегія вважає за необхідне змінити резолютивну частину рішення суду Господарського суду Київської області від 11.03.2020. В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 11.03.2020 у справі № 911/2619/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 11.03.2020 у справі № 911/2619/19 змінити.

3. Викласти резолютивну частину рішення Господарського суду Київської області від 11.03.2020 у справі № 911/2619/19 у новій редакції:

«1. Позовні вимоги Колективного сільськогосподарського підприємства «Маслівське» до Головного управління Держгеокадастру у Київській області та Селянського (фермерського) господарства «Колос» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_1 про визнання недійсними наказу, договору оренди та скасування державної реєстрації задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним наказ Головного управління Держземагентства у Київській області правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Київській області № 10-9392/15-14сг від 06.11.2014 року відповідно до якого передано в оренду ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га, розташовану за адресою: Київська область, Миронівський район, Маслівська сільська рада.

3. Визнати недійсним Договір оренди земельної ділянки від 30.06.2015 року, укладений між Головним управлінням Держземагентства у Київській області правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Київській області та фізичною особою ОСОБА_1 , за яким передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га, розташовану за адресою: Київська область, Миронівський район, Маслівська сільська рада.

4. Скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0001 загальною площею 77,0514 га, розташовану за адресою: Київська область, Миронівський район, Маслівська сільська рада, за Договором оренди земельної ділянки від 30.06.2015 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 10469963 від 07.07.2015 року.

5. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Київській області (03115, м. Київ, вул. Серпова, буд. 3/14, ідентифікаційний код 39817550) на користь Колективного сільськогосподарського підприємства «Маслівське» (08801, Київська обл., м.Миронівка, вул. Соборності, буд. 15, кв. 65, ідентифікаційний код 35388896) 2 881(дві тисячі вісімсот вісімдесят одну) грн. 50 коп. судового збору.

6. Стягнути з Селянського (фермерського) господарства «Колос» (08851, Київська обл., Миронівський р-н., с. Салів, вул. Шкільна, 3, ідентифікаційний код 23239229) на користь Колективного сільськогосподарського підприємства «Маслівське» (08801, Київська обл., м. Миронівка, вул. Соборності, буд. 15, кв. 65, ідентифікаційний код 35388896) 2 881(дві тисячі вісімсот вісімдесят одну) грн. 50 коп. судового збору.

7. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.».

4. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

5. Матеріали справи №911/2619/19 повернути до Господарського суду Київської області.

6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 03.12.2020.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Р. Станік

С.Я. Дикунська