ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року м. Черкаси справа № 925/1309/20

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників сторін:

від позивача: Ніколаєв О.В. - адвокат,

від відповідача: Константин В.М. - адвокат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс», м. Черкаси, Черкаська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Красногірське», с. Антипівка, Золотоніський район, Черкаська область

про стягнення 74 775 грн 00 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс» (вул. М.Залізняка, 138, оф. 4, м. Черкаси, Черкаська область, код 41395864) звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Красногірське» (с. Антипівка, Золотоніський район, Черкаська область, код 34223684) про стягнення 74 775 грн 00 коп. штрафу за неналежне виконання зобов`язань відповідно до умов договору купівлі-продажу від 27 грудня 2019 року № 402 та відшкодування судових витрат.

До позовної заяви позивач додав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, до яких включив витрати по сплаті судового збору - 2 102,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу - 10 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що відповідач порушив умови п. 1.13. договору купівлі-продажу: у встановлений строк не оформив податкову накладну та не зареєстрував її в Єдиному реєстрі податкових накладних, отже має сплатити договірні санкції у вигляді штрафу, передбаченого п. 8.7. договору.

Ухвалою від 12 жовтня 2020 року Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначив справу до судового розгляду по суті; сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права.

Відповідно до частин 1, 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (також по тексту ГПК України) розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

28 жовтня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач у задоволені позовних вимог просить відмовити, оскільки ТОВ «Юнікорнс» не надало будь-яких доказів того, що в період з 27.12.2019 по 29.04.2020 зверталося до ТОВ «Красногірське» з вимогою про усунення виявлених фактів відсутності реєстрації ТОВ «Красногірське» податкової накладної в ЄРПН та/або порушення порядку заповнення податкової накладної, а ТОВ «Красногірське» не виконало вказаних вимог та не повідомило ТОВ «Юнікорнс» про усунення виявлених фактів, що в силу умов абз. 3 п. 1.13. договору, є наслідком застосування штрафних санкцій, передбачених п. 8.7. договору № 402 від 27.12.2019. Позивач не отримав від цього будь-яких негативних наслідків.

11 листопада 2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якій зазначає, що відповідач не заперечує факт укладання між сторонами договору, здійснення позивачем оплати, здійснення відповідачем реєстрації податкової накладної лише 29.04.2020 (з порушенням терміну реєстрації); пункт 8.7. договору, яким сторони передбачили штрафні санкції, не містить умови про ведення претензійних заходів, отже заявлені вимоги вважає обґрунтованими та законними.

У судовому засіданні, яке відбулося 12.11.2020 за участю представників обох сторін, представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача позов не визнав повністю.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 13.11.2020 підписано вступну та резолютивну частини рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, заслухавши представників сторін, судом встановлені такі обставини.

27 грудня 2019 року між ТОВ «Юнікорнс» (покупець за договором, позивач у справі) та ТОВ «Красногірське» (продавець за договором, відповідач у справі) було укладено договір купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № 402 (далі - Договір, а.с. 7-11).

Відповідно до п. 1.1. Договору подавець зобов`язався поставити та передати у власність покупцеві кукурудзу 3 класу українського походження врожаю 2019 року (Товар) на умовах передбачених цим Договором, а покупець зобов`язався прийняти товар, який за якістю та кількістю відповідає умовам, визначеним цим Договором, у продавця та оплатити його вартість.

Умовами Договору було передбачено вимоги до якості та кількості Товару, а саме сільськогосподарська продукція ДСТУ 4525:2006 «Кукурудза. Технічні умови» 3 класу, врожаю 2019 року у кількості 100,000 метричних тон +-5%.

На виконання умов Договору позивач здійснив оплату вартості Товару 27.12.2019 відповідно до платіжного доручення № 1671 у розмірі 375 000 грн в тому числі ПДВ (а.с. 12).

Відповідач поставив товар на загальну суму 373 875 грн в тому числі ПДВ 62 312,50 грн, за видатковою накладною № 1 від 06.01.2020 в кількості 32,22 т на суму 120 825,00 грн в тому числі ПДВ 20 137,50 грн та видатковою накладною № 2 від 15.01.2020 в кількості 67,48 т на суму 253 050,00 грн в тому числі ПДВ 42 175,00 грн (а.с. 13-14).

Згідно з п. 1.10 Договору продавець підтверджує та гарантує, що він у повному обсязі ознайомлений з вимогами, які висуваються податковим законодавством до постачальників товарів та послуг щодо виписки податкових накладних в електронній формі та обов`язкової реєстрації усіх податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі по тексту ЄРПН) у встановлені законом строки.

Згідно з п. 1.12 Договору продавець зобов`язаний надати покупцю податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному чинним законодавством, електронного підпису уповноваженої особи, та зареєстровану в ЄРПН.

Згідно з п. 1.13 Договору податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань продавця (при цьому під датою відвантаження товарів, зазначеною в підпункті «б» пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України розуміється дата поставки Товару, зазначена в п.п. 6.2. цього Договору). Продавець забезпечує реєстрацію податкової накладної в ЄРПН у визначений чинним законодавством строк та її надання покупцю. Підтвердженням про реєстрацію податкової накладної продавця та/або розрахунку коригування до ЄРПН є повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування з ЄРПН. Про виявлені факти відсутності реєстрації продавцем податкової накладної в ЄРПН та/або порушення продавцем порядку заповнення податкової накладної покупець зобов`язаний повідомити продавця для відповідного реагування та коригування. До усунення таких порушень продавець вправі призупинити здійснення остаточних розрахунків за відповідними господарськими операціями. Продавець, після отримання відповідного повідомлення від Покупця, повинен вжити усіх заходів щодо усунення виявлених недоліків та повідомити Покупця про їх результати для здійснення повторної перевірки правильності реєстрації продавцем відповідної податкової накладної в ЄРПН. В разі невиконання законних вимог покупця у продавця настає відповідальність, передбачена чинним законодавством України та цим Договором.

За змістом пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246, податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Відповідно до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в ЄРПН, покупець надсилає в електронному вигляді запит до ЄРПН, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в ЄРПН та отриманими покупцем. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Згідно з ст. 201 Податкового кодексу України обов`язок із оформлення і реєстрації податкових накладних покладено на платника податку - продавця товарів/послуг, а не платника податку, який формує податковий кредит.

Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що

обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 8.7. Договору у разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань, передбачених п. 4.1.4, п. 1.13 Договору, в тому числі, якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених Податковим кодексом України, продавець сплачує штраф у розмірі 20% від вартості поставленого Товару.

Позивач зазначив, що після здійснення ним оплати товару 27.12.2019, граничним терміном реєстрації податкової накладної по вказаній господарській операції була дата 15.01.2020. Відповідно до квитанції про реєстрацію податкової накладної, відповідач здійснив реєстрацію податкової накладної лише 29.04.2020 року в ЄРПН за № 4 (а.с. 17-18). Отже відповідач, в порушення ст. 201 ПК України у встановлені строки не оформив податкову накладну та не зареєстрував її в ЄРПН, тим самим порушив вимоги п. 1.13 Договору.

З метою досудового врегулювання спору позивач направляв на адресу відповідача вимогу про сплату штрафних санкцій (а.с. 15-16), однак відповідач добровільно штрафні санкції не оплатив.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором стало підставою для звернення позивача до суду для захисту порушеного права та стягнення штрафу на підставі п. 8.7. Договору у розмірі 74 775,00 грн.

За приписом статті 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Суд встановив, що відповідач встановленого умовами Договору та Податковим кодексом України обов`язку щодо реєстрації податкових накладних вчасно не виконав, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до господарського суду.

Предметом спору є вимога позивача про сплату штрафу у сумі 74 775,00 грн за порушення термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН за відвантаження товару за договором купівлі-продажу № 402 від 27.12.2019.

Доказів реєстрації продавцем спірної податкової накладної протягом строку, передбаченого п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України відповідач суду не надав.

Спірні правовідносини сторін виникли з укладеного між ними Договору, який за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання.

Відносини купівлі-продажу врегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до ЄРПН є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (у редакції, яка діяла на час реєстрації відповідачем спірної податкової накладної), встановлено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 01 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Отже, встановлюючи відповідальність постачальника у виді штрафу у розмірі податкової ставки ПДВ від вартості продукції, щодо якої допущено таке невиконання, сторони у такий спосіб фактично передбачили компенсацію позивачеві негативних наслідків, яких він може зазнати у разі невиконання відповідачем передбаченого нормами податкового законодавства зобов`язання зі складення та реєстрації податкової накладної та неможливості отримання позивачем у зв`язку із цим податкового кредиту.

Тобто, передбачена договором відповідальність продавця не пов`язана із виконанням ним своїх зобов`язань щодо поставки товару, оскільки виникає у разі невиконання продавцем вимог податкового законодавства.

Наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду у справах від 02.05.2018 у справі № 908/3565/16, від 10.05.2018 у справі № 917/799/17, від 07.02.2019 у справі № 913/272/18.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом частини другої статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Частиною першою статті 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі статтею 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Аналогічні положення містяться в частині першій та другій статті 623 Цивільного кодексу України.

Зазначення сторонами у договорі про обов`язок відповідача здійснити реєстрацію податкової накладної, розрахунку коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної у ЄРПН протягом передбаченого законодавством строку не призводить до зміни характеру відповідних правовідносин із податкових на господарські.

Таким чином, невиконання або неналежне виконання таких умов договору (здійснення реєстрації податкової накладної тощо) не є правопорушенням у сфері господарювання та не може бути підставою для покладення на продавця господарської відповідальності у виді штрафної санкції.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду у справах № 913/272/18, № 908/3565/16, № 917/799/17.

Отже, за змістом статей 173, 174 Господарського кодексу України не здійснення реєстрації податкової накладної у ЄРПН протягом передбаченого законодавством строку не є порушенням відповідачем установленого порядку здійснення господарської діяльності, оскільки такий обов`язок виникає у відповідача на підставі податкового законодавства (постанова Верховного Суду у справі № 908/2060/18).

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач доказів для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат суду не надав.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у позові вся сплачена позивачем за подання позову сума судового збору покладається на позивача.

Керуючись статтями 129, 236-241, 256 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

У задоволені позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 30 листопада 2020 року.

Суддя О.В. Чевгуз