ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.11.2020 Справа № 914/156/16

Господарський суд Львівської області у складі

Головуючого судді Фартушка Т.Б., за участю секретаря судового засідання Полюхович Х.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву: Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства Галсільліс, Львівська область, м.Старий Самбір, від 12.11.2020р. б/н (вх. №2956/20 від 16.11.2020р.)

про: визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

у справі №914/156/16 за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ДСЛ Вуд Юкрейн, м.Львів;

до відповідача: Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства Галсільліс, Львівська область, м.Старий Самбір;

про стягнення заборгованості

ціна позову: 74329,20грн.

Зацікавлена особа: Старосамбірський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), Львівська область, м.Старий Самбір.

Представники:

Позивача (Стягувача): не з`явився;

Відповідача (Заявника, Боржника): Лазор А.О. представник (довіреність від 04.06.2020р. б/н);

Зацікавленої особи: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

16.11.2020р. на адресу Господарського суду Львівської області надійшла заява Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства Галсільліс від 12.11.2020р. б/н (вх. №2956/20) про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №914/156/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДСЛ Вуд Юкрейн до Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства Галсільліс про стягнення заборгованості; ціна позову: 74329,20грн.; зацікавлена особа Старосамбірський районний відділ державної виконавчої служби західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.11.2020р. у даній справі судом постановлено прийняти заяву до розгляду; розгляд заяви призначити в судовому засіданні на 26.11.2020р.; явка повноважних представників Учасників справи в судове засідання визнається обов`язковою; викликати повноважних представників Учасників справи в судове засідання.

Відповідно до ст.222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу Акорд.

Процесуальні права та обов`язки Учасників справи, відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України, як підтвердив представник Заявника в судовому засіданні, йому відомі, в порядку ст.205 ГПК України клопотання про роз`яснення прав та обов`язків до суду не надходили.

Заяв про відвід головуючого судді чи секретаря судового засідання не надходило та не заявлялось.

Представник Позивача в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, явка повноважних представників Учасників справи в судове засідання визнавалась судом обов`язковою.

Представник Відповідача (Заявника) в судове засідання з`явився, в судовому засіданні надав усні пояснення, подану заяву підтримав, просить суд її задоволити.

Представник Зацікавленої особи в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, явка повноважних представників Учасників справи в судове засідання визнавалась судом обов`язковою.

Згідно із п.п.1, 2 ч.3 ст.2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, верховенство права та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, керує ходом судового процесу; роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (п.п.1, 3, 4 ч.5 ст.13 ГПК України).

Приписами п.п.2, 3 ч.1 ст.42 ГПК України встановлено, що учасники справи мають право, зокрема, подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

З врахуванням наведеного суд зазначає, і аналогічну правову позицію викладено зокрема в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.01.2020р. у справі №43/122, що учасник справи, керуючись принципами рівності учасників процесу перед законом і судом та змагальності сторін, вправі реалізувати своє процесуальне право участь в судовому процесі та подання письмових заяв по суті спору. Таке право реалізується учасником справи протягом строку, встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.11.2020р. про прийняття заяви до розгляду та призначення розгляду в судовому засіданні на 26.11.2020р. надіслано судом 18.11.2020р. на зазначену Заявником у позовній заяві адресу місцезнаходження Позивача, Зацікавленої особи.

З врахуванням наведеного суд приходить до висновків про повідомлення Відповідача про відкриття провадження у справі, а також про дату, час та місце розгляду справи у встановлені чинним процесуальним Законом порядку та спосіб.

Відповідно до ч.ч.3, 7 ст.120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

У пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін, одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення Європейського суду з прав людини "Богонос проти Росії" від 05.02.2004).

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що учасники справи мали достатньо часу для реалізації ними передбачених ГПК України процесуальних прав.

Разом з цим, судом враховується, що за приписи статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України").

Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Скордіно проти Італії"). Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (рішення ЄСПЛ у справах "Скордіно проти Італії", "Сюрмелі проти Німеччини").

У свою чергу суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України). Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.05.2020р. у справі №922/1200/18 та від 04.06.2020р. у справі №914/6968/16.

Відповідно до ч.3 ст.328 ГПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

З врахуванням встановленого приписами ст.328 ГПК України строку розгляду заяви, а також того, що неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви; вжиття судом всіх передбачених чинним законодавством заходів повідомлення Учасників справи про дату, час та місце розгляду заяви, суд приходить до висновків про відсутність підстав до відкладення розгляду заяви та можливість її розгляду за відсутності повноважних представників Стягувача та Зацікавленої особи за наявними у справі документами.

Заслухавши пояснення представника Заявника, розглянувши і дослідивши матеріали поданої заяви та справи в їх сукупності, оцінивши наведені доводи і подані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.02.2016р. у справі №914/156/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДСЛ Вуд Юкрейн до Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства Галсільліс про стягнення заборгованості; ціна позову 74329,20 грн. позовні вимоги ТзОВ ДСЛ Вуд Юкрейн задоволено частково, вирішено стягнути з Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства Галсільліс на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДСЛ Вуд Юкрейн 52030,44 грн. заборгованості та 964,60 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

04.03.2016р. Господарським судом Львівської області видано наказ про виконання пункту 2 резолютивної частини рішення Господарського суду Львівської області від 16.02.2016р. у справі №914/156/16.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.05.2016р. рішення Господарського суду Львівської області від 16.02.2016р. у справі №914/156/16 залишено без змін.

Таким чином, рішення Господарського суду Львівської області від 16.02.2016р. у справі №914/156/16 набрало законної сили 23.05.2016р. в порядку, встановленому статтею 241 ГПК України, та, у відповідності до приписів ч.1 ст.129-1 Конституції України і ч.1 ст.18 ГПК України, є обов`язковим до виконання на всій території України.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 11.07.2016р. у даній справі судом постановлено клопотання Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Галсільліс" про відстрочку сплати судового збору відхилити; касаційну скаргу Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Галсільліс" на Львівського апеляційного господарського суду від 23.05.2016 року та на рішення господарського суду Львівської області від 16.02.2016 року у справі №914/156/16 повернути скаржнику.

08.06.2018р. Старосамбірським районним ВДВС ГТУЮ у Львівській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56575660 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 04.03.2016р. про примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 16.02.2016р. у справі №914/156/16 про стягнення з Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства Галсільліс на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДСЛ Вуд Юкрейн 52030,44 грн. заборгованості та 964,60 грн. судового збору.

З інформації про виконавче провадження №56575660 вбачається, що 17.01.2020р. ВП №56575660 приєднано до зведеного виконавчого провадження із присвоєнням ВП №51728538.

16.11.2020р. на адресу Господарського суду Львівської області надійшла заява Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства Галсільліс від 12.11.2020р. б/н (вх. №2956/20) про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №914/156/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДСЛ Вуд Юкрейн до Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства Галсільліс про стягнення заборгованості; ціна позову: 74329,20грн.; зацікавлена особа Старосамбірський районний відділ державної виконавчої служби західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Вказану заяву обґрунтовує тим, що рішенням Господарського суду Львівської області від 05.11.2018р. у справі №914/1343/16, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 06.05.2019р. та Постановою Верховного Суду від 13.08.2019р. стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ДСЛ Вуд Юкрейн на користь Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства Галсільліс 1670299,79грн., в тому числі: 1107117,33грн. основного боргу, 52801,37грн. 3% річних та 510381,09грн. інфляційних втрат.

17.03.2020р. Заявник направив ТзОВ «ДСЛ Вуд Юкрейн» Заяву (повідомлення) про зарахування зустрічних однорідних вимог від 16.03.2020р. №9, в якій повідомив, що на підставі ряду виконавчих документів (в тому числі і наказу Господарського суду Львівської області від 04.03.2016р. про примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 16.02.2016р. у справі №914/156/16) в Старосамбірського ДЛГГІ «Галсільліс» існує заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ДСЛ Вуд Юкрейн» на загальну суму 1451591,44грн.

Враховуючи існування у ТзОВ «ДСЛ Вуд Юкрейн» згідно рішення Господарського суду Львівської області від 05.11.2018р. у справі №914/1343/16 перед Старосамбірським ДЛГП «Галсільліс» заборгованості на загальну суму 1670299,79грн., Старосамбірське ДЛГП «Галсільліс» просило в порядку зустрічних вимог зарахувати всю суму його заборгованості (в тому числі і 52995,04грн., які підлягають до стягнення згідно наказу Господарського суду Львівської області від 04.03.2016р. про примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 16.02.2016р. у справі №914/156/16).

Заяву (повідомлення) про зарахування зустрічних однорідних вимог від 16.03.2020р. №9 ТзОВ «ДСЛ Вуд Юкрейн» отримало 15.04.2020р., що підтверджується витягом інформації відстеження пересилання поштового відправлення за ідентифікатором №067 Трекінг з інтернет-порталу АТ Укрпошта (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html).

З врахуванням наведеного Заявник зазначає про здійснення зарахування зустрічних вимог на загальну суму 1451591,44грн., в тому числі на суму 52995,04грн., на стягнення якої був виданий наказ Господарського суду Львівської області від 04.03.2016р. про примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 16.02.2016р. у справі №914/156/16.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Приписами ч.1 ст.18 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно ст.601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Аналогічне за змістом положення щодо припинення господарських зобов`язань у зв`язку з зарахування зустрічних вимог передбачено в ст.203 ГК України.

Приписами ст.602 ЦК України встановлено, що не допускається зарахування зустрічних вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.

З врахування наведеного суд зазначає, що зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань, в одному з яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому). Таким чином, зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин, є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин.

За змістом названих правових норм залік можливий лише за умови того, що вимоги сторін є зустрічними, тобто такими, які випливають з двох різних зобов`язань між двома особами, де кредитор одного зобов`язання є боржником іншого, те саме повинно бути і з боржником; однорідним, зокрема можна зарахувати грошовий борг проти грошового, а також необхідно, щоб за обома вимогами настав строк виконання, оскільки не можна пред`явити до зарахування вимоги за таким зобов`язанням, яке не підлягає виконанню.

При цьому, характер зобов`язань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення. Зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом.

Отже, за правовою природою припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однієї сторони.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

При цьому суд зазначає, що у випадку незгоди з проведенням зарахування інша сторона вправі на підставі ст.16 ЦК України та ст.20 ГК України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду і такий спір підлягає вирішенню по суті з урахуванням усіх матеріалів і обставин справи.

Суд також звертає увагу, і аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зокрема, в постанові від 24.04.2018р. у справі №910/8661/17, що згідно з приписами ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» регулювання правовідносин у сфері виконавчого провадження не обмежується лише цим Законом, а здійснюється на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону, та інших законів, а відтак, добровільне виконання може здійснюватись у будь-який, передбачений чинним законодавством спосіб, або у спосіб, що не суперечить вимогам чинного законодавства. Також не містять обмежень щодо зарахування зустрічних однорідних вимог на стадії виконання судового рішення ст.203 ГК України і ст.602 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що як встановлені рішенням Господарського суду Львівської області від 16.02.2016р. у справі №914/156/16 вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСЛ Вуд Юкрейн» до Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс», так і встановлені рішенням Господарського суду Львівської області від 05.11.2018р. у справі №914/1343/16 вимоги Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСЛ Вуд Юкрейн» є однорідними (зокрема до стягнення підлягає основна сума боргу та судовий збір), не належать до тих, котрі згідно ст.602 ЦК України не можуть бути зараховані, строк їх виконання настав, а також те, що розмір наявних у Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс» вимог значно перевищує розмір його зобов`язання за наказом суду №914/156/16 від 04.03.2016р.

З врахуванням відсутності доказів оскарження Товариством з обмеженою відповідальністю «ДСЛ Вуд Юкрейн» одержаної 15.04.2020р. Заяви (повідомлення) Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс» про зарахування зустрічних однорідних вимог від 16.03.2020р. №9 чи визнання її недійсною суд дійшов висновку про прийняття такої Заяви Товариством з обмеженою відповідальністю «ДСЛ Вуд Юкрейн».

Таким чином, обов`язок сплати Заявником присуджених до стягнення рішенням Господарського суду Львівської області від 16.02.2016р. у справі №914/156/16 коштів в розмірі 52995,04грн. (52030,44 грн. заборгованості та 964,60 грн. судового збору) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСЛ Вуд Юкрейн» відсутній у зв`язку з його припиненням шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

З підстав наведеного суд дійшов висновків про наявність правових підстав до задоволення заяви Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства Галсільліс від 12.11.2020р. б/н (вх. №2956/20 від 16.11.2020р.) про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №914/156/16 та визнання наказу Господарського суду Львівської області від 04.03.2016р. про примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 16.02.2016р. у справі №914/156/16 про стягнення з Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства Галсільліс на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДСЛ Вуд Юкрейн 52030,44 грн. заборгованості та 964,60 грн. судового збору таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 15, 18, 42, 46, 73, 74, 120, 121, 234, 235, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства Галсільліс від 12.11.2020р. б/н (вх. №2956/20 від 16.11.2020р.) про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №914/156/16 задоволити.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Львівської області від 04.03.2016р. про примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 16.02.2016р. у справі №914/156/16 про стягнення з Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства Галсільліс на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДСЛ Вуд Юкрейн 52030,44 грн. заборгованості та 964,60 грн. судового збору.

3. Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.235 ГПК України.

4. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою І розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - lv.arbitr.gov.ua/sud5015/.

Повний текст ухвали складено 01.12.2020р.

Головуючий суддя Т.Б. Фартушок