РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.11.2020Справа № 910/13620/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Світловодське кар`єроуправління»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця»

про стягнення 365 761, 80 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із вказаною позовною заявою до відповідача про стягнення 365 761, 80 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

21.10.2020 від Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» надійшло клопотання про поновлення строку на подання відзиву та відзив на позовну заяву.

Приписами частини 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

05.11.2020 від Товариства з додатковою відповідальністю «Світловодське кар`єроуправління» надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

23.11.2020 від Акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшло клопотання про

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

07.02.201 між акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» (далі - перевізник/відповідач) та Товариством з додатковою відповідальністю «Світловодське кар`єроуправління» (далі - замовник/позивач) укладено договір про надання послуг № 07130/П3-2018 (далі - договір).

Предметом договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника і проведення розрахунків за ці послуги.(п.1.1 Договору)

Надання послуг за цим Договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (пункт 1.3. Договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору, перевезення - послуга, в процесі надання якої Перевізник зобов`язаний доставити довірений Замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а Замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим Договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього Договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 із змінами та доповненнями (далі - Статут), Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356 (далі - Збірник Тарифів).

На виконання п. 2.3.3. Договору Перевізником відкрито для Замовника особовий рахунок з наданням коду платника №2829516 та присвоєно код вантажовідправника/вантажоодержувача № 5057 проведення розрахунків і обліку сплачених сум.

Відповідно до п. 2.3.2. Договору, Перевізник зобов`язаний приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) Перевізника, надавати вагони (контейнери) Перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками Замовника згідно з інформацією АС «Месплан», доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначено в додатках до цього Договору.

Пунктом 2.1.6. Договору Замовник прийняв на себе зобов`язання оплачувати Перевізнику послуги, пов`язані з організацією та перевезенням вантажів та інші надані послуги з сум внесеної передплати за кодом платника.

У відповідності до п. 2.1.7. замовник прийняв на себе зобов`язання відшкодовувати Перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів, що виникли на станціях залізниць України, через: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірку вантажів перевізником (маси вантажу), митними та іншими державними органами контролю; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини, що не залежать від перевізника, а також нести відповідальність за затримки вантажів на підходах до станції призначення та здійснювати оплату платежів, пов`язаних з цими затримками. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника.

Сторони домовились, що розрахунки за цим Договором здійснюються через Філію «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» ПАТ «Укрзалізниця» (далі - філія «ЄРЦ»). При цьому, оплата здійснюється у національній валюті на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Перевізника. По мірі виконання перевезень та надання послуг Перевізником відображається в особовому рахунку використання Замовником коштів за добу для оплати: вартості послуг за перевезення, зазначених в накладній; додаткових зборів (плату за користування вагонами (контейнерами), подавання, забирання вагонів, маневрову роботу, зберігання вантажів, інших додаткових послуг); додаткових послуг за вільними тарифами; штрафів та пені на підставі відповідних перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами), про що зазначено в пунктах 4.1.-4.3, 4.5. Договору.

Пунктом 12.1. визначено, що Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання Замовником договору в електронному вигляді з накладенням ЕЦП в АС «Месплан» або АС «Клієнт УЗ», або вчинення Замовником будь - якої дії на виконання цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018, при цьому Договір продовжує дію, якщо жодна із Сторін письмово за один місць до закінчення дії Договору не звернеться до іншої сторони з пропозицією про його припинення.

Пунктом 4.6. Договору встановлено, що щодобово, протягом періоду виконання Договору, Перевізник надає Замовнику в електронному вигляді переліки перевізних документів на електронну адресу, а у разі відсутності електронного зв`язку - у паперовому вигляді.

Як зазначає позивач у лютому 2020 року на його адресу призначенням на станцію «Лівобережна» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» були направлені власні порожні вагони за перевізними документами: №№ 45244100, 45243961, 45252822, 42050229, 42050211, 45287224, 42050237, 41996752, 41996653, 42050187,45290061, 45286481, 42050195, 42050179, 45290046, 45290038, 45286382, 45289907, 45287216, 41996679, 41996646, 42050203, 42101170.

Платником за дані перевезення, відповідно до графи 13 перевізних документів, виступало ТОВ «Металургтранс» (у графі 13 або зазначено «ТОВ «Металургтранс», або відсутня будь-яка інформація, що як зазначалось вказує, що платником виступає відправник - ТОВ «Металургтранс» відповідно до графи 1 накладних).

В подальшому, як вбачається з Переліків документів за період з 01.02.2020 по 29.02.2020 та з 01.03.2020 по 31.03.2020. складених філією «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» АТ «Укрзалізниця» на виконання пункту 4.6 Договору та надісланих електронним зв`язком Замовнику, з особового рахунку позивача за кодом платника (код 2829516) списано кошти у розмірі - 3 520,08 грн. (з ПДВ), а саме:

- за відомостями плати за користування вагонами форми ГУ-46 №№18030042, 18030041, 24020007, 24020008, 2903005 плату за користування у розмірі 2 278,80 грн. (з ПДВ);

- за накопичувальними картками форми ФДУ-92 №№ 15020022, 17020028, 23020034, 25020036 збір за зберігання у розмірі - 1 241,28 грн. (з ПДВ).

Крім того, у лютому та березні 2020 року на адресу позивача призначенням на станцію «Лівобережна» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» були направлені власні порожні вагони за перевізними документами: №№ 42829754, 42829762, 42829770, 42829788, 42829804, 42829812, 42829820,42829838,42884510, 42884528, 42884536, 42884544. 42884551, 42884577, 42884601, 42897850, 42897868, 42897892, 42911172, 42913459, 42913475, 43301571, 43301597, 43302132, 43302140, 43302157, 43302165, 45985793,46043402, 53838157, 53840989, 53864021,53867073.

Платником за дані перевезення, відповідно до графи 13 перевізних документів, виступало ТОВ «Металургтранс» (у графі 13 або зазначено «ТОВ «Металургтранс», або відсутня будь-яка інформація, що як зазначалось вказує, що платником виступає відправник - ТОВ «Металургтранс» відповідно до графи 1 накладних).

В подальшому, як вбачається з переліків перевізних документів, складених філією «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» АТ «Укрзалізниця» за період з 01.03.2020 по 31.03.2020 та з 01.04.2020 по 30.04.2020, в березні поточного року з особового рахунку позивача (за кодом платника 2829516) списано кошти у розмірі - 362 241,72 грн.(з ПДВ), а саме:

- за відомостями плати за користування вагонами форми ГУ-46 №№ 15030037, 18030042, 12030035, 17030038, 17030040, 22030044, 31030048 плату за користування власними вагонами у розмірі - 350 799,00 грн. (з ПДВ);

- за накопичувальними картками форми ФДУ-92 №№ 22030072, 25030075 збір за зберігання у розмірі - 11 442,72 грн.(з ПДВ).

Таким чином, на думку позивача АТ «Укрзалізниця» неправомірно, в порушення пунктів 2.1.6., 2.1.7. Договору, списала кошти з особового рахунку ТДВ «Світловодське кар`єроуправління», а не ТОВ «Металургтранс», що порушує права та законні інтереси позивача.

Крім того, як зазначає позивач у позовній заяві, відповідачем було нараховано та списано з особового рахунку позивача, плату за користування вагонами, а також збір за зберігання вантажів Відповідачем неправомірно, оскільки позивачу не надавались повідомлення про затримку спірних вагонів та акти форми ГУ-23.

Також позивач зазанчає, що у період, зазначений у перевізних документа, у останнього не було підстав для неприйняття вагонів.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 306 Господарського кодексу України встановлено, що перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами (частина 6 статті 306 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Аналогічні приписи містяться і в ст. ст. 909, 919 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно п. 62 Статуту та п. 1.1. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі - Правила № 644) порядок розрахунків за перевезення і послуги встановлюється Укрзалізницею згідно з чинним законодавством. Платежі за перевезення вантажів і надання додаткових послуг можуть уноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць.

У відповідності до п. 2.6. Правил № 644 розрахунковий підрозділ веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг.

Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток (додаток 3), відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису).

Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Факт списання спірних коштів за перевезеннями, здійсненими за вказаними вище залізничними накладними відповідачем не заперечується.

Спір у цій справі виник у зв`язку з тим, що, на думку позивача, відповідачем неправомірно списано з його особового рахунку плати за використання вагонів.

У відповідності до Правил заповнення перевізних документів затверджених Наказом міністерства транспорту від 21.11.200 №644 та як вбачається з переліку накладних, копії яких містяться у матеріалах справи платником за дані перевезення, відповідно до графи 13 перевізних документів, виступає ТОВ «Металургтранс».

Таким чином, суд вважає списання коштів з особового рахунку позивача неправомірним, оскільки з переліку накладних позивач не виступав платником за надані послуги.

Суд дослідив доводи обох сторін та докази, подані останніми на підтвердження своїх вимог та заперечень та дійшов наступних висновків.

При вирішенні спору суд виходить з того, що з огляду на положення ст. ст. 6, 627 - 628, 638 Цивільного кодексу України, ст. ст. 42, 180 Господарського кодексу України, з яких випливає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства, зважаючи на факт виконання сторонами зобов`язань по договору, про що сторонами не заперечується, суд дійшов до висновку про укладення між сторонами договору (зі змінами та доповненнями) з погодженням всіх його умов, які обумовлюються.

Однак, як вказує відповідач, та не заперечує позивач, відповідачем здійснено часткове повернення коштів у сумі 9 735, 48 грн.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем сплачено на користь позивача частину суми основної заборгованості.

Перевіривши наданий позивачем до матеріалів справи розрахунок суми переборів платежів, сплачених при відправленні вантажу, суд встановив, що розраховані позивачем суми таких переплат узгоджуються як з залізничними накладними, так і відповідають нарахованим та списаним відповідачем (філією ЄРЦ) відповідно до переліків сумам додаткових зборів з урахуванням ПДВ, відтак загальна сума грошових коштів за перевезеннями у спірних вагонах, яка підлягає поверненню позивачеві становить 356 026, 32 грн.

Згідно ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (статті 15, 16 Цивільного кодексу України).

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Звертаючись до суду, позивач самостійно обирає спосіб захисту, передбачений ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

У п. 4.10. Договору про надання послуг передбачено, що у разі виявлення перевізником неправильного нарахування платежів, здійснюється перерахунок, після чого надлишок стягнутої суми перераховується на особовий рахунок замовника, як оплата за майбутні перевезення або ж додатково з сум внесеної попередньої оплати стягуються недоотримані грошові суми.

Застосування обраного позивачем способу захисту порушеного права шляхом внесення змін до особового рахунку замовника послуг у залізничному перевезенні та відображення (відновлення, збільшення) на ньому спірних грошових коштів відповідатиме способам захисту, як визначених спеціальним нормами права (п. 62 Статуту та Правилам № 644), умовам укладеного між сторонами договору, так і узгоджуватиметься із загальними вимогами щодо належності засобів правового захисту відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 30.01.2018 року у справі № 914/873/17.

Верховний Суд у своїй Постанові від 30.01.2018 року у справі № 914/873/17 висловив правову позицію, щодо ефективного способу захисту порушеного права у спорі з "Укразалізницею", що виник з приводу неправомірного списання грошових коштів з особового рахунку замовника: "п. 23. Отже, спосіб захисту майнових прав шляхом відновлення запису на особовому рахунку замовника послуг у залізничному перевезенні та відображення (відновлення, збільшення) суми здійсненої ним передоплати відповідатиме способам захисту, визначеним спеціальними нормами права, та буде узгоджуватися із загальними вимогами щодо належності засобів правового захисту відповідно до статей 55,124 Конституції України, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод".

Аналогічний правовий висновок зроблено Верховним Судом у пункті 27 Постанови від 27.08.2019 року у справі №910/9794/18.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість, а також відповідач не заперечує, що згідно п. 13 накладних, які містяться у матеріалах справи платником виступає ТОВ «Металургтранс».

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Світловодське кар`єроуправління» підлягають частковому задоволенню у розмірі 356 026, 32 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 5 340, 40 грн. Інша частина сплаченого судового збору залишається за позивачем.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Зобов`язати Акціонерне товариство «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, Код ) в особі регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» (61052, м. Харків, вул. Євгена Котляра, буд. 7, Код ЄДРПОУ філії: 40081216) внести зміни до особового рахунку ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВІТЛОВОДСЬКЕ КАР`ЄРОУПРАВЛІННЯ» (Україна, 27552, Кіровоградська обл., місто Світловодськ, селище міського типу Власівка, ВУЛИЦЯ МОЛОДІЖНА, будинок 53; Код , Код вантажовідправника/вантажоодержувача 5057) код платника № 2829516, відкритого на підставі договору про надання послуг №07130/ПЗ-2018 від 07.02.2018 року, шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошових коштів у сумі 356 026(триста п`ятдесят шість тисяч двадцять шість) грн. 32 коп.

3. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, Код ) в особі регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» (61052, м. Харків, вул. Євгена Котляра, буд. 7, Код ЄДРПОУ філії: 40081216) на користь ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВІТЛОВОДСЬКЕ КАР`ЄРОУПРАВЛІННЯ» (Україна, 27552, Кіровоградська обл., місто Світловодськ, селище міського типу Власівка, ВУЛИЦЯ МОЛОДІЖНА, будинок 53; Код ) суму судового збору в розмірі 5 340 (п`ять тисяч триста сорок) грн.40 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Алєєва