ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

01 грудня 2020 року м. ОдесаСправа № 915/1300/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гібець Анатолія Анатолійовича

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 01.10.2020

у справі №915/1300/19

за позовом: Заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Гібець Анатолія Анатолійовича

про: стягнення плати за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування в сумі 609830,0 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 01.10.2020 у справі №915/1300/19 позов задоволено: з Фізичної особи-підприємця Гібець Анатолія Анатолійовича на користь Державного бюджету України стягнуто плату за проїзд автомобільними дорогами в сумі 609830,0 грн; вирішено питання про розподіл судових витрат.

29.10.2020 безпосередньо до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Гібець Анатолія Анатолійовича, у якій останній просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 01.10.2020 у справі №915/1300/19 за позовом Заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до Фізичної особи-підприємця Гібець Анатолія Анатолійовича про стягнення плати за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування в сумі 609 830,00 грн скасувати; прийняти нове рішення, яким Заступнику керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті відмовити в задоволенні позову до Фізичної особи-підприємця Гібець Анатолія Анатолійовича про стягнення плати за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування в сумі 609 830,00 грн - в повному обсязі.

02.11.2020 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №915/1300/19 разом з апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Гібець Анатолія Анатолійовича на рішення Господарського суду Миколаївської області від 01.10.2020 справі №915/1300/19 (дублікат).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гібець Анатолія Анатолійовича на рішення Господарського суду Миколаївської області від 01.10.2020 у справі №915/1300/19 залишено без руху; встановлено Фізичній особі-підприємцю Гібець Анатолію Анатолійовичу строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору у розмірі 13 721, 18 грн, доказів направлення іншим учасникам справи копії апеляційної скарги і доданих до неї документів листом з описом вкладення, протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху; попереджено Фізичну особу-підприємця Гібець Анатолія Анатолійовича, що у разі не усунення недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом, апеляційна скарга буде вважатися неподаною і повернута скаржнику.

30.11.2020 від Фізичної особи-підприємця Гібець Анатолія Анатолійовича надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, у якій скаржник просить суд звільнити його від сплати судового збору у розмірі 13 721, 18 грн та відкрити апеляційне провадження.

В якості доказів направлення іншим учасникам справи копії апеляційної скарги та доданих до неї документів до вказаної заяви додано кур`єрську накладну №70053890 від 21.11.2020, отримувач - Первомайська місцева прокуратура Миколаївської області.

Разом з тим, доказів направлення копії апеляційної скарги та доданих до неї документів Державній службі України з безпеки на транспорті скаржником не надано.

Розглянувши клопотання про звільнення від сплати судового збору колегія суддів зазначає наступне.

В обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору скаржник, з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», зазначає, що у нього на даний час відсутня зазначена сума коштів, а розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік, що підтверджується його декларацією за 2019 рік, тому він не в змозі виконати вимоги ухвали суду. На підтвердження вказаного скаржником додається податкова декларація платника податку фізичної особи підприємця за звітний 2019 рік, з якої вбачається, що дохід, отриманий ним за звітний 2019 рік, становить 38 939,50 грн.

За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Норми ст. 8 названого Закону не містять посилання на інші підстави, за наявності яких суд може задовольнити клопотання про звільнення від сплати судового збору. При цьому, приписами цієї статті визначено суб`єктів оскарження яких можна звільнити від сплати судового збору.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов`язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи даний принцип, а також положення ст. 8 Закону України «Про судовий збір», господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні звільнення від сплати судового збору.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення названого Суду від 28.05.1985 у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства», пункт 57).

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення Суду у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року, пункт 59).

Аналіз змісту ст. 8 Закону України «Про судовий збір» дає підстави для висновку про те, що позивачі як фізичні особи-підприємці не є суб`єктами, на яких поширюється дія п. 1 ч. 1 цієї статті (у взаємозв`язку з частиною другою цієї статті), оскільки їх положення стосуються лише позивачів - фізичних осіб.

Звертаючись до суду з цією апеляційною скаргою відповідач діє як фізична особа-підприємець, а, відтак, оскаржив до суду рішення місцевого господарського суду із статусом суб`єкта господарювання.

Разом з тим інших правових підстав для звільнення заявника від сплати судового збору за подання апеляційної скарги законом не передбачено.

Крім того, склад сторін у справі та предмет позову не свідчить про можливість їх поширення на такі правовідносини.

Наведені заявником обставини не можуть бути підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки ним не надано доказів на підтвердження того, що його майновий стан на день звернення з апеляційною скаргою перешкоджав сплаті судового збору у встановлених законодавством порядку і розмірі. Надана заявником копія податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2019 рік, яку він сам заповнив, не є доказом його доходів та не підтверджує тієї обставини, що він не може сплатити судовий збір, оскільки не відображає загальний дохід, який він отримав у 2019 році.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення «Княт проти Польщі» від 26.07.2005, пункт 44; рішення «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» від 26.07.2005 року, пункти 63-64).

Доказів наявності чи відсутності у заявника рухомого або нерухомого майна та їх обсягу, цінних паперів, можливості розпоряджатися ними він суду не надав.

Встановлений законом обов`язок сплатити судовий збір та відсутність у заявника пільг щодо його сплати, зумовлює висновок про те, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами заявника стосовно можливості звернення до суду апеляційної інстанції (за умови виконання вимог закону щодо оплати апеляційної скарги судовим збором) в цій справі дотримано та не створено заявнику незаконних перешкод в доступі до правосуддя.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №761/20365/18 від 24.02.2020, постанові Верховного Суду у складі судді Касаційного господарського суду у справі №908/1924/18 від 21.11.2019.

Беручи до уваги вищевикладене та з огляду на імперативні приписи ст. 8 Закону України «Про судовий збір», клопотання про звільнення від сплати судового збору підлягає залишенню без задоволення.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «Де Жуфр де ла Прадель проти Франції)» від 16.12. 1992, заява № 12964/87).

У § 36 рішення у справі «Белле проти Франції» від 04.12.1995, заява № 23805/94, Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення у справі «Дія 97 проти України» від 21.10.2010 року).

Згідно ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи, що подаючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, особа вправі очікувати задоволення судом такого клопотання, що очевидно надає їй підстави не сплачувати судовий збір, тому одночасна відмова у задоволені клопотання про звільнення від сплати судового збору та визнання неподаною і повернення апеляційної скарги, чи іншого процесуального звернення, є невиправданим, оскільки у разі відмови у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд може продовжити строк заявнику для сплати судового збору. Реалізацією особою процесуального права на подання клопотання про звільнення від сплати судового збору не може оцінюватись судом як невиконання вимог ухвали суду про сплату судового збору та мати наслідком повернення апеляційної скарги, оскільки це за процедурою порушує право на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції (відповідна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №503/1904/16-ц від 01.04.2020).

Отже, зважаючи на визначені ст. 258 Господарського процесуального кодексу України вимоги до оформлення апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу заявника апеляційної скарги на необхідність дотримання визначених процесуальних норм та вважає за можливе продовжити Фізичній особі-підприємцю Гібець Анатолію Анатолійовичу строк для усунення недоліків апеляційної скарги, викладених в ухвалі Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 відповідно до ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 119, 234, 235, 260, 281 Господарського процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

1.У задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця Гібець Анатолія Анатолійовича про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

2.Продовжити Фізичній особі-підприємцю Гібець Анатолію Анатолійовичу строк для усунення недоліків апеляційної скарги, викладених в ухвалі Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.11.2020, протягом 10 днів з дня вручення копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді Г.П. Разюк

Я.Ф. Савицький