ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
02.12.2020 Справа № 905/2044/20
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Промспецбуд»
провизнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства та визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства
Суддя Хабарова М.В.
Без виклику учасників справи
ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Промспецбуд» про:
- визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Промспецбуд» між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;
- визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Промспецбуд» з приводу включення до учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Промспецбуд» ОСОБА_4 та зміни місцезнаходження юридичної особи.
Позовні вимоги мотивовані тим, що спірний договір купівлі-продажу суперечить положенням чинного законодавства України, оскільки позивач як учасник товариства не був письмово повідомлений про намір учасників товариства відчужити корпоративні права, внаслідок чого був позбавлений можливості скористатися своїм переважним правом на придбання часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Промспецбуд». Окрім того, позивач вказує на наявність правових підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Промспецбуд», посилаючись на порушення вимог закону щодо скликання та проведення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Промспецбуд», у зв`язку з неповідомленням позивача про їх проведення, на якому було вирішено питання щодо включення до учасників товариства ОСОБА_4 та зміни місцезнаходження юридичної особи.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 02.11.2020 позовну заяву залишено без руху на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.
Крім того, 01.12.2020 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка передана раніше визначеному складу суддів - судді Хабаровій М.В. в межах справи №905/2044/20.
Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2)забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6)зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.
Згідно з ч. 4 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.
Отже, з положень ч. 4 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України слідує, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.
Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Вказані правові позиції узгоджується із правовими позиціями, висловленими у постановах Верховного Суду у справі №918/702/18 від 03.04.2019 та у справі №914/1257/18 від 17.04.2019.
Заява позивача про забезпечення позову мотивована тим, попередні (оскаржувані) зміни були здійснені без участі позивача, є ризик того, що після того, як відповідачі дізнаються про поданий позов, ними будуть здійснені заходи з приводу продажу часток статутного капіталу товариства, а тому необхідно заборонити здійснювати реєстраційні дії щодо перерозподілу часток в статутному капіталі та зміни складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ПРОМСПЕЦБУД», так як в подальшому існує ризик, що відповідач може змінити юридичну адресу, що може призвести до закриття провадження у справі, у зв`язку з неналежною підсудністю справи.
Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, з огляду на необхідність дотримання збалансованості інтересів сторін, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про вжиття визначених ним заходів забезпечення позову, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову у даній справі.
Звертаючись до суду із даною заявою, позивач не навів (та не надав доказів існування) фактичних обставин, з якими пов`язується необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, про застосування яких просить позивач. Зокрема, посилаючись на потенційну можливість продажу часток статутного капіталу відповідача та ризик зміни юридичної адреси відповідача, позивач не надав жодних доказів вчинення відповідачем будь-яких реальних дій, спрямованих на відчуження часток на користь третіх осіб та на зміну адреси.
Щодо доводу заявника про можливість змінити юридичну адресу відповідача, що може призвести до закриття провадження у справі, у зв`язку з неналежною підсудністю справи, то суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.
Таким чином, суд вказує, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.
Водночас, суд звертає увагу, що заявником у заяві про забезпечення позову не наведено підстав та не доведено з посиланням на засоби доказування, що невжиття обраних заявником заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, за відсутності обґрунтувань, щоб свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.
З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів існування обставин, які в розумінні ст.ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України можуть бути підставами для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 136-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
Дата складання та підписання повного тексту ухвали 02.12.2020.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням положень п. 4 розділу «Прикінцеві положення» та п.п. 17.5 п. 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.В. Хабарова