РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.11.2020Справа № 910/13752/20
Суддя Господарського суду міста Києва Алєєва І.В., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 699, 63 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із вказаною позовною заявою до відповідача про стягнення 699, 63 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

19.10.2020 від Акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшло клопотання про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву.

Приписами частини 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

02.11.2020 від Акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшов відзив на позовну заяву.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

07.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» (далі - позивач) та Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (надалі - відповідач) було укладено договір про надання послуг №07153/ПЗ-2018 (надалі - договір), предметом якого є перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях(експорт, імпорт) у вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника і проведення розрахунків за ці послуги (п.1.1. Договору).

Пунктом 1.2 договору передбачено, що перевезення - послуга, в процесі надання якої Перевізник зобов`язується доставити довірений Замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а Замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку.

Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356, Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 № 873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за № 030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно.

На виконання умов договору була оформлена накладна від 26.12.2019 №22535219 Відповідач взяв на себе зобов`язання перевезення вантажів (вагони залізничні порожні) зі станції відправлення - Орша - Восточна (Республіка Білорусь) до станції призначення Білогородка Південно-західної залізниці(Україна).Факт укладення договору перевезення підтверджується графою 26 накладної.

Загальна відстань відстань перевезення від станції відправлення до станції призначення становить 666 км.

Відповідно § 2 ст. 24 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 строк доставки вантажу розраховується: одна доба на кожні розпочаті 200 км., так строк доставки вантажу не повинен бути 4 доби(3,33 округлюється до повної доби).

Беручи до уваги § 3 ст. 24 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951, який подовжує термін доставки вантажу на 1 добу на операції, пов`язані з відправлення вантажу, загальний термін доставки вантажу за накладною не повинен був перевищувати 5 діб.

За доводами позивача, фактичний строк доставки вантажу становить 7 діб, а загальний строк доставки вантажу не повинен був перевищувати 5 діб, в результаті чого відповідач прострочив доставку вантажу на 2 доби.

Внаслідок порушення строку доставки вантажу, позивач надіслав відповідачу претензію №1501-034 від 15.01.2020 з відповідними додатками про сплату неустойки за прострочення доставки вантажу в розмірі 864, 54 грн. та 57, 45 швейцарських франка .

Листом від 17.03.2020 № ЦМ-Ю-149 відповідачем повідомлено про продовження терміну розгляду претензії заявленої позивачем.

В подальшому, листом від 27.07.2020 №ЦМ-У-806/19 відповідач повідомив про розгляд претензії та про часткове її задоволення у розмірі 864, 54 грн. та 34, 47 швейцарських франка з посиланням на невірний розрахунок у відповідності до умов ст. 45 УМВС.

Таким чином, на думку позивача, відмова у задоволенні претензії в повному обсязі є безпідставною та необґрунтованою, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 699, 63 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як передбачено ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 4 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Так, як передбачено п. 1.3 Договору про надання послуг №07153/ПЗ-2018 від 07.02.2018, перевезення підтверджується залізничною накладною, зокрема відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС).

Матеріали справи свідчать, що відповідно до умов договору та накладної №22535219 від 26.12.2019 мало місце міжнародне перевезення вантажу, а отже, до відносин сторін, що виникли між сторонами внаслідок цього перевезення, застосовуються положення Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 (надалі - УМВС).

Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення є чинною в Україні відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» та Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів.

Згідно із ст. 24 УМВС:

§1. Якщо відправником і перевізником не погоджене інше, термін доставки визначається на весь шлях прямування вантажу і не повинен перевищувати терміну, обчисленого виходячи з норм, які містяться у цій статті.

§2. Термін доставки вантажу визначається виходячи з таких норм:

- для контейнері - 1 доба на кожні початі 150 км;

- для інших відправок -1 доба на кожну почату 200 км.

§3. Термін доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу.

§4. Строк доставки вантажу продовжується на весь час затримки на шляху слідування з причин, що не залежать від перевізника.

§5. Перебіг терміну доставки вантажу починається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі одержувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу розраховують як за повну.

Матеріали справи свідчать, що фактичний строк доставки вантажу становить 7 діб, а загальний строк доставки вантажу не повинен був перевищувати 5 діб, в результаті чого відповідач прострочив доставку вантажу на 2 доби.

Відповідно до ст. 45 УМВС:

§1. Якщо перевізником не було дотримано термін доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 «Термін доставки вантажу», перевізник сплачує відшкодування за перевищення терміну доставки у вигляді неустойки.

§2. Розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення терміну доставки, і величини (тривалості) перевищення терміну доставки, що розраховується як відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки, а саме :

6% провізної плати при перевищенні терміну доставки не більше однієї десятої загального терміну доставки;

18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше однієї десятої, але не більше трьох десятих загального терміну доставки;

30% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки.

Враховуючи приписи ст. 45 УМВС, суд не погоджується з арифметичним розрахунком позивача наведеним у позовній заяві щодо нарахування 30% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки, оскільки вірним є відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки - 0,28 де перевищення терміну доставки - 2 доби / загальний термін доставки 7 діб = величина (тривалості) перевищення терміну доставки (2/7=0, 28).

Крім того здійснивши власний арифметичний розрахунок а саме, що 7 днів = 100% де 1 день = 14, 28 %(100/7), тоді 5 днів = 71, 48 %(14.28*5), враховуючи викладене 100%-71.48%/100 = 0, 28, що становить величину (тривалості) перевищення терміну доставки.

Враховуючи викладене, суд погоджується з твердженнями відповідача, наведеними у відзиві на позовну заяву щодо неправильного розрахунку неустойки за перевищення строку доставки вантажу розрахованого у відповідності до ст. 45 УМВС та вірного нарахування відповідачем та задоволення претензії позивача з розрахунку на 18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше однієї десятої, але не більше трьох десятих загального терміну доставки.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 ГПК України, обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Алєєва