номер провадження справи 12/192/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.11.2020 Справа № 908/2956/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Комунального підприємства «Бердянська міська телекомпанія «ТБ-Бердянськ» Бердянської міської ради коштів в сумі 24200,91 грн.

ВСТАНОВИВ

Приватне акціонерне товариство «Бердянське підприємство теплових мереж» (далі заявник) звернулось до Господарського суду Запорізької області із заявою за вих. № 1979 від 13.11.2020 про видачу судового наказу про стягнення з Комунального підприємства «Бердянська міська телекомпанія «ТБ-Бердянськ» Бердянської міської ради заборгованості за поставлену теплову енергію в сумі 24200,91 грн. за договором № 333 купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення від 01.02.2011.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2020 вищевказану заяву про видачу судового наказу передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

В обґрунтування вказаної заяви заявник посилається на те, що 01.02.2011 між Приватним акціонерним товариством «Бердянське підприємство теплових мереж» (заявник, постачальник) (Приватне акціонерне товариство «Бердянське підприємство теплових мереж» є новим найменуванням Закритого акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» відповідно до п. 1.2. статуту) та Комунальним підприємством «Бердянська міська телекомпанія «ТБ-Бердянськ» Бердянської міської ради (боржник, споживач) був укладений договір № 333 купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення. Відповідно до п. 1.1. вказаного договору постачальник відпускає теплову енергію на потреби опалення об`єктів споживача, а споживач одержує теплову енергію та оплачує її вартість відповідно до умов даного договору та виставленого рахунку. Заявник в заяві вказує, що постачальник зобов`язався відпускати теплову енергію на потреби опалення об`єкта споживача, що розташований за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Правди, 3В. Згідно із п. 4.5., 4.6. вказаного договору рахунок-акт виконаних робіт виписується до 15 числа місяця, наступного за звітним. Оплата проводиться споживачем не пізніше 20 числа наступного за звітним місяцем. Заявник зазначає, що свої зобов`язання виконав у повному обсязі, що підтверджується отриманими споживачем рахунками-актами для сплати та відсутністю актів-претензій з боку споживача. При цьому вказує, що боржник не виконав в повному обсязі своїх зобов`язань зі своєчасної оплати за отриману теплову енергію і за лютий, березень 2020 року має заборгованість перед заявником у розмірі 24200,91 грн. Також зазначає, що в строк, передбачений п. 8.1. договору, сторонами не заявлено про припинення або перегляд договору, угоду про припинення дії договору не підписано, у зв`язку з чим він вважається пролонгованим та чинним на сьогоднішній день.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

За змістом статей 148, 154 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 232 ГПК України судовий наказ є судовим рішенням.

Таким чином, зважаючи на принципи наказного провадження та встановлений порядок розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та розмір якої підтверджується доданими до заяви документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ст. 86 ГПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ч. 2 ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

При засвідченні документів сторонам необхідно враховувати вимоги до змісту та розташування реквізитів документів встановлені п. 5 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003), затвердженої Наказом Держспоживстандарту України 07.04.2003 року № 55.

Пунктом 5.27 цієї Уніфікованої системи встановлено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів Згідно з оригіналом, назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 (підпису).

З доданих до поданої заяви документів вбачається, що копія договору № 333 купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення від 01.02.2011, копії рахунків-актів виконаних робіт № 333 від 29.02.2020 та № 333 від 31.03.2020, копія наказу (розпорядження) № 18к від 24.10.2018 про переведення на іншу роботу, копія статуту Приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» завірені адвокатом Дігтяренко В.С.

Частиною 4 ст. 60 ГПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Втім, документ, що підтверджує повноваження представника - адвоката Дігтяренко В.С. засвідчувати своїм підписом вірність копій документів оригіналу, також представляти інтереси заявника Приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» до поданої заяви не надано.

Таким чином, до поданої заявником заяви про видачу судового наказу додані документи, які засвідчені особою, докази на підтвердження повноважень якої суду не надані.

Враховуючи ненадання заявником документу, що підтверджує повноваження представника - адвоката Дігтяренко В.С., суд позбавлений можливості прийняти вищевказані документи, які завірені вказаним представником, як належні докази.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що заявником при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу порушено вимоги пунктів 2, 3, 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України, оскільки не надано документ, що підтверджує повноваження представника, не надані разом із заявою копія договору (належним чином засвідченого уповноваженою особою), укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, та інші документи або їх копії (належним чином засвідчені уповноваженою особою), що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Разом з тим, в тексті поданої заяви заявник зазначив, що зміна тарифу відбулась за рішенням Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 15.01.2019 № 23 «Про встановлення одно ставкових тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів» (крім населення) ПрАТ «Бердянське підприємство теплових мереж». При цьому вказує, що інформація про зміну тарифу опублікована 17 січня 2019 в офіційному друкованому місцевому засобі масової інформації органу місцевого самоврядування газета «Південна зоря».

Однак, копію рішення Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 15.01.2019 № 23 та докази опублікування інформації про зміну тарифу в газеті «Південна зоря» заявник суду не надав, що є також порушенням п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

Приписами ч. ч. 2, 3 ст. 152 ГПК України визначено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу. У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно із ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За таких обставин, суд відмовляє у видачі судового наказу за заявою Приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» за вих. № 1979 від 13.11.2020 про стягнення з Комунального підприємства «Бердянська міська телекомпанія «ТБ-Бердянськ» Бердянської міської ради заборгованості за поставлену теплову енергію в сумі 24200,91 грн. за договором № 333 купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення від 01.02.2011 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Частиною 1 ст. 153 ГПК України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Приписами ч. 2 ст. 151 ГПК України визначено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 147, 150, п. 1 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ

1. У видачі судового наказу за заявою Приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» за вих. № 1979 від 13.11.2020 про стягнення з Комунального підприємства «Бердянська міська телекомпанія «ТБ-Бердянськ» Бердянської міської ради заборгованості за поставлену теплову енергію в сумі 24200,91 грн. за договором № 333 купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення від 01.02.2011 - відмовити.

2. Звернути увагу учасників судового процесу, що з судовим рішенням можливо ознайомитися в Єдиному державному реєстрі судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади: http://court.gov.ua. Електронна адреса Господарського суду Запорізької області: inbох@zp.arbitr.gov.ua.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 24.11.2020 та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.Г. Смірнов