ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30 листопада 2020 року м. ТернопільСправа № 921/741/20
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бурди Н.М., розглянувши заяву №1488/01 від 27.11.2020 (вх. номер 8696 від 27.11.2020) про забезпечення позову у справі №921/741/20

за позовом: Тернопільської міської ради, вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль,46000

до відповідача: Тернопільської районної ради, майдан Перемоги, 1, м. Тернопіль, 46000

Треті особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: - Великоберезовицька селищна (сільська) рада, вул. С.Бандери, 26, смт. Велика Березовиця, Тернопільський район, Тернопільська область, 47724

- Великогаївська сільська рада, вул. Галицька, 47, с. Великі Гаї, Тернопільський район, Тернопільська область, 47722

- Байковецька сільська рада, вул. Січових Стрільців, 43, с. Байківці, Тернопільський район, Тернопільська область, 47711

- Підгороднянська сільська рада, вул. Зелена, 2, с. Підгороднє, Тернопільський район, Тернопільська область, 46003

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

27.11.2020 Тернопільська міська рада звернулась до Господарського суду Тернопільської області з заявою №1488-01 від 27.11.2020 (вх. Номер 8696 від 27.11.2020) про забезпечення позову в якій просить:

1) зупинити дію рішення Тернопільської районної ради від 17.11.2020р. №747 «Про передачу до комунальної власності сільських, селищних рад Тернопільського району частки майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тернопільського району» в частині передачі до комунальної власності Великоберезовицької селищної ради, Великогаївської сільської ради, Байковецької сільської ради, Підгороднянської сільської ради майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тернопільського району, відображеного у додатку №1 до рішення (п.п. 1-6), яке знаходиться в межах міста Тернополя на умовах спільної часткової комунальної власності, а саме:

- адміністративної будівлі площею 285,2 м2 по вул. Нечая, 27;

- нежитлового приміщення площею 137,6 м2 по вул. Бродівська, 17;

- нежитлової будівлі, адмінбудинку площею 1830,5 м2 по вул. М.Кривоноса, 10;

- районного будинку культури площею 1064,1 м2 по вул. Шкільна, 4;

- будівлі стоматології площею 588,2 м2 по бульварі Т.Шевченка, 45;

- адміністративного корпусу площею 923,5 м2, кисневої площею 13,3 м2, стаціонарного корпусу площею 2447,1 м2, нової поліклініки з даховою котельною площею 2068,6 м2, гаражі площею 54,2 м2 та овочесховище площею 36,2 м2 по вул. Кн. Острозького, 9;

2) заборонити Тернопільській районній раді, її виконавчим органам, голові районної ради, третім особам: Великоберезовицькій селищній раді, Великогаївській сільській раді, Байковецькій сільській раді, Підгороднянській сільській раді, їх виконавчим органам та органам державної реєстрації вчиняти будь які дії в тому числі реєстраційні щодо об`єктів нерухомого майна, які знаходяться у межах м. Тернополя: - адміністративної будівлі площею 285,2 м2 по вул. Нечая, 27;

- нежитлового приміщення площею 137,6 м2 по вул. Бродівська, 17;

- нежитлової будівлі, адмінбудинку площею 1830,5 м2 по вул. М.Кривоноса, 10;

- районного будинку культури площею 1064,1 м2 по вул. Шкільна, 4;

- будівлі стоматології площею 588,2 м2 по бульварі Т.Шевченка, 45;

- адміністративного корпусу площею 923,5 м2, кисневої площею 13,3 м2, стаціонарного корпусу площею 2447,1 м2, нової поліклініки з даховою котельною площею 2068,6 м2, гаражі площею 54,2 м2 та овочесховище площею 36,2 м2 по вул. Кн. Острозького, 9.

Заяву про забезпечення позову подано до суду одночасно із поданням позовної заяви.

Дослідивши матеріали заяви Тернопільської міської ради №1488/01 від 27.11.2020 (вх. номер 8696 від 27.11.2020) про забезпечення позову, господарський суд визнав, що вона відповідає вимогам, встановленим ст.139 ГПК України, і підлягає до розгляду в порядку ст. 140 ГПК України.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що:

- у рамках адміністративно-територіальної реформи територія Тернопільської міської територіальної громади входить до складу Тернопільського району, а місто Тернопіль є адміністративним центром останнього;

- спірне рішення від 17.11.2020р. №747 прийняте всупереч інтересам Тернопільської міської територіальної громади

- відповідно до додатку №1 спірного рішення районної ради об`єкти передачі знаходяться на території м. Тернополя та на земельних ділянках, що належить до комунальної власності м. Тернополя;

- при передачі об`єктів права спільної комунальної власності потрібно враховувати інтереси територіальної громади на території якої вони знаходяться.

Розглянувши заяву Тернопільської міської ради №1488/01 від 27.11.2020 (вх. номер 8696 від 27.11.2020) про забезпечення позову, суд відмовляє у її задоволенні. При цьому, суд виходив з наступного:

- відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

- одними із заходів забезпечення позову, передбачених статтею 137 ГПК України, є: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона відповідачу вчиняти певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

- згідно із ч.ч. 1, 6 ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи позивача, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

У випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (Вказаної позиції дотримується Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18).

Предметом позову є немайнові вимоги про визнання протиправними дій Тернопільської районної ради щодо прийняття нею рішення від 17.11.2020р. №747 «Про передачу до комунальної власності сільських, селищних рад Тернопільського району частки майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тернопільського району» в частині передачі до комунальної власності Великоберезовицької селищної ради, Великогаївської сільської ради, Байковецької сільської ради, Підгороднянської сільської ради майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тернопільського району, відображеного у додатку №1 до рішення (п.п. 1-6) на умовах спільної часткової комунальної власності, а також про зобов`язання Тернопільської районної ради внести зміни в п.п. 1-6 додатку №1 до рішення від 17.11.2020 №747 «Про передачу до комунальної власності сільських, селищних рад Тернопільського району частки майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тернопільського району», доповнивши їх передачею до комунальної власності Тернопільської міської територіальної громади майна спільної власності територіальних громад, сіл, селищ Тернопільського району згідно переліку, яке знаходяться у межах м. Тернополя на умовах спільної часткової комунальної власності.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач стверджує, зокрема, що:

- за результатами здійсненої адміністративно-територіальної реформи територія Тернопільської міської територіальної громади входить до складу Тернопільського району, а місто Тернопіль є адміністративним центром останнього, посилаючись при цьому на постанову Верховної Ради України від 17.07.2020 р. «Про утворення та ліквідацію районів» у відповідності до якої Тернопільський район (з адміністративним центром у місті Тернопіль) складається з територій Байковецької сільської, Бережанської міської, Білецької сільської, Великоберезовицької селищної, Великобірківської селищної, Великогаївської сільської, Залозецької селищної, Збаразької міської, Зборівської міської, Золотниківської сільської, Іванівської сільської, Козівської селищної, Козлівської селищної, Купчинецької сільської, Микулинецької селищної, Нараївської сільської, Озернянської сільської, Підволочиської селищної, Підгаєцької міської, Підгороднянської сільської, Саранчуківської сільської, Скалатської міської, Скориківської сільської, Теребовлянської міської, Тернопільської міської територіальних громад;

- згідно з додатком № 1 до оскаржуваного рішення об`єкти передачі знаходяться на території м. Тернополя та на земельних ділянках, що належать до комунальної власності м.Тернополя;

- орієнтація передачі майна по територіальному принципу закріплена в самих засадах проведення на території України децентралізації.

З огляду на викладене позивач стверджує, що рішення від 17.11.2020р. №747 в частині передачі до комунальної власності Великоберезовицької селищної ради, Великогаївської сільської ради, Байковецької сільської ради, Підгороднянської сільської ради майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тернопільського району, відображеного додатку №1 до рішення (п.п. 1-6) на умовах спільної часткової комунальної власності суперечить інтересам Тернопільської міської територіальної громади, на території якої ці об`єкти нерухомого майна знаходяться.

Позивач, звернувшись до господарського суду із заявою про забезпечення позову, має обов`язок обґрунтувати необхідність забезпечення позову, у цьому випадку довести, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

І оскільки предметом спору у даній справі є визнання недійсним рішення Тернопільської районної ради від 17.11.2020р. № 747 «Про передачу до комунальної власності сільських, селищних рад Тернопільського району частки майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тернопільського району», яке стосується розподілу та передачі до комунальної власності відповідних територіальних громад окремих об`єктів, спільної власності територіальних громад, які знаходяться на території міста Тернополя і задовольняють колективні потреби в тому числі даної територіальної громади, а відтак, заявник вважає виправданим, адекватним та співмірним заходом забезпечення позову заборону Тернопільській районній раді, її голові, третім особам, включаючи їх виконавчі органи та відповідним органам державної реєстрації вчиняти будь-які дії щодо передачі спірного майна, підписання передавальних актів та, як наслідок, здійснення державної реєстрації такої передачі.

Крім того, заявник стверджує, що виконання оспорюваного у даній справі рішення районної ради та здійснення третіми особами державної реєстрації майна, відображеного в п.п.1-6 додатку №1, в даному випадку може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Тернопільської міської територіальної громади, за захистом яких вона звернулась суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії, при цьому, обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості (такої правової позиції дотримується Вищий господарський суд України в чинній постанові пленуму від 26 грудня 2011 року №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

З урахуванням наведених приписів чинного законодавства, а також з огляду на подані заявником докази на обґрунтування заявлених ним вимог, суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони власнику розпоряджатись об`єктом власності не є співмірним із заявленими позивачем вимогами, оскільки заходи забезпечення позову, про вжиття яких просить Тернопільська міська рада, порушать принцип збалансованості інтересів сторін спору, обмежуючи права власника на володіння та користування його майном, в той час як право позивача на нерухоме майно, щодо якої прийнято оскаржене рішення, матеріалами позовної заяви та заяви про забезпечення позову не підтверджене, а тому господарський суд відмовляє в задоволенні заяви Тернопільської міської ради №1488/01 від 27.11.2020 (вх. номер 8696 від 27.11.2020) про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 136-140, 234-235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Тернопільської міської ради №1488/01 від 27.11.2020 (вх. номер 8696 від 27.11.2020) про забезпечення позову у справі №921/741/20.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання (30.11.2020).

Копію ухвали направити заявнику.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Ухвала суду розміщена у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua/

Суддя Н.М. Бурда