РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.11.2020Справа № 910/6738/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., за участю секретаря судового засідання Голуб О.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго»

до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

про стягнення 36 750, 99 грн.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання від 23.11.2020.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 36 750, 99 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2020 позовну заяву Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків та спосіб їх усунення.

29.05.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» надійшла заява про усунення недоліків, у якій позивач усунув недоліки зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 25.05.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2020 було відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено здійснювати за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, одночасно встановивши відповідачу строк який становить п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання до суду відзиву на позов та доказів направлення відзиву позивачу; встановивши позивачу строк, який становить п`ять днів з дня отримання відзиву на позов, для подання до суду відповіді на відзив на позов, а також доказів направлення відповіді на відзив відповідачу.

09.07.2020 від Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» надійшов відзив на позовну заяву.

12.08.2020 від Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2020 було здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.10.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 було продовжено строк підготовчого провадження та відкладено розгляд справи на 02.11.2020.

22.10.2020 від Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів оплати відповідачем суми основної заборгованості у розмірі 34 404, 46 грн.

29.10.2020 від Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 було закрито підотовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 23.11.2020.

18.11.2020 від Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» надійшли заперечення по справі.

20.11.2020 від Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

Представник відповідача у судовому засіданні 23.11.2020 заперечив проти задоволення позовних вимог.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 23.11.2020 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Смілакомунтеплоенерго» (далі - Позивач) засноване Смілянською міською радою з метою надання житлово-комунальних послуг в сфері теплопостачання та являється монополістом на території міста Сміла.

У відповідності зі Статутом та Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності КП «Смілакомунтеплоенерго» є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (КВЄД 35.30).

Рішенням Виконавчого комітету Смілянської міської ради від 23.02.2018 за №70 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» КП «Смілакомунтеплоенерго» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності з 01.02.2018 року.

Так, з 01.02.2018 року Позивач почав здійснювати постачання теплової енергії до об`єктів теплопостачання, а саме: житлові приміщення у місті Сміла по вулиці Мазура, буд. 18 кв. 914 (площа- 35,1 м.кв) та по вулиці Соборна, буд. 75, кв. 65 (площа- 58,8 кв.м).

Позивачем здійснювалося нарахування по об`єкту теплопостачання, який знаходиться

по вулиці Соборна, буд. 75, кв. 65 (за даними попередньої теплопостачальної організації

«Сміла Енергоінвест») споживачу теплової енергії - ТОВ «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ», якому було

надіслано:

- 14.03.2018 - лист вих. №320 із проектом договору на поставку теплової енергії №ПТ-035,

рахунок №ПЦО-035/02 від 28.02.2018, акт прийому-передачі теплової енергії №б/н від 28.02.2018;

- 31.05.2018 - претензія вих. №719;

- 22.08.2018 - лист вих.. №1062 та акт звіряння взаєморозрахунків за поставку теплової

енергії з 01.02.2018 по 22.08.2018;

- 18.12.2018 - лист вих. №1612 щодо зміни тарифу на теплову енергію з додатковою

угодою №1 від 11.12.2018 до Договору поставки теплової енергії ПЦО-035 від 01.02.2018

Крім того, позивачем здійснювалось нарахування по об`єкту теплопостачання який знаходиться по вулиці Мазура, буд. 18, кв. 914 (за даними попередньої теплопостачальної організації «Сміла Енергоінвест») споживачу теплової енергії .

В подальшому 07.11.2019 до позивача звернувся відповідач - АТ КБ «Приватбанк» листом від 05.11.2019 №Е.С8.0.0.0.0/18-37 про заключения договору на теплопостачання за адресою об`єкта : м. Сміла, вул. Соборна, буд. 75., кв. 65 та листом від 05.11.2019 №Е.С8.0.0.0.0/18-36 про заключения договору на теплопостачання за адресою об`єкта : м. Сміла, вул. Мазура, буд. 18., кв. 914, надавши документи на підтвердження права власності на об`єкт, а саме: інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.06.2019, копію технічного паспорту на квартиру, копію довіреності на Литвин Сергія Васильовича, яким завірені копії наданих документів.

02.12.2019 позивач надав договори постачання теплової енергії №ПТ-152 від 25.11.2019 року представнику Відповідача Бизган М.І.

Підписаний зі сторони Відповідача договір до КП «Смілакомунтеплоенерго» не було повернуто.

02.03.2020 позивач на адресу відповідача направив вимогу №352 про оплату боргу в сумі 25 064,96 грн. протягом 7 днів з дня її отримання.

14.04.2020на адресу яку відповідач зазначив в листах від 05.11.2019 для листування зі сторони Позивача направлено Акт прийому-передачі теплової енергії №436 від 31.03.2020, рахунок №152/03 від 31.03.2020 та Акт звірки цінним листом з описом за трек номером.

Так, з урахуванням вищезазначеного у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» наявний борг по оплаті поставленої і спожитої теплової енергії з моменту виникнення права власності на об`єкти нерухомості за адресою: Черкаська обл., м. Сміла, по вулиці Соборна, буд. 75, кв. 65 та по вулиці Мазура, буд. 18, кв. 914.

Тарифи на теплову енергію встановлено рішеннями Виконавчого комітету Смілянської міської ради пунктом 1.2. рішення №463 від 20.10.2017 для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1 975,04 грн/Гкал (з ПДВ); пунктом 1.2. рішення №414 від 21.11.2018 для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 2 337,72 грн/Гкал (з ПДВ); пунктом 1.2. рішення №83 від 28.02.2019 для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 2 300,21 грн/Гкал (з ПДВ);

В період з 01.02.2018 по 31.03.2020 позивач здійснив постачання, а Відповідач спожив теплову енергію на загальну суму 34 404,46 грн., що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.02.2018 по 31.10.2019 та актами прийому-передачі, копії яких наявні в матеріалах позовної заяви.

Факт подачі теплової енергії на об`єкти за адресою Черкаська обл., м. Сміла, вул. Соборна, буд. 75 та вул. Мазура, буд. 18 підтверджується актами подачі теплоносія від 01.02.2018, від 16.11.2018,04.11.2019.

Факт використання Відповідачем теплової енергії за адресою Черкаська обл., м. Сміла, вул. Соборна, буд. 75 підтверджується звітами про використану теплову енергію з 01.02.2018 по 25.02.2018, 26.02.2018 по 28.03.2018, 29.03.2018 по 04.04.2018, 01.11.2018 по 29.11.2018, 30.11.2018 по 12.12.2018, 13.12.2018 по 27.12.2018, 28.12.2018 по 28.01.2019, 29.01.2019 по 27.02.2019, 28.02.2019 по 31.03.2019, 01.11.2019 по 28.11.2019, 29.11.2019 по 27.12.2019, 28.12.2019 по 27.01.2020,28.01.2020 по 27.02.2020,28.02.2020 по 30.03.2020.

Факт використання Відповідачем теплової енергії за адресою Черкаська обл., м. Сміла, вул. Мазура, буд. 18 підтверджується актами зняття показників засобів комерційного обліку теплової енергію за: жовтень-грудень 2018, січень-березень 2019, листопад-грудень 2019, січень-березень 2020.

Таким чином у відповідача перед позивачем виник борг за спожиту теплову енергію за період лютий 2018 - березень 2020 років в сумі 34 404,46 грн.

22.10.2020 від Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів оплати відповідачем суми основної заборгованості у розмірі 34 404, 46 грн

В силу п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, провадження у справі в частині стягнення 34 404, 46 грн. заборгованості підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. 193 вказаного Кодексу, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами ст. 193 вказаного Кодексу, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до загальноприйнятого визначення, теплова енергія - енергія руху атомів, молекул або інших частинок, з яких складається тіло. Теплова енергія може виділятися завдяки хімічним та ядерним реакціям, механічним взаємодіям. Виходячи з положень статей 177, 179 ЦК України, статті 1 Закону України «Про теплопостачання», теплова енергія є матеріальним благом (товарною продукцією), яке отримує споживач від надавача послуг і важливою ознакою якого (завдяки якій таке благо є об`єктом цивільних прав) є здатність задовольняти ті чи інші потреби людей. Враховуючи положення статті 1 Закону України «Про теплопостачання», послугою є не теплова енергія, а постачання теплової енергії.

В розумінні Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, які регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги) централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України від 24.06.2004 №1875-ІУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений у пункті 5 частини третьої статті 20 зазначеного закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Такі норми містять пункт 1 частина 1 та пункт 5 частини 2 статті 7 Закону України від 09.11.2017 №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до частини 6 статті 19, статті 24, частини 6 статті 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Основним обов`язком споживача теплової енергії, зокрема, є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до пункту 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами п. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Окрім основного боргу за теплову енергію, який відповідачем було сплачено після пред`явлення позову, позивачем нараховано до стягнення 3 % річних у розмірі 989, 21 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1 357, 32 грн.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується порушення відповідачем зобов`язань, а отже відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання. Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 ЦК України.

Так, за приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідний висновок Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду викладено в Постанові від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статті 236 Господарського процесуального кодексу України, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Господарський суд, перевіривши розрахунок позивача по інфляційним втратам та періоди, по яким заявлено інфляційне нарахуванням з урахуванням зазначеної практики ВС про нарахування інфляційних втрат, вважає, що вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню в повному обсязі в розмірі 1357, 32 грн.

Господарський суд, дослідивши наданий позивачем розрахунок 3 % річних та здійснивши власний розрахунок вважає, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заявлених 3 % підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме в розмірі 989, 21 грн.

Щодо інших аргументів, викладених у відзиві на позов вони не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки не спростовують доводів позивача та суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Відповідно до ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 ГПК України, обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Крім того, суд зазначає, що розподіл витрат на професійну правову допомогу буде вирішено додатковим рішенням з урахуванням пояснень учасників справи.

Керуючись ст. ст. 129, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі № 910/6738/20 в частині стягнення 34 404 (тридцять чотири тисячі чотириста чотири) грн. 46 коп. закрити.

2.В іншій частині позовні вимоги задовольнити.

3.Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (Україна, 01001, місто Київ, ВУЛИЦЯ ГРУШЕВСЬКОГО, будинок 1Д; ідентифікаційний код 14360570) на користь КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «СМІЛАКОМУНТЕПЛОЕНЕРГО» (Україна, 20700, Черкаська обл., місто Сміла, ВУЛИЦЯ В`ЯЧЕСЛАВА ЧОРНОВОЛА, будинок 72-А; ідентифікаційний код 33648312) втрати від інфляції в сумі - 1 357 (одна тисяча триста п`ятдесят сім) грн. 32 коп., 3% річних в сумі - 989(дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 21 коп. та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26.11.2020.

Суддя І.В. Алєєва