ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Київ

"02" грудня 2020 р. Справа № 911/3364/20

Суддя Сокуренко Л.В., розглянувши

позовну заяву Фізичної особи-підприємця Хворостини Олександра Михайловича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСКАДО-МС»

про стягнення 101 829,82 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Хворостин Олександр Михайлович звернувся до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСКАДО-МС» про стягнення 101 829,82 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Наразі, суд зазначає, що деякі докази, які долучені позивачем до позовної заяви в якості підтвердження позовних вимог, долучені в копіях, не завірених належним чином, з огляду на наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Судом досліджено, що деякі додатки, долучені до позовної заяви, надані в копіях, які не засвідчені. Зокрема: «копія договору про надання послуг №0502/001 від 05.02.2019 та копія претензії ФОП Хворостина О.М. до ТОВ «ЕСКАДО-МС» від 15.05.2020».

У відповідності до п. 5.27 Вимог до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, затверджених наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 р. N 55, засвідчення копії документа, або копій документів складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, чого, в свою чергу, позивачем зроблено не було.

Зазначені порушення у сукупності не дають суду можливості пересвідчитися в достовірності поданих до суду доказів.

Крім того, згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Положеннями ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст. ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Абзацом 27 пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 передбачено, що документом, який підтверджує надання послуг поштового зв`язку є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

За змістом п. 61 Правил надання поштового зв`язку, затверджених Постановою №270 від 05.03.2009 Кабінету Міністрів України, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

За таких обставин належним доказом надіслання копії позовної заяви з доданими до неї документами учасникам справи є опис вкладення відправленої поштової кореспонденції, засвідчений підписом працівника відділення поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля цього відділення, а також розрахунковий документ поштової установи, які надані в оригіналі.

Судом встановлено, що позивачем долучено до позовної заяви тільки опис вкладення у цінний лист від 20.11.2020.

Разом з тим, як зазначено судом вище, документом, який підтверджує надання послуг поштового зв`язку є саме розрахунковий документ встановленої, відповідно до Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Враховуючи все вищенаведене у сукупності, зазначений опис є неналежним доказом направлення позивачем на адресу відповідача позовної заяви з усіма доданими до неї документами.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року складає 2 102,00 гривні.

Згідно з п.п. 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102,00 грн) та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (735 700,00 грн); за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру встановлена ставка судового збору 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102,00 грн).

Таким чином, за подання даної позовної заяви, позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 2102 грн. за 1 вимогу майнового характеру.

Одночасно, Фізичною особою-підприємцем Хворостина Олександром Михайловичем, в якості доказів сплати судового збору, долучено до матеріалів позовної заяви квитанцію № від 12.11.2020 на суму 1018,00 грн. Дослідивши зазначену квитанції, господарський суд встановив, що з її змісту не можливо встановити за що саме сплачено судовий збір. Зокрема, в останній не зазначено за позовом кого, до кого подану позовну заяву, а також не зазначено предмет спору. Крім того, при дослідженні зазначеної квитанції, судом встановлено, що квитанцію № від 12.11.2020 на суму 1018,00 грн. було долучено в копії, а не в оригіналі, що свідчить про порушенням вимог Господарського процесуального кодексу України. Також, із змісту зазначеної квитанції, господарський суд не може встановити факт здійснення зарахування зазначеної суми грошових коштів в дохід Державного бюджету.

Згідно із ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовна заява Фізичної особи-підприємця Хворостини Олександра Михайловича підлягає залишенню без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 174, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Фізичної особи-підприємця Хворостини Олександра Михайловича залишити без руху.

2. Встановити Фізичній особі-підприємцю Хворостини Олександру Михайловичу строк на усунення недоліків позовної заяви не пізніше 10 днів з дня вручення зазначеної ухвали.

3. Встановити Фізичній особі-підприємцю Хворостини Олександру Михайловичу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом надання:

- копії договору про надання послуг № 0502/001 від 05.02.2019 та копії претензії ФОП Хворостина О.М. до ТОВ «ЕСКАДО-МС» від 15.05.2020, долучених до позовної заяви в копіях, завірених належним чином; докази направлення відповідачу;

- розрахункового документу поштової установи про відправлення на адресу відповідача копії позовної заяви з доданими до неї документами;

- належні докази сплати судового збору у сумі 2102,00 грн.

4. Відповідно до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Дана ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В. Сокуренко