Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2020 р. м. Житомир Справа № 906/964/20

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Макарчук В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Шабаровський Б.В. ордер серія АА №1041740 від 30.01.2020р. (в режимі відеоконференції),

від відповідача: Ратушняк П.В. ордер серія АА 1041039 від 06.08.2020р. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Фещенка Володимира Миколайовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екогран"

про стягнення 69136,01 грн.

Процесуальні дії по справі.

Фізична особа-підприємець Фещенко Володимир Миколайович звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екогран" про стягнення 43262,00 грн. заборгованості, 19714,78 грн. пені, 3094,37 грн. 3% річних та 3064,86грн. інфляційних.

Ухвалою від 12.08.2020 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання до розгляду справи по суті призначено на 06.10.2020.

Відповідачу встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позов.

Позивачу встановлено строк для подання відповіді на відзив до 16.09.2020.

02.09.2020р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (т.1, а.с.66-160).

30.09.2020 від позивача надійшло клопотання про надання додаткових строків для підготовки відповіді на відзив.

Ухвалою суду від 06.10.2020 суд відмовив в задоволенні клопотання в частині надання додаткових строків для підготовки відповіді на відзив, оскільки позивач не надав доказів поважності пропуску строку на подання відповіді на відзив. Розгляд справи по суті відкладено на 22.10.2020р.

19.10.2020р. від позивача надійшли наступні процесуальні документи:

- заява про зменшення позовних вимог (т.1, а.с.185-189);

- пояснення щодо позовних вимог (т.1, а.с.192-196);

- відповідь на відзив (т.1, а.с.197-202).

У зв`язку з перебуванням судді Сікорської Н.А. з 20.10.2020р. на лікарняному, судове засідання 22.10.2020р. не відбулось.

Ухвалою суду від 04.11.2020р. розгляд справи призначено на 19.11.2020р.

18.11.2020р. від відповідача надійшла заява про розподіл витрат на професійну правничу допомогу (т.1, а.с.223-224).

19.11.2020 представником позивача подано клопотання (а.с. 235-237 т.1) про витребування у відповідача розшифровку кредитної заборгованості , відображеної ним в Фінансовій звітності малого підприємництва за 2019 рік та Фінансовій звітності малого підприємства за перше півріччя 2020 р.

За результатом розгляду вищевказаного клопотання суд постановив ухвалу про відмову в задоволенні клопотання, про що занесено запис до протоколу судового засідання.

В судовому засіданні 19.11.2020 розглядалась заява позивача про зменшення розміру позовних вимог від 15.10.2020, яка надійшла до суду 19.10.2020.

Перевіривши зазначену заяву на відповідність нормам ГПК України, суд ухвалив розглядати справу з урахуванням уточнених позовних вимог згідно заяви про зменшення позовних вимог від 15.10.2020р., про що зазначено в протоколі судового засідання від 19.11.2020р.

В судовому засіданні 19.11.2020р. оголошено перерву до 26.11.2020р.

26.11.2020р. від позивача надійшли заперечення на заяву відповідача про розподіл судових витрат (т.2, а.с.15-16).

26.11.2020р. від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи нотаріально посвідченої заяви свідка ОСОБА_1 від 24.11.2020р. та копії акту приймання-передачі фінансового стану ТОВ "Екогран" (т.2, а.с.17-21).

Обгрунтовуючи неможливість подання вищевказаних документів разом з позовною заявою, заявником вказано, що на дату подання позовної заяви жодних заяв щодо обставин справи свідок ОСОБА_1 не робив. Заява свідка підписана 24.11.2020.

Станом на дату подання позовної заяви копії Акту приймання-передачі фінансового стану ТОВ "Екогран" у позивача не було і про його існування він не знав Копія Акту була передана ОСОБА_1 разом із заявою свідка.

Відповідно до ч. 8 ст. 80 ГПК України, докази не подані у встановлений законом або судом строк до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обгрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно ст. 87 ГПК України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.

Таким чином, заява свідка мала бути подана позивачем разом з позовною заявою.

Факт отримання заяви свідка 24.11.2020 не дає підстав вважати про неможливість її отримання на момент звернення до суду з позовом.

Подавши заяву разом з позовною заявою, позивач мав можливість отримати та подати Акт приймання-передачі фінансового стану ТОВ "Екогран", який складений 26.03.2020

З огляду на викладене, суд постановив не приймати до розгляду заяву звідка ОСОБА_1 та Акт приймання-передачі фінансового стану ТОВ "Екогран".

Наведену процесуальну ухвалу відображено в протоколі судового засіданні від 26.11.2020р.

У судовому засіданні 26.11.2020р. відповідно до ст.240 ГПК України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторонами було укладено договір купівлі-продажу лісопродукції №1/88-2019 від 20.09.2019р. На виконання умов договору позивач здійснив поставку товару відповідачу.

Відповідач оплату за отриманий товар здійснив частково.

Обгрунтовуючи факт поставки товару та факт оплати відповідач посилається на акти звірки розрахунків, складені сторонами станом на 31.12.2019 та станом на 17.03.2020, а також на видаткові накладні за період з 21.11.2019 по 24.12.2019 (а.с. 19-29 т. 1).

Позивач вважає, що підписанням вищезазначених актів звірки розрахунків та проведенням часткової оплати відповідач фактично визнав наявність боргу перед позивачем.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти доводів та вимог позивача (т.1, а.с.66-160).

Вказав, що на виконання умов договору в період з 23.09.2019р. по 31.12.2019р. позивачем поставлено продукції на суму 376002,00 грн., однак, позивач до позовної заяви додав лише частину видаткових накладних за період дії договору.

Відповідач вказав, що через вибірковість у поданні первинних документів складається враження про наявність заборгованості, однак аналіз усіх первинних бухгалтерських документів у їх сукупності, вказує на відсутність боргу відповідача перед позивачем за договором.

Вказав, що відповідач сплатив позивачу за поставлену продукцію кошти в сумі 383700,00 грн., однак в акті звірки розрахунків від 31.12.2019р. помилково не відображено платіж від 01.11.2019р. на суму 15000,00 грн., також в актах не відображений платіж в сумі 13700,00 грн., здійснений 10.04.2020р.

Також, звертає увагу, що зазначені в акті звірки чотири поставки за 01.07.2019р. на суму 30052,00 грн. первинними документами не підтверджуються, крім того договір був укладений сторонами 20.09.2019р., тобто вказані поставки здійснені в позадоговірному порядку.

Вказує, що заборгованість за договором відсутня.

На підтвердження викладених у відзиві обставин, надав копії видаткових накладних за період з 23.09.2019 по 24.12.2019 (а.с. 72-120 т.1) та копії платіжних доручень за період з 18.10.2019 по 10.04.2020 (а.с. 121- 147 т.1).

У поясненнях від 15.10.2020р. позивач не погодився з твердженнями відповідача та вказав, що до позовної заяви ним були додані лише ті видаткові накладні, по яким рахується заборгованість (т.1, а.с.192-195).

Зазначив, що сума поставки за договором становить 413314,00 грн., що відображено в акті звірки взаєморозрахунків за 2019 рік, а твердження відповідача про поставку продукції на суму 376002,00 грн. не відповідає дійсності.

Позивач вказав, що в акті звірки не відображено видаткову накладну №51 від 26.12.2019р., за якою поставлено продукцію на суму 7260,00 грн.

Зазначає, що з відзиву на позов дізнався про проведення відповідачем оплати 10.04.2020р. на суму 13700,00 грн. та 01.11.2019р. на суму 15000,00 грн., які не були враховані при поданні позову.

Всього відповідачем було проведено оплат на суму 398700,00 грн., тому розмір боргу становить 14614,00 грн., яка є заборгованістю по видатковій накладній № 49 від 24.12.2019 та № 51 від 26.12.2019.

У зв`язку з цим, заявою від 15.10.2020р. позивач зменшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 14614,00 грн. боргу, 2426,97 грн. пені 409,16 грн. 3% річних та 301,56 грн. інфляційних (т.1, а.с.185-189).

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів та вимог позивача.

Відповідно до ст. 42 ГПК України, учасники справи, серед іншого, мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

В ході розгляду справи господарським судом Житомирської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.13 ГПК України, сторонам було створено всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

20.09.2019р. між ФОП Фещенко В.М. (продавець) та ТОВ "Екогран" (покупець) було укладено договір №1/88-2019 купівлі-продажу лісопродукції, згідно п.1.1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупця лісопродукцію , а покупець зобов`язується прийняти продукцію та оплатити її на умовах цього договору (т.1, а.с.16-18).

Згідно п.1.2, 1.3 договору кількість асортимент та ціна продукції вказуються в специфікації, яка являється невід`ємною частиною договору.

Документи на продукцію, які продавець повинен передати покупцю: рахунок-фактура; видаткова накладна; товарно-транспортна накладна.

Відповідно до пункту 3.1 договору розрахунки за поставлену продукцію проводяться в національній валюті, за цінами визначеними в даному договорі, та здійснюються протягом семи календарних днів з дня отримання продукції.

Пунктом 8.1 договору сторони узгодили, що строк дії цього договору: з моменту підписання і до 31 грудня 2019 р.

Позивач у позовній заяві вказав, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання щодо оплати отриманого товару. Основний борг відповідача за договором становить 43262,00 грн., яка є заборгованістю за товар отриманий по видатковим накладним, оформлених сторонами у період з 21.11.2019 по 24.12.2019 (а.с. 19-29).

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти доводів та вимог позивача (т.1, а.с.66-160).

Позиція відповідача грунтується на тому, що у період дії договору, а саме з 23.09.2019 по 26.12.2019., згідно видаткових накладних (а.с. 72-120, 196) відповідачу позивачем було поставлено товар на загальну суму 383262,00 грн.

Розрахунки за отриманий товар відповідач провів згідно платіжних доручень з призначенням платежу: "Оплата за лісопродукцію зг. дог. № 1/88-2019 від 20.09.2019 Без ПДВ" (а.с. 121- 147) на загальну суму 383700,00 грн.

Посилаючись на первинні документи, що підтверджують факт поставки та факт оплати, відповідач вважає, що заборгованість перед позивачем за договором відсутня.

Позивач, виходячи з даних відображенихв актах звірки розрахунків станом на 31.12.2019 та станом на 17.03.2020, а також враховуючи обставини, які йому стали відомі після отримання відзиву на позов, подав до суду заяву про зменшення позовних вимог.

Вказав, що у період з 01.07.2019 по 26.12.2019 на виконання умов договору №1/88-2019 купівлі-продажу лісопродукції, поставив відповідачу товар на загальну суму 420574,00 грн.

На підтвердження вартості поставленого товару в сумі 420574,00 грн., позивач посилається на дані, відображені в акті звірки розрахунків станом на 31.12.2019, в якому період поставки вказано з 01.07.2019 по 24.12.2019 в загальній сумі 413314,00 грн., а також на видаткову накладну № 51 від 26.12.2019 р на суму 7260,00 грн., яка не відображена в акті звірки, однак поставка товару по ній не заперечується сторонами.

Позивач вказав, що розрахунки відповідачем проведено в сумі 398700,00 грн.

Обгрунтовуючи оплату у вищевказаній сумі позивач врахував дані акта звірки розрахунків щодо проведених оплат станом на 31.12.2019 р. в сумі 255000,00 грн., дані щодо оплат в 2020 р., зазначені і акті звірки розрахунків станом на 17.03.2020 в сумі 115000,00 грн. та оплати, які не відображені в актах звірки розрахунків, проведені 01.11.2019 на суму 15000,00 грн. та 01.04.2020 на суму 13700,00 грн. (255000,00 грн. + 115000,00 грн.+15000,00 грн.+13700,00 грн.).

Заявлену до стягнення з відповідача суму основного боргу 14614,00 грн позивач вирахував як різницю між сумою поставленого товару, яка вказана в акті звірки розрахунків станом на 31.12.2019 - 413314,00 грн. та сумою 398700,00 грн.

Суд звертає увагу, що в заяві про зменшення позовних вимог позивачем помилково вказано 376002,00 грн. замість 398700,00 грн.

Заборгованість у розмірі 14614,00 грн., позивач вважає заборгованістю за поставлений товар по видатковій накладній № 49 від 24.12.2019 в сумі 7354,00 грн. та по видаткові накладній № 51 від 26.12.2019 в сумі 7260,00 грн.

Окрім заборгованості за поставлений товар, позивач за несвоєчасно проведені розрахунки за отриманий товар по вищевказаним видатковим накладним, заявив до стягнення з відповідача 2426,97 грн. пені, 409,16 грн. 3% річних та 301,56 грн. інфляційних за період з 31.12.2019р. по 15.10.2020р. (т.1, а.с.188-189).

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, між сторонами виникли правовідносини щодо купівлі продажу, зокрема на підставі договору купівлі-продажу лісопродукції №1/88-2019 від 20.09.2019р.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно із ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції чинній на час здійснення поставок лісопродукції), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства;

первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно зі ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З огляду на викладене, всі господарські операції повинні підтверджуватися первинними документами.

Суд зазначає, що до документів, що підтверджують господарську операцію, зокрема, рух товарно-матеріальних цінностей відноситься видаткова накладна, форма якої є типовою формою первинного обліку.

Видаткова накладна є двостороннім документом, яка підписується обома сторонами договору, скріплюється печаткою і повинна передбачати та конкретизувати основні умови поставки/передачі товару згідно договору.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Виходячи із змісту даного принципу господарського судочинства головним обов`язком позивача є доведення факту порушення відповідачем його прав і законних інтересів у договірних відносинах та існування заборгованості.

На підтвердження факту поставки відповідачу товару та факту невиконання договірних обов`язків відповідачем щодо оплати отриманого товару, позивач надав акти звірки розрахунків, підписані сторонами станом на 31.12.2019 та станом на 17.03.2020 (а.с. 37, 38 т.1).

При дослідженні вищевказаних актів судом встановлено, що в акті звірки розрахунків станом на 31.12.2019 р. сторонами відображено господарські операції щодо поставки відповідачу товару за період з 01.07.2019 по 24.12.2019 р. на загальну суму 413314,00 грн. та оплати, проведені відповідачем протягом 2019 року, загальна сума яких вказана 255052,00 грн.

В акті звірки розрахунків станом на 17.03.2020 відображені операції щодо поставки товару в 2020 році та оплати за поставлений товар у 2019 році за договором купівлі-продажу лісопродукції №1/88-2019 від 20.09.2019р. на загальну суму 115000,00 грн.

Первині документи в підтвердження факту поставки, а саме видаткові накладні, позивачем подано частково за період з 21.11.2019 по 26.12.2019 (а.с. 19-29, 196 т.1), які не відображають всі здійснені ним поставки товару.

Позивач вважає, що факт заборгованості підтверджується даними відображеними в актах звірки розрахунків, які підписані та узгоджені обома сторонами. А факт підписання відповідачем актів звірки розрахунків, вказує на визнання ним заборгованості.

Позивач вказав, що акт звірки станом на кінець 2019 року був виготовлений відповідачем і переданий на підписання позивачу. Номери і дати видаткових накладних зазначались відповідачем, тому ним визнається факт поставки за видатковими накладними, вказаними в акті звірки.

Суд не погоджується з позицією позивача щодо доведеності обставин щодо поставки та проведених розрахунків на підставі акта звірки розрахунків.

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Вищевказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18.

Суд наголошує, що дані відображені в акті звірки щодо поставки товару підтверджені позивачем лише частково первинними бухгатерськими документами.

Натоміть, відповідачем в підтвердження факту поставки товару за договором купівлі-продажу лісопродукції №1/88-2019 від 20.09.2019р. подано копії видаткових накладних за період з 23.09.2019р. по 24.12.2019р. на загальну суму 376002,00 грн. (т.1, а.с.72-120), а також підтверджено факт поставки товару 26.12.2019 за видатковою накладної № 51 на суму 7260,00 грн. (а.с. 196 т.1). Загальна сума поставки, яка підтверджена первинними бухгалтерськими документами становить 383262,00 грн.

Судом встановлено, що в акті звірки розрахунків відображені видаткові накладні за період з 23.09.2019р. по 24.12.2019р. на загальну суму 376002,00 грн. Разом з цим, в акті відображені чотири поставки за 01.07.2019 на загальну суму 30052,00 грн.

Первинні документи в підтвердження факту до матеріалів справи сторонами не подано.

Водночас, аналізуючи умови договору щодо початку його дії, суд дійшов висновку, що поставка від 01.07.2019 це поставка, яка відбулася поза межами дії договору купівлі-продажу лісопродукції №1/88-2019 від 20.09.2019р. - з моменту підписання.

Сторони мали право відобразити ці господарські операції в акті звірки розрахунків, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій і не обов`язково за конкретно визначеним договором.

Таким чином, оскільки позивачем без належних правових підстав враховано дані, які відображені в акті зврки розрахунків, щодо поставки товару поза межами дії договору купівлі-продажу лісопродукції №1/88-2019 від 20.09.2019р., тому за його математичними розрахунками і має місце заборгованість, яку він вважає заборгованістю за договором.

Суд повторно наголошує на тому, що первинних документів в підтвердження факту поставки 01.07.2019 на загальну суму 30052,00 грн., матеріали справи не містять.

Таким чином, факт поставки відповідачу товару підтверджується видатковими накладними (т.1, а.с.72-120, 196) на загальну суму 383262,00 грн.

Платіжними дорученнями (а.с. 121-147 т.1) підтверджено факт оплати на загальну суму 383700,00 грн.

Суд констатує, що наявні у справі документи свідчать про наявність факту переплати відповідачем за отриману продукцію в сумі 438,00 грн.

З урахуванням наведених фактів, суд приходить до висновку, що станом на день подання даного позову заборгованість у відповідача перед позивачем за договором купівлі-продажу лісопродукції №1/88-2019 від 20.09.2019р. відсутня.

За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 14614,00 грн. основного боргу з огляду на їх безпідставність та недоведеність.

Водночас, суд наголошує, що в актах звірки розрахунків дійсно не відображені господарські операції щодо проведених розрахунків 01.11.2019 на суму 15000,00 грн. та 01.04.2020 на суму 13700,00 грн.

Суд зауважує, що скориставшись своїм правом на зменшення розміру позовних вимог, у заяві позивач вказав, що розрахунки відповідачем проведено в розмірі 398700,00 грн. (255000,00 грн. (за актом звірки станом на 31.12.2019 + 115000,00 грн. (за актом звірки станом на 17.03.2020) + 15000,00 грн.+13700,00грн. (суми не відображені в актах)), що не відповідає дійсності.

Позивач припустився помилки, оскільки в акті звірки станом на 31.12.2019, сторонами невірно вказана загальна сума оплат, проведених відповідачем. А саме в акті вказано 255052,00 грн., насправді сума становить 240052,00 грн. Тому, 240052,00 грн. + 115000,00 грн. +15000,00 грн. + 13700,00 грн. = 383752,00 грн.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач позов за предметом та підставами не оспорив, своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні та подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 8 ст.129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно ст.221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

18.11.2020р. від відповідача надійшла заява про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій, зокрема, зазначено, що докази понесених витрат на професійну правничу допомогу будуть надані суду в строк протягом п`яти днів з дня прийняття судом рішення.

З огляду на вищевказане, для вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу необхідно призначити судове засідання.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Товариству з обмеженою відповідальністю "Екогран" до 01.12.2020 подати докази щодо розміру, понесених судових витрат на правничу допомогу.

3. Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати в частині витрат на правничу допомогу на 08.12.2020 р. на 14:30 год.

Засідання відбудеться в приміщенні господарського суду Житомирської області за адресою: м. Житомир, майдан Путятинський 3/65, зал судових засідань № 401.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 03.12.20

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1 - до справи

2,3 - сторонам

- позивачу -

- відповідачу - ;