РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.12.2020Справа № 910/2979/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Андреїшиної І.О., за участю секретаря судового засідання Березовської С.В., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРУМ" (01033, м. Київ, вул. Володимирська, 82-Г, оф.4,5, )

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі філії "Центр забезпечення виробництва" (03049, м. Київ, пр-т. Повітрофлотський, 11/15 )

про стягнення 12 149 999,95 грн,

Представники учасників судового процесу:

Від позивача: Новікова В.О.

Від відповідача: Станова Ю.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРУМ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" про стягнення забезпечення виконання договору у розмірі 5% за договором поставки №ЦВЗ-14-04219-01 від 11.09.2019 в розмірі 12 149 999, 95 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін; підготовче засідання призначено на 26.02.2020.

У судовому засіданні 26.02.2020 оголошено перерву на 18.03.2020.

12.03.2020 через відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що дійсно, згідно з п.3. договору про надання завдатку завдаток повертається учасником протягом 52 банківських днів з дня настання підстави для повернення завдатку у разі наявності письмової вимоги учасника. В свою чергу, відповідно до положень пункту 2 договору про надання завдатку, сторонами погоджено перелік підстав, за яких завдаток не повертається учаснику. Серед вказаних випадків є, зокрема, невиконання або неналежного виконання учасником зобов`язань за договорами поставки, що тягне застосування умов відповідальності учасника, визначених розділом 9 договору поставки, в розмірі застосованої такої відповідальності. Відповідач зазначає, що на виконання умов, закріплених договором, філія «ЦЗВ» направила на адресу ТОВ «ТОРУМ» рознарядку (дозвіл) на відвантаження продукції від № ЦЗВ-20/3992 від 26.11.2019 засобами поштового зв`язку цінного листа з описом вкладення та сканкопії рознарядки електронним листом із застосуванням електронної пошти. Однак, відповідач зазначає, що ТОВ «ТОРУМ» неналежним чином виконало свої зобов`язання за договором, чим порушило вимоги пунктів 1.1. та 3.5. договору поставки та у зв`язку з цим, відповідачем було подано позовну заяву до Господарського суду міста Києва про стягнення штрафних санкцій у сумі 6 051 288,08 грн. Також у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що п.3.1. договору встановлює лише правила постачання товару, зокрема, «на умовах FCA (Франко-перевізник) станція відправлення в межах України (відповідно до вимог «ІНКОТЕРМ» ред. 2010 року)» та не містить обов`язку замовника (позивача) надавати вагоно-цистерни постачальнику для відвантаження дизельного палива. Відповідач у відзиві зазначає, що доказів порушення з боку філії «ЦЗВ» п.3.1. договору поставки та не надання для відвантаження дизельного палива необхідної кількості вагоно-цистерн позивачем не надано.

Також через відділ діловодства суду 12.03.2020 відповідачем подано клопотання про зупинення провадження у справі № 910/2979/20 до набрання законної сили рішення у пов`язаній справі № 910/994/20 за позовом філії "ЦЗВ" до ТОВ "ТОРУМ" про стягнення штрафних санкцій у розмірі 6 051 288,08 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2020 підготовче засідання призначено на 08.04.2020.

Ухвалою господарського суду від 30.03.2020 призначено підготовче засідання у даній справі на 05.05.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України № 215 від 16.03.2020 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211" внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211. Зокрема, на виконання доручення Президента України та рішення Державної комісії з питань ТЕБ і НС Кабінет Міністрів України прийняв рішення щодо обмеження пасажирських перевезень на території України для запобігання поширенню коронавірусної інфекції.

З метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, та на виконання розпорядження Голови Вищої ради правосуддя від 13 березня 2020 року № 11/0/2-20 "Про додаткові заходи із попередження респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19", судові засідання Господарського суду міста Києва у складі судді Андреїшиної І.О., призначені на 05.05.2020, знято з розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2020 призначено підготовче засідання на 01.06.2020.

У судовому засіданні 01.06.2020 представник відповідача підтримав заяву про зупинення провадження у справі, просив її задовольнити.

Представник позивача просив суд, не розглядати раніше подані клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 01.06.2020 оголошено перерву до 24.06.2020.

Через відділ діловодства суду 09.06.2020 відповідачем подано клопотання про залучення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 24.06.2020 представник відповідача підтримав заяву про зупинення провадження у справі, просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечень проти задоволення даного клопотання не навів.

У судовому засіданні 24.06.2020 оголошено перерву до 05.08.2020.

Через відділ діловодства суду 28.07.2020 відповідачем подано клопотання про залучення документів до матеріалів справи.

Під час підготовчого засідання 05.08.2020 представники сторін підтримали клопотання про зупинення провадження у справі № 910/2979/20.

Розглянувши заяву відповідача про зупинення провадження у справі, суд дійшов до висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі, з огляду на наступне.

В рамках даного провадження у справі № 910/2979/20 ТОВ "ТОРУМ" порушує питання про стягнення договірного забезпечення за договором від 11.09.2019 № ЦЗВ-14-03519-22 про надання завдатку, як забезпечення виконання договору поставки.

Умови повернення завдатку у розмірі 12149999,95 грн знаходяться в безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із належним виконанням своїх зобов`язань ТОВ "ТОРУМ" за договором поставки, що є предметом розгляду у справі № 910/994/20.

Господарським судом міста Києва у складі судді Данилової М.В. 24.06.2020 розглянуто справу № 910/994/20 за позовом філії "ЦЗВ" до ТОВ "ТОРУМ" про стягнення штрафних санкцій у розмірі 6 051 288,08 грн за неналежне виконання останнім своїх зобов`язань за договором поставки від 11.09.2019 № ЦЗВ-14-04219-01, чим порушило вимоги пунктів 1.1 та 3.5 договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/994/20 від 24.06.2020 відмовлено у задоволенні позову філії "ЦЗВ" до ТОВ "ТОРУМ", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПРАТ "ПЛАСКЕ" про стягнення штрафних санкцій у розмірі 6 051 288,08 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що 28.07.2020 філією "ЦЗВ" подано апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва № 910/994/20 від 24.06.2020.

Приймаючи до уваги предмет та підстави позовних вимог, суд визнав за необхідне зазначити, що розгляд справи № 910/2979/20 є неможливим до закінчення розгляду Північним апеляційним господарським судом справи № 910/994/20, оскільки необхідним є врахування висновків Північного апеляційного господарського суду по справі № 910/994/20.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання відповідача та необхідність зупинення провадження у справі № 910/2979/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2020 зупинено провадження у справі № 910/2979/20 до розгляду Північним апеляційним господарським судом справи № 910/994/20.

03.11.2020 через відділ діловодства суду позивачем подано клопотання про поновлення провадження у справі, у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/994/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2020 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 25.11.2020.

Через відділ діловодства суду 24.11.2020 від позивача надійшли додаткові пояснення.

У підготовчому судовому засіданні 25.11.2020 присутніми представниками учасників судового процесу надано усні пояснення щодо можливості закриття підготовчого провадження та про призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2020 закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 02.12.2020.

Представник позивача у судовому засіданні 02.12.2020 підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідач у засіданні суду 02.12.2020 проти позовних вимог заперечив в повному обсязі.

02.12.2020 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оглянувши оригінали документів, копії яких долучено до матеріалів справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11.09.2019 року між Філією «Центр забезпечення виробництва» ПАТ - «Укрзалізниця» (далі - позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ» (далі- відповідач, постачальник) укладено договір поставки № ЦЗВ-14-04219-01, відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити, а замовник прийняти та сплатити нафту і дистиляти (дизельне паливо), вказане в подальшому «Товар», найменування, марка та кількість якого вказується у специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору, на умовах, що викладені в цьому договорі (п. 1.1. договору).

Згідно з п.2.1. договору ціна на товар, який продається за цим договором, встановлюється в національні валюті України - гривні, на умовах FCA (Франко- перевізник) станція відправлення в межах України із подальшим направленням за реквізитами Вантажоодержувача, які вказуються у рознарядках замовника (відповідно до вимог «ІНКОТЕРМС» ред. 2010), і включає: вартість товару, всі податки та збори, що встановлені українським законодавством, у тому числі ПДВ, які вказуються в специфікаціях до даного договору.

Відповідно до п.2.3. договору сторони планують за цим договором поставити товар на суму 202 499 999,17 грн, крім того ПДВ 20% - 40 499 999,83 грн, на загальну суму 242 999 999,00 грн.

В специфікації №1 до договору сторони погодили, зокрема, найменування товару - паливо дизельне, кількість - 10 000,00 т., ціну однієї тони - 20 249,9999 грн, вартість товару складає - 202 499 999,35 грн, крім того ПДВ 20% - 37 266 827,07 грн, на загальну суму 242 999 999,00 грн, умови поставки (FCA (Франко-перевізник)), термін поставки (протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня надання рознарядки) та умови оплати.

У відповідності до п.3.1. договору постачальник здійснює поставку товару залізничним транспортом загального користування на умовах FCA (Франко- перевізник) станція відправлення в межах України (відповідно до вимог «ІНКОТЕРМС» ред. 2010), пункт призначення за реквізитами вантажоодержувача, які вказуються в рознарядках замовника.

Згідно з п.3.2. договору постачальник здійснює поставку товару партіями протягом терміну дії договору, тільки при наявності рознарядки замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності замовника прийняти товар.

Відповідно до п.3.4. договору замовник протягом 1 (одного) робочого дня із моменту надання постачальнику рознарядки забезпечує оформлення наказів або телеграфних розпоряджень ПАТ «Укрзалізниця» на станцію відправлення, відповідно до умов поставки і вказаних у рознарядці замовника реквізитів вантажоодержувачів.

Згідно з п.3.5. договору постачальник здійснює відвантаження товару протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня надання рознарядки.

Відповідно до п.3.7. договору поставка товару підтверджується актом прийому-передачі. Акт прийому-передачі складається на підставі накладної (залізничної) та підписується, за умови надання постачальником передбачених цим пунктом документів.

Датою поставки товару вважається дата відправлення цього товару, що підтверджується штампом станції відправлення в межах України на накладній (залізничній), на адресу вантажоодержувача - кінцевого одержувача, які вказуються в рознарядці замовника (п. 3.9. договору).

Відповідно до п. 9.4. договору за порушення строків постачання постачальник оплачує замовнику штраф у розмірі 15 % від вартості непоставленого в строк товару, а за прострочення понад 15 днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1% від суми непоставленого в строк товару за кожний день прострочення.

Строк дії даного договору встановлюється з моменту його підписання сторонами до 31.12.2019. Проте в частині оплати - до повного виконання сторонами зобов`язань та в разі наявності потреби замовника, що підтверджено відповідним повідомленням та рознарядкою, направленими на адресу постачальника, - до повного виконання (п. 12.2. договору).

На виконання умов договору позивач звернувся до відповідача з повідомленням № 25-11/152 від 25.11.2019 про можливість здійснення відвантаження з 26.11.2019 дизельного палива кількістю 4 000 тон зі станції Миколаїв - Вантажний.

В свою чергу відповідач направив на адресу позивача рознарядку (дозвіл) на відвантаження продукції від 26.11.2019 року № ЦЗВ-20/3992 засобами поштового зв`язку цінного листа з описом вкладення та сканкопії рознарядки електронним листом із застосуванням електронної пошти (E-mail).

Однак, на думку позивача, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" неналежним чином виконало свої зобов`язання за договором, зокрема, не надало для відвантаження дизельного палива необхідну кількість вагоно-цистерн.

У зв`язку з цим позивач 02.12.2019 звернувся до відповідача з листом №02-12/147, в якому зазначив про необхідність в найкоротший термін подати необхідну кількість вагонів для відвантаження дизельного палива.

Проте позивач зазначає, що відповідач надав вагоно-цистерни лише 04.12.2019. Після подачі вагонів товар був відвантажений одразу, що підтверджується залізничними накладними, але станція Укрзалізниці здійснила відправлення лише 05.12.2019.

Крім того, умовами договору № ЦЗВ-14-04219-01 від 11.09.2019 сторонами було погоджено Розділ 8, відповідно до якого постачальник зобов`язаний надати забезпечення виконання договору поставки шляхом укладення договору про надання завдатку, як забезпечення виконання договору поставки. Розмір забезпечення виконання договору поставки становить 5 % від вартості договору поставки і укладається не пізніше для укладення даного договору поставки (п. 8.1)

Відповідно до п. 8.2 договору, забезпечення діє до повного виконання договору в частині поставок товару на умовах, викладених в цьому договорі. Замовник повертає постачальнику забезпечення виконання договору на його письмову вимогу протягом 5 банківських днів після підтвердження повного виконання постачальником своїх зобов`язань в частині поставки товару відповідно до умов договору.

За умовами договору № ЦЗВ 14-03519-22 від 11.09.2019 про надання завдатку, як забезпечення виконання договору поставки, сторони дійшли згоди про те, що учасник (ТОВ «ТОРУМ») сплачує замовнику грошову суму в розмірі 12 149 999, 95 грн, за реквізитами АТ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, П/Р НОМЕР_1 , призначення платежу: забезпечення виконання договору поставки про закупівлю нафти і дистилятів (дизельне паливо), згідно оголошення UA-2019-05-30-000844-a.

При цьому, умовами договору № ЦЗВ 14-03519-22 від 11.09.2019 передбачено, що завдаток повертається учаснику протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня настання підстави для повернення завдатку у разі наявності письмової вимоги Учасника та при наявності однієї із умов, зокрема, виконання договору поставки в частині виконання наданих рознарядок по закінченню терміну дії договору.

У зв`язку з викладеним позивач за вих. № 05-12/161 направив на адресу відповідача вимогу про повернення сплаченого забезпечення виконання договору за договором надання завдатку № ЦЗВ-14-03519-22 від 11.09.2019, у вигляді завдатку в розмірі 12 149 999,95 грн, перерахувавши зазначені кошти на рахунок постачальника №IBAN: НОМЕР_2 в Акціонерний банк «Південний», код банку 328209, м. Одеса.

24.12.2019 позивач повторно звернувся з вказаною вимогою до відповідача за вих. №24-12/161-1 про повернення сплаченого забезпечення виконання договору, у вигляді завдатку в розмірі 12 149 999,95 грн

Проте відповіді на вказані вимоги відповідач не надав, завдаток не повернув.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскільки поставки за договором № ЦЗВ-14-04219-01 від 11.09.2019 постачальником виконані, у відповідача настав обов`язок повернути завдаток у розмірі 12 149 999,95 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Отже, укладений договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що позивач на виконання умов договору звернувся до Філії «ЦЗВ» з повідомленням № 25-11/152 від 25.11.2019 року про можливість здійснення відвантаження з 26.11.2019 року дизельного палива кількістю 4000 тон зі станції Миколаїв-Вантажний.

У відповідь позивач отримав від відповідача рознарядку від 26.11.2019 року за № ЦЗВ-20/3992 для здійснення такого відвантаження.

Згідно з п.3.4. договору замовник протягом 1 (одного) робочого дня із моменту надання постачальнику рознарядки забезпечує оформлення наказів або телеграфних розпоряджень ПАТ «Укрзалізниця» на станцію відправлення, відповідно до умов поставки і вказаних у рознарядці замовника реквізитів вантажоодержувачів.

Згідно з п.3.5. договору постачальник здійснює відвантаження товару протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня надання рознарядки.

Судом встановлено, що у відповідності до п. 8.1. договору № ЦЗВ-14-04219-01 від 11.09.2019 забезпечення виконання договору надається у вигляді завдатку. Розмір забезпечення виконання договору (завдатку) становить 12 149 999,95 грн.

При цьому, в п. 8.2. договору забезпечення діє до повного виконання договору в частині поставок товару на умовах, викладених в цьому договорі. Замовник повертає постачальнику забезпечення виконання договору на його письмову вимогу протягом 5 банківських днів після підтвердження повного виконання постачальником своїх зобов`язань в частині поставки товару відповідно до умов договору.

Пунктом 3.7. договору встановлено, що поставка товару підтверджується актом приймання-передачі. Акт прийому-передачі складається на підставі накладної (залізничної) та підписується, за умови надання постачальником переліку документів визначених п.3.7.

Відповідні акти приймання-передачі підписані сторонами та містяться в матеріалах справи.

Акт прийому-передачі складається на підставі накладної (залізничної) та підписується, за умови надання постачальником, передбачених цим пунктом документів.

Датою поставки товару вважається дата відправлення цього товару, що підтверджується штампом станції відправлення в межах України на накладній (залізничній), на адресу вантажоодержувача - кінцевого одержувача, вказується в рознарядці замовника (п. 3.9 Договору).

Однак, судом встановлено, що під час виконання робіт з відвантаження дизельного палива на станції, відповідачем не було виконано умови договору належним чином, а саме не надано для відвантаження дизельного палива необхідну кількість вагоно-цистерн.

З огляду на вказані обставини, позивач 02.12.2019 року звернувся з листом № 02-12/147, в якому зазначив про необхідність в найкоротший термін подати необхідну кількість вагонів для відвантаження дизельного палива.

Однак, філія «ЦЗВ» AT «Укрзалізниці» надала вагоно-цистерни із необхідних 70 - тільки 29.11.2019 року в кількості 14 штук, що не забезпечували необхідний об`єм для відвантаження дизельного палива. Станція протягом 30.11.2019 року подала 15 вагонів, протягом 01.12.2019 року - 8 вагонів, а наступні ще 15 вагонів станція подала близько 16 - 00 години, але прийняття станцією вагонів з вантажем відбулося з великою затримкою, так як їх прийняття відбулось вже на наступний день - 02.12.2019 року з невідомих причин, про що свідчать штемпелі на залізничних накладних.

Також позивач наголошує на тому, що відповідно до умов договору поставка товару здійснюється залізничним транспортом загального користування на умовах FCA (Франко-перевізник) станція правлення в межах України (відповідно до вимог «ІНКОТЕРМС» ред. 2010), пункт призначення за реквізитами вантажоодержувача, які вказуються в рознарядках замовника.

Відповідно до умов FCA (Франко-перевізник) А4: продавець здійснює поставку товару перевізнику чи іншій особі, які призначені покупцем, в узгодженому пункті, якщо такий є, в названому місці, в узгоджену дату чи в межах узгодженого періоду.

Поставка вважається здійсненою, коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий покупцем, якщо названим місцем є площі продавця або у будь-якому іншому разі, коли товар надано у розпорядження перевізника чи іншої особи, які призначені покупцем, на транспортному засобі продавця готовим до розвантаження.

Відповідно до пункту А5 Інкотермс-2010 продавець несе усі ризики чи пошкодження товару в момент його поставки.

Згідно з пунктом В5 Інкотермс-2010 покупець несе усі ризики втрати чи пошкодження товару з моменту його поставки.

Відповідно до п.п. 12.1. договору, все що обумовлено цим договором регулюється чинним законодавством України і міжнародними правилами тлумачення торгових термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року.

Водночас, відповідач стверджує, що правила "ІНКОТЕРМС" в редакції 2010 року, на умовах FCА (Франко-перевізник) станція відправлення в межах України (на умовах яких було укладено договір поставки № ЦЗВ-14-04219-01 від 11.09.2019) не передбачають обов`язок філії "ЦЗВ" як покупця забезпечувати постачальника транспортом (вагонами) для виконання останнім умов договору. Згідно з умовами FCA станція відправлення в межах України (в даному випадку) є Миколаїв - Вантажний Одеської залізниці, пункт призначення за реквізитами вантажоодержувача вказаними в рознарядці.

Суд вважає дані твердження відповідача помилковими, оскільки ці твердження спростовуються самими правилами Інкотермс 2010, відповідно до яких FCA Франко - перевізник А4: продавець здійснює поставку товару перевізнику чи іншій особі, які призначені покупцем, в узгодженому пункті, якщо такий є, в названому місці, в узгоджену дату чи в межах узгодженого періоду.

Поставка вважається здійсненою, коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий Покупцем, якщо названим місцем є площі продавця або у будь-якому іншому разі, коли товар надано у розпорядження перевізника чи іншої особи, які призначені покупцем, на транспортному засобі продавця готовим до розвантаження.

Відповідно до пункту А5 Інкотермс-2010 Продавець несе усі ризики чи пошкодження товару в момент його поставки.

Отже, суд звертає увагу, що відповідач некоректно трактує умови Інкотермс 2010, оскільки саме покупець повинен надати транспорт для перевезення товару, оскільки умовами поставки товару (п.3.1. договору) сторонами узгоджено за міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів Інкотермс 2010, а саме FCA Франко-перевізник.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач також посилається на те, що відповідно до договору від 31.08.2017 року № ДН-4/101 про експлуатацію залізничної під`їзної колії експлуатація залізничної під`їзної колії при станції Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці здійснюється підприємством ТОВ "ОйлТрансшипмент" та вважає, що функції подачі вагонів вантажовласнику для навантаження товару до станції Миколаїв-вантажний Одеської залізниці здійснюється безпосередньо ТОВ «ОйлТрансшипмент».

Дане твердження відповідача суд також вважає помилковим з огляду на таке.

Відповідно до договору №ДН-4/101 від 31.08.2017 року, а саме п.1 Згідно із Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить, ПП «Глобал-Інвест» та експлуатується підприємством на підставі договору оренди №10/05-17 від 30.05.2017 року та примикає до колії №11 через стрілочний перевод №41 у парку Миколаїв - Рудний станції Миколаїв - Вантажний Одеської залізниці.

Відповідно до п.8. договору про готовність вагонів до здавання, у кількості одночасно переданої партії, Підприємство повідомляє Залізницю: по телефону за 30 хв. до вивозу вагонів на станцію, з наступним письмовим підтвердженням. Повідомлення надається за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.99 № 113, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 15.03.99 за № 165/3458.

Згідно з п. 11. договору час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів Залізницею Підприємству до моменту закінчення передавальних операцій при поверненні вагонів Залізниці. Уразі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від Підприємства або Залізниці складається акт загальної форми. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Суд звертає увагу, що відповідно до зазначених номерів вагонів в накладних, наявних в матеріалах справи, всі вагони належать саме АТ "Укрзалізниця", що відповідає пункту Договору поставки, де зазначено, що поставка товару здійснюється залізничним транспортом загального користування (п.3.1. договору).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Центр забезпечення виробництва» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ПАТ «ПЛАСКЕ» про стягнення суми штрафних санкцій в розмірі 6 051 288, 08 грн у справі № 910/994/20 відмовлено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду у справі №910/994/20 від 27.10.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 у справі № 910/994/20 залишено в силі.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 у справі № 910/994/20 обставини, відповідно до приписів вищевказаних положень законодавства України, не підлягають повторному доказуванню.

Зокрема, у рішенні Господарського суду № 910/994/20 від 24.06.2020 встановлено, що порушення строків виконання умов договору сталася не з вини Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРУМ".

Відповідача стверджує, що відповідно до положень пункту 2 договору про надання завдатку № ЦЗВ-14-03519-22 від 11.09.2019, сторонами погоджено перелік підстав, за яких завдаток не повертається учаснику. Серед цих підстав, зокрема, зазначено невиконання або неналежне виконання учасником зобов`язань за договором поставки, що тягне застосування умов відповідальності учасника, визначених розділом 9 договору поставки, в розмірі застосованої такої відповідальності.

Суд визнає дане посилання відповідача необґрунтованим, оскільки в процесі розгляду справи дане твердження не було підтверджено жодними належними доказами.

Натомість, постановою Північного апеляційного господарського суду у справі №910/994/20 від 27.10.2020 встановлено, що зобов`язання за договором поставки Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРУМ" належним чином виконані.

Враховуючи те, що поставки за договором № ЦЗВ-14-04219-01 від 11.09.2019 постачальником виконані, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРУМ" про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" суми сплаченого забезпечення виконання договору (завдатку) у розмірі 12 149 999,95 грн.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що оскільки умовами договору передбачене повернення завдатку, приписи статті 1212 ЦК України до спірних відносин застосуванню не підлягають.

Водночас, підставою позову є фактичні обставини, якими сторона обґрунтовує свою вимогу. Невірне посилання позивача на законодавство в обґрунтування своїх позовних вимог не є достатньою підставою для відмови у позові, оскільки суд не позбавлений можливості самостійно визначити норми, які регулюють спірні правовідносини.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 910/13195/17.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

Відповідно до частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-240, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі філії "Центр забезпечення виробництва" (03049, м. Київ, пр-т. Повітрофлотський, 11/15 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРУМ" (01033, м. Київ, вул. Володимирська, 82-Г, оф.4,5, ) забезпечення виконання договору у розмірі 5% від вартості договору у сумі 12 149 999 (дванадцять мільйонів сто сорок дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 95 коп. та судовий збір в розмірі 182 249 (сто вісімдесят дві тисячі двісті сорок дев`ять) грн 99 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено 03.12.2020

Суддя І.О. Андреїшина