УХВАЛА

25 листопада 2020 року

м. Київ

Справа № 911/2543/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пількова К. М. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного підприємства "СКК В. Качановського"

на рішення Господарського суду Київської області від 20.02.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2020 у справі

за позовом Приватного підприємства "СКК В. Качановського"

до Фастівської міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Фізичної особи-підприємця Василишиної Вікторії Миколаївни

про скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

30.10.2020 Приватне підприємство "СКК В. Качановського" (далі - ПП "СКК В. Качановського", Позивач) звернулося з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області від 20.02.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2020 у цій справі.Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено форму і зміст касаційної скарги.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

За положенням частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У постанові від 12.11.2020 у справі № 904/3807/19 Верховний Суд дійшов висновку, системний аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку з посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

З огляду на зміст наведених вимог процесуального закону, при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити: пункт 1) - формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується скаржник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах; пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення; пункт 3) - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи (пункти 4.3, 4.6 постанови).

У касаційній скарзі ПП "СКК В. Качановського", з посиланням на статті 24, 52, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"; статті 26, 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" № 3038-VI від 17.02.2011; статтю 9 Закону України "Про архітектурну діяльність"; пункти 1, 9, 21 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об?єктів, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 45 від 16.05.2011; пункт 4 Порядку затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 11.05.2011; пункти 2, 13 Порядку проведення професійної атестації відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов?язаних із створенням об?єктів архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №554 від 23.05.2011; статтю 882 Цивільного кодексу України, зазначає, що оскаржувані судові рішення незаконні, необґрунтовані, ухвалені з порушенням та неправильним застосуванням та порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову у зв?язку з неповним з?ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Скаржник посилається на відсутність єдиної правової позиції у даній категорії справ, що, на його думку, свідчить про виконання вимог статті 290 ГПК України.

Також скаржник вказує, що суд апеляційної інстанції проігнорував правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 381/3659/17 (провадження № К/900/1841/18).

Втім, скаржник не зазначає суті порушення або неправильного застосування судами конкретних норм процесуального та матеріального права з обґрунтуванням передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК України підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга, не зазначає норму, щодо застосування якої, на його думку, відсутня єдина правова позиція у спірних правовідносинах, не наводить правову позицію Верховного Суду щодо застосування якої саме норми та в яких правовідносинах, яка не була врахована судом апеляційної інстанції, у зв`язку з чим касаційна скарга в цій частині не відповідає вимогам частини другої статті 287, абзацу 2 частини другої статті 290 ГПК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

У касаційній скарзі ПП "СКК В. Качановського" оскаржує постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2020.

Останнім днем оскарження вказаної постанови, відповідно до положень статті 288 ГПК України, є 06.07.2019. Однак скаржник подав касаційну скаргу лише 30.10.2019, тобто з пропуском встановленого процесуального строку.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження скаржник посилається на те, що у судовому засіданні апеляційного господарського суду 16.06.2020 було проголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, повний текст якої отримав 02.07.2020. При цьому у строки, передбачені статтею 288 ГПК України подав касаційну скаргу, яку було повернуто ухвалою Верховного Суду від 13.10.2020 з підстав того, що в касаційній скарзі не зазначено застосування конкретних норм матеріального чи порушення норм процесуального права, що, на думку скаржника, є лише припущенням суду касаційної інстанції, хибним та передчасним, оскільки ним були виконані вимоги ГПК України.

Так, подана скаржником 06.07.2020 касаційна скарга на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2020 була залишена без руху ухвалою Верховного Суду від 04.08.2020 та в подальшому повернута скаржнику ухвалою Верховного Суду від 13.10.2020 у зв`язку з тим, що недоліки цієї касаційної скарги не були ним усунуті у повному обсязі у встановлений строк. Звернувшись до суду касаційної інстанції на виконання ухвали Суду про залишення скарги без руху в заяві скаржник просив лише залучити до матеріалів справи квитанцію про сплату судового збору, однак не навів обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень як це передбачено пунктом 5 частини другої статті 290 та частиною другою статті 287 ГПК України.

При цьому, звертаючись повторно з цією ж касаційною скаргою скаржник з підтвердженням відповідними доказами не наводить обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження з моменту отримання ухвали суду касаційної інстанції про повернення касаційної скарги і до повторного звернення до Суду.

Враховуючи викладене, наведені скаржником причини пропуску строку на касаційне оскарження не можна визнати поважними.

Відповідно до частини третьої статті 292 ГПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.

Отже, скаржнику необхідно надати підтверджене доказами обґрунтування підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.

Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі частин другої, третьої статті 292 ГПК України.

Керуючись статтями 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "СКК В. Качановського" на рішення Господарського суду Київської області від 20.02.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2020 у справі №911/2543/19 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків до 10.12.2020, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Пільков

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак