ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" листопада 2020 р.Справа № 1704з-20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

без виклику представників сторін

розглянувши заяу ОСОБА_1 про забезпечення позову (до пред`явлення позову) за вх. № 1704 від 17.11.2020

до подання заяви

за позовом ОСОБА_1
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр Офтальміка"
про визнання недійсним рішення загальних зборів

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Харківської області із заявою про забезпечення позову (до пред`явлення позову), в якій останній просить суд вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр Офтальміка" (код 40894963) про визнання недійсним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр Офтальміка" від 28 лютого 2020 року, яке оформлене протоколом загальних зборів учасників Товариства № 28/02 від 28 лютого 2020 року, шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Медичний центр Офтальміка" в особі його виконавчого органу укладати, вносити зміни, розривати будь-які договори, сума яких перевищує 150 000,00 (сто п`ятдесят тисяч) гривень, а також договори, пов`язані з відчуженням рухомого та нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр Офтальміка", забезпечення виконання зобов`язань, договори найму (оренди), позички рухомого та нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр Офтальміка", а також договори позики (кредитування) без попереднього одержання згоди щодо кожного окремого договору загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр Офтальміка".

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів щодо забезпечення позову, заявник вказує на те, що виконання рішень, які прийняті загальними зборами ТОВ "МЦ Офтальміка" призведе до неможливості або ускладнить виконання рішення суду щодо визнання недійсним рішення загальних зборів від 28 лютого 2020 року, поставить під сумнів законність дій виконавчого органу Товариства, які погоджені загальними зборами, а також створить умови для порушення прав Позивача на участь в управлінні Товариством, які полягають у одноособовому вирішенні виконавчим органом питань, які віднесені до виключної компетенції загальних зборів Товариства.

Розглянувши заяву Селянського (фермерського) господарства "Колосок" про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів.

Водночас суд звертає увагу на те, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Таким чином, обґрунтування необхідності забезпечення позову, полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про таке забезпечення, а особа, яка подала відповідну заяву про забезпечення позову, повинна довести також і адекватність обраного засобу забезпечення позову. При цьому, тягар доказування покладається саме на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Водночас у Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, законів України "Про Вищу раду юстиції", "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо недопущення зловживань правом на оскарження" від 16.06.2011 № 5-рп/2011 зазначено, що регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише позивача, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв домірності (пропорційності).

Аналіз приписів норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову свідчить, що забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпеченню позову застосовуються судом, виходячи з обставин справи та змісту заявлених позовних вимог, а вибір способу захисту забезпечення залежить від суті позовних вимог.

Так, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності і адекватності відповідних вимог, суд зазначає, що у даному випадку ОСОБА_1 належним чином не обґрунтовано, у чому саме полягає утруднення чи неможливість виконання рішення у разі задоволення позовних вимог, з урахуванням обраного способу подальшого захисту порушеного права - визнання недійсним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр Офтальміка" від 28 лютого 2020 року, яке оформлене протоколом загальних зборів учасників Товариства № 28/02 від 28 лютого 2020 року. Не подано заявником також належних та допустимих в розумінні статей 76-77 Господарського процесуального кодексу України доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується необхідність відповідного забезпечення позову.

Крім того, суд вважає, що обраний заявником вид забезпечення позову - шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Медичний центр Офтальміка" в особі його виконавчого органу укладати, вносити зміни, розривати будь-які договори, сума яких перевищує 150 000,00 (сто п`ятдесят тисяч) гривень, а також договори, пов`язані з відчуженням рухомого та нерухомого майна Товариства, забезпечення виконання зобов`язань, договори найму (оренди), позички рухомого та нерухомого майна Товариства, а також договори позики (кредитування) без попереднього одержання згоди щодо кожного окремого договору загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр Офтальміка", є таким, що не забезпечує збалансованості інтересів сторін і прямо впливає на господарську діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр Офтальміка", а також порушуватиме права та охоронювані законом інтереси осіб, що не є учасниками даного судового процесу (контрагентів Товариства за договорами, які ймовірно вже було укладено), що є недопустимим.

За таких обставин, враховуючи відсутність доказів реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у даній справі; недоведеність наявності фактичних обставин, з якими заявник пов`язує застосування заходу до забезпечення позову, суд відмовляє у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову за вхідним № 1704.

Згідно із частиною шостою статті 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 (вх. № 1704) про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку статей 255 - 257 ГПК України до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, а також пункту 4 розділу X Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 18.11.2020.

Суддя В.В. Рильова