ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

23.11.2020 р. Справа № 914/3004/20

Господарський суд Львівської області у складі судді М.М. Синчука, розглянувши матеріали позовної заяви: Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, м. Тернопіль

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор», с. Павлів, Радехівський район, Львівська область

про: стягнення шкоди, заподіяної державі в результаті порушення вимог природоохоронного законодавства у сумі 23 628 693, 45 грн.

Встановив:

На розгляд Господарського суду Львівської області поступила позовна заява Державної екологічної інспекції у Тернопільській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» про стягнення шкоди, заподіяної державі в результаті порушення вимог природоохоронного законодавства у сумі 23 628 693, 45 грн.

До позовної заяви позивачем долучено клопотання про відстрочення сплати судового збору, у зв`язку з тим, що станом на 12.11.2020р. залишок коштів для сплати судового збору становить 9 253, 12 грн.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Редакція зазначеної статті передбачає право суду з урахуванням майнового стану сторони відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк лише за наявності викладених вище умов.

Даний перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним.

Отже наведеними правовими нормами Закону України «Про судовий збір» встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк.

Зазначена норма стосується окремих категорій фізичних осіб і не розповсюджується на юридичних осіб, яким є Державна екологічна інспекція у Тернопільській області як учасник господарської справи.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №911/1418/17, від 27.02.2020 у справі №922/823/19, від 05.03.2020 у справі №907/378/18, від 05.032020 у справі №909/1254/14, від 26.03.20520 у справі №922/1584/19.

Визначений ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» перелік умов, за яких допускається відстрочення сплати судового збору заявнику при зверненні до суду із заявою (скаргою), є вичерпним, тому не допускається його розширення з ініціативи суду лише з урахуванням майнового стану сторони за відсутності умов, передбачених ч. 1 ст. 8 цього Закону.

Редакція зазначеної статті передбачає право суду з урахуванням майнового стану сторони відстрочити або розстрочити, а також зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, лише за наявності викладених вище умов, а не тільки виходячи з майнового стану сторони.

В свою чергу, наявність таких умов Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області у позовній заяві не наведено, а склад сторін у справі та предмет позову не свідчить про їх поширення на дані правовідносини.

Оскільки відповідно до ст. 129 Конституції України, як однією із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, то самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням та відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для відстрочення від сплати.

Оцінивши доводи, наведені позивачем на обґрунтування вимог заявленого ним клопотання, суд не вбачає, у даному випадку, наявності обставин, які б відповідали зазначеним вище критеріям, узгоджувались з наведеними законодавчими приписами в контексті визначених законодавцем умов та підстав для відстрочення сплати судового збору, що могли б зумовити вчинення такої процесуальної дії.

Аналогічну правову позицію щодо застосування приписів ст. 8 Закону України «Про судовий збір» викладено в ухвалах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.04.2020 у справі №562/1941/16-ц, від 07.04.2020 у справі №279/402/20 (провадження №61-5791ск20) та ухвалі Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.04.2020 у справі №910/11025/18.

Враховуючи даний принцип, а також положення ст. 8 Закону України «Про судовий збір» (в чинній редакції), господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні відстрочення сплати судового збору.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» та від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб. Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95 від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку із поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Зважаючи на вищевказане, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

До позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України).

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір).

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір, за подання до господарського суду позову немайнового характеру встановлено ставку судового збору у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до господарського суду позову майнового характеру, встановлено ставку судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами статті 7 Закону України Про державний бюджет України на 2020 рік, з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2102,00 грн.

З огляду на те, що позивачем заявлено майнову вимогу про стягнення 23 628 693, 45 грн., то повинен бути сплачений судовий збір у розмірі 354 430, 40 (23 628 693, 45 *1,5%) за подання відповідної позовної заяви.

Доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі за подання на розгляд до Господарського суду Львівської зазначеної позовної заяви Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області не подано.

Відповідно до п. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 164 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З наведених підстав позовна заява підлягає залишенню її без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 3 ст. 174 ГПК України позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 162, 164, 172, 173, 174 та 180 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Державної екологічної інспекції у Тернопільській області про відстрочення сплати судового збору за подання позову до ухвалення рішення - відмовити.

2. Позовну заяву Державної екологічної інспекції у Тернопільській області залишити без руху.

3. Встановити Державній екологічній інспекції у Тернопільській області спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом: надання належних доказів (в оригіналі) оплати судового збору у розмірі 354 430, 40 грн.

4. Попередити позивача, що відповідно до частини 4 статті 174 ГПК України, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Синчук