ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2020 р.м. ХарківСправа № 922/1346/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

при секретарі судового засідання Деньковичі А.Й.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техностар" (61017, м. Харків, вул. Велика Панасівська, 168)
про стягнення 29378913,38 грн.
за участю представників:

позивача Сосунова Є.В., довіреність № 56 від 21.08.2020 року;

відповідача Бабича Ю.В., ордер № 085888 від 12.10.2020 року,

Шинкаря А.В., керівник, паспорт,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду Харківської області подано позов Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техностар" (відповідач) про стягнення збитків 18644484,00 грн., 14 відсотків річних за користування чужими грошовими коштами, згідно з вимогами п. 6.2 договору у розмірі 6406146,45 грн., індексу інфляції у розмірі 2860600,14 грн., пені за невиконання зобов`язання у розмірі 749236,67 грн., штрафу 7% за прострочення виконання зобов`язання понад 30 днів у розмірі 718446,12 грн. Судові витрати (судовий збір у сумі 440683,75 грн.) позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором підряду № 80-4/2647-17 від 20.09.2017 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.05.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 25.05.2020 року на 11:00 год.

22.05.2020 року відповідач подав відзив (вх.№ 11545), в якому проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що ним у відповідності до умов договору передано позивачу у власність обладнання загальною вартістю 18644484,00 грн., а тому підстави для стягнення авансу на вказану суму відсутні. Відповідач також зазначив, що позивач мав сплатити 50% вартості прийнятого ним по договору обладнання, що мало б становити 9322242,00 грн., а сплатив лише 5232157,55 грн. Крім того, відповідач зауважив, що без наданого замовником відкоригованого проекту, який би враховував відповідні зміни об`ємів і технічних рішень, подальше виконання підрядником робіт по договору було неможливим саме з вини замовника. Відповідач також зазначив, що роботи по переводу приєднання кабельних ліній 10 кВ позивачем і по сьогоднішній день навіть не розпочато, у зв`язку з чим він (відповідач) був позбавлений можливості виконати підрядні роботи.

01.06.2020 року позивач подав відповідь на відзив (вх.№ 12283), в якій вказав:

- відповідач продовжив, за його словами виконувати роботи без погодженого та скоригованого проекту, що є нічим іншим, як те, що не відповідає дійсності, роботи по монтажу виконано частково, за ці роботи сплачені кошти, іншого в матеріалах справи відповідачем не наведено, тому немає підстав вважати ці факти доведеними;

- відповідач не надсилав жодних повідомлень про зупинення робіт у зв`язку із неможливістю їх виконувати, такі матеріали у справі не містяться;

- відповідач не звертався та не документував факти порушень вимог договору позивачем, та не доводив свою правоту у встановлений законом та договором спосіб;

- твердження відповідача про те, що в додаток 32 внесено зміни та там з`явились додаткові зобов`язання для позивача, не підтверджено доказами та фактичними матеріалами справи;

- договір є розірваним, зобов`язання за спірним договором відповідачем не виконані.

Протокольною ухвалою від 25.05.2020 року суд відклав підготовче засідання на 15.06.2020 року на 12:20 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.06.2020 року відкладено підготовче засідання у справі № 922/1346/20 на весь строк дії карантину.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.09.2020 року призначено справу №922/1346/20 до розгляду на 29.09.2020 року на 10:45 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.09.2020 року продовжено строк проведення підготовчого провадження до 30.10.2020 року, підготовче засідання у справі № 922/1346/20 відкладено на 13.10.2020 року на 12:10 год.

09.10.2020 року відповідач подав пояснення (вх.№ 23553), в яких просив відмовити у задоволенні позову, а у випадку задоволення позову в частині стягнення пені та штрафу зменшити розмір пені та штрафу на 50 %.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.10.2020 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.10.2020 року на 10:15 год.

У судовому засіданні 26.10.2020 року оголошено перерву до 10.11.2020 року до 11:50 год.

10.11.2020 року представник відповідача подав клопотання про долучення матеріалів (вх.№ 26171).

Представник позивача у судовому засіданні 10.11.2020 року просив залишити без розгляду клопотання про долучення матеріалів (вх.№ 26171); підтримав позов та відповідь на відзив, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 10.11.2020 року підтримав відзив, просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані ними докази, суд установив такі обставини.

20.09.2017 року між Державним підприємством Національна енергетична компанія "Укренерго" (Замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Техностар" (Підрядник, відповідач) укладено договір №80-4/2647-17 (надалі - Договір), відповідно до п.1.1., 1.2. якого Підрядник зобов`язався протягом 2017 року - до 30.06.2018 року на свій ризик власними або залученими силами виконати роботи по технічному переоснащенню КРПЗ-6 кВ ПС 330 кВ Полтава шляхом встановлення комірок з вакуумними вимикачами та регулювального трансформатора за визначеною адресою, а Замовник - прийняти і оплатити такі роботи у відповідності до умов Договору та Додатків №№2-32 до нього. Підрядник повинен виконати роботи, а Замовник зобов`язується надати Підряднику будівельний майданчик (фронт робіт) та передати іншу необхідну дозвільну документацію, затверджену в установленому порядку, прийняти виконані роботи та оплатити їх в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Ціна Договору (відповідно до розрахунків вартості робіт, обладнання) становить 28908000,00 грн. з ПДВ (п. 2.3. Договору).

Пунктами 3.2.1., 3.2.2. Договору передбачалося фінансування робіт на умовах часткової попередньої оплати, яку Замовник зобов`язувався здійснити протягом 25 банківських днів з дати надання Підрядником рахунку-фактури (після набуття Договором чинності) в загальній сумі 13412326.45 грн. з ПДВ, яка складалася з:

- 30% від вартості робіт, що становило 1839900,60 грн. з ПДВ;

- 50% від вартості вітчизняного обладнання, що становило 10993924,09 грн. з ПДВ;

- 80% від вартості імпортного обладнання, що становило 578501,76 грн. з ПДВ.

Подальша оплата відповідно до Договору здійснюється у відповідності з актами приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в), довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-3) та актами приймання-передачі обладнання за умови надання Підрядником оригіналу рахунку-фактури, Підрядника із зазначенням номеру Договору, описом виконаних робіт; при цьому така оплата здійснюється після реєстрації податкової накладної відповідно до статті 201 Податкового кодексу України в Єдиному реєстрі податкових накладних у строк, визначений чинним законодавством України.

Погашення Підрядником авансових платежів проводиться поетапно шляхом пропорційного зменшення коштів (згідно з відсотком отриманого авансу), в актах виконаних робіт, що підлягають оплаті у поточному місяці (п. 3.2.3. Договору).

У відповідності до вимог Договору позивачем було проведено попередню оплату за Договором на суму 13412326,45 грн. з ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 49 від 29.09.2017 року та не заперечується сторонами.

11.04.2018 року сторони підписали додаткову угоду № 1 до Договору, якою в т.ч. продовжили строки виконання робіт на чотири місяці, а саме - до 30.10.2018 року, а також внесли інші зміни до договору та додатків до нього.

У відповідності до умов Договору, відповідач придбав і передав позивачу у власність Комплектний розподільчий пристрій КРУ 6 кВ, серія ВМ-1 в БМЗ (аналог КРУМ-6 кВ типу серії SKP з комірками 6 кВ по типу D- 12Р) в кількості 1 шт. загальною вартістю 18644484,00 грн. з ПДВ, про що сторонами підписано акт № 1 приймання-передачі обладнання від 02.07.2018 року (том 1 а.с. 232). Жодних застережень чи зауважень щодо відповідності, якості, комплектності чи ціни прийнятого обладнання Замовником заявлено не було.

03.08.2018 року Замовник сплатив 5232157,55 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 57 від 03.08.2018 року та не заперечується сторонами.

22.10.2018 року представники сторін підписали акт №1 приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3) за жовтень 2018 року на загальну суму 174358,80 грн. з ПДВ. Відповідні роботи також були прийняті Замовником без зауважень і в подальшому оплачені, що підтверджується платіжним дорученням № 46 від 30.11.2018 року.

23.10.2018 року, у зв`язку з змінами в організаційній структурі позивача (Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" перетворено на Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго") сторонами підписано додаткову угоду № 2 (том 1 а.с. 211), а 30.10.2018 року також додаткову угоду № 3 до Договору (том 1 а.с. 214).

Додатковою угодою № 3 від 09.11.2018 року внесено зміни у п. 1.2. Договору та викладено у такій редакції: "Підрядник зобов`язався протягом 2017 року - до 31.12.2019 року на свій ризик власними або залученими силами виконати роботи, а Замовник - прийняти і оплатити такі роботи у відповідності до умов Договору та Додатків №№2-32 до цього Договору. Підрядник повинен виконати роботи, а Замовник зобов`язується надати Підряднику будівельний майданчик (фронт робіт) та передати іншу необхідну дозвільну документацію, затверджену в установленому порядку, прийняти виконані роботи та оплатити їх в порядку та на умовах, визначених цим Договором".

Окрім цього, п. 9.1. Договору викладено у наступній редакції: "Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін, за умови внесення Підрядником забезпечення виконання Договору згідно з п. 10.1. Договору, і діє до 28.02.2020 року, а в частині взаєморозрахунків - до їх повного завершення".

Останні зміни, в т.ч. щодо продовження строків виконання робіт за Договором до 31.12.2019 року, як зазначено в преамбулі додаткової угоди № 3 від 30.10.2018 року, обумовлювалися "...виявленням критичних помилок в проектній документації в частині розміщення будівлі КРПЗ на існуючому кабельному каналі (з діючими кабелями), необхідністю виконання додаткових об`ємів робіт в частині коригування проектно-кошторисної документації, її погодження та проходження експертизи".

Позивач зазначає, що відповідач у передбачений Договором строк роботи не виконав, у зв`язку з чим позивачем на адресу відповідача направлено спочатку претензію № 01/4256 від 03.02.2020 року про сплату 26804774,51 грн. (том 2 а.с. 6-17), а потім і повідомлення № 01/9586 від 11.03.2020 року про розірвання Договору на підставі п. 5.2.1., 5.2.10., 5.2.13. Договору (том 2 а.с. 18-19).

Проте, відповідач грошові кошти в сумі 26804774,51 грн., станом на час подання позову, не повернув.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Позивач вважає, що перерахована ним сума авансу в розмірі 13412326,45 грн. та додатково сплачена за поставлене обладнання сума у розмірі 5232157,55 грн., у розумінні ст. 22 ЦК України та ст. 224 ГК України, є реальними збитками, які мають бути стягнуті з відповідача. На вказану суму збитків (18644484,00 грн.) позивачем також нараховано 14 відсотків річних за користування чужими грошовими коштами, згідно з вимогами п. 6.2 договору у розмірі 6406146,45 грн. та індекс інфляції у розмірі 2860600,14 грн.

Крім того, у зв`язку з порушенням відповідачем строків виконання робіт на суму 10263516,00 грн., позивачем нараховані пеня в сумі 749236,67 грн. та штраф в сумі 718446,12 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Дослідивши договір, з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є змішаним договором, в якому містяться елементи договорів підряду та поставки, тому підпадає під правове регулювання глав 54, 61 ЦК України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За приписами частини першої статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

В частині 1 статті 854 ЦК України закріплено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Відповідно до частини 2 статті 883 ЦК України за невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Позивач вважає, що сплачені за Договором грошові кошти в сумі 18644484,00 грн. є реальними збитками, які підлягають стягненню з відповідача на підставі пункту 6.16. Договору, яким передбачено, що збитки, завдані Замовнику неналежним виконанням / невиконанням Підрядником зобов`язань за Договором, підлягають відшкодуванню Підрядником у повній сумі понад встановлені Договором штрафні санкції.

Втім, суд не погоджується з такими висновками позивача, виходячи з такого.

За змістом положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Зазначена норма кореспондується з положеннями ст. 224 Господарського кодексу України (надалі ГК України), якою встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно ч.1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

При цьому для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

При цьому саме на позивача покладено обов`язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв`язку між порушенням зобов`язання та шкодою.

Дослідивши матеріали, вислухавши пояснення представників сторін, суд доходить висновку, що сплачені позивачем грошові кошти в сумі 18644484,00 грн. не є реальними збитками у розумінні ст.ст.224, 225 ГК України та ст. 22 ЦК України.

Так, матеріали справи підтверджують, що під час виконання сторонами Договору позивачем було сплачено 18818842,80 грн. (13412326,45 грн. (аванс) + 5232157,55 грн. + 174358,80 грн.).

Відповідно до положень п. 3.3. Договору підрядник зобов`язується використати одержаний авансовий платіж на придбання (виробництво) необхідних для постачання товарів/надання послуг/виконання робіт матеріалів та протягом 65 днів з дня надходження авансового платежу повинен надати звіт про використання авансових коштів.

11.12.2017 року відповідачем складено на направлено електронною поштою на адресу позивача звіт про використання авансового платежу згідно Договору станом на 11.12.2017 року, тобто відповідачем відзвітовано перед позивачем про витрачання 13412326,45 грн. (всієї суми авансу).

У подальшому на підставі акту № 1 приймання-передачі обладнання до Договору відповідач передав у власність позивачу, а позивач прийняв обладнання вартістю 18644484,00 грн.

Позивачем перевірено обладнання, претензій щодо нього (кількісних, якісних показників) від позивача не надходило.

Після цього, позивачем фактично доплачено суму, яка є різницею між сумою сплаченого авансу (13412326,45 грн.) та вартістю обладнання (18644484,00 грн.), а саме 5232157,55 грн. (як це передбачено п. 3.2.3. Договору).

Отже, матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується факт поставки відповідачем на користь позивача та прийняття останнім обладнання на суму 18644484,00 грн.

При цьому, ані після отримання звіту про використання авансу, ні при прийнятті обладнання на підставі акту № 1, ні після цього, зі сторони позивача не надходило вимог, претензій тощо, з приводу нецільового використання авансу та або невиконання умов договору.

Суд наголошує, що положення Договору (пункти 3.3., 6.2., 6.14.) надають право позивачу вимагати повернення авансу, виключно у випадку невиконання відповідачем зобов`язань за договором, а кореспондуючий обов`язок відповідача повернути всі авансові платежі наступає у відповідача виключно у разі, якщо останній не розпочав виконання робіт протягом 3-х місяців з дня надходження авансових платежів на його рахунок.

Водночас відповідачем загалом передано, а позивачем загалом прийнято за актами робіт та обладнання на загальну суму 18818842,80 грн. (18644484,00 грн. + 174358,80 грн.).

Отже, фактичні обставини справи свідчить, що вся сума авансу та додатково сплачені кошти використані відповідачем за призначенням, а результати робіт/постачання обладнання належним чином прийняті позивачем, що свідчить про належне виконання відповідачем зобов`язань за Договором в цій частині.

Враховуючи викладене, перераховані позивачем грошові кошти в сумі 18644484,00 грн., з огляду на отримання останнім обладнання на вказану суму, не можуть бути збитками, оскільки у даному випадку не відбулось зменшення майна позивача.

Той факт, що позивач передав це обладнання для монтажу відповідачу не свідчить про втрату майна, при тому, що таке обладнання знаходиться на території місцезнаходження позивача, яке ним повністю контролюється.

Крім того, позивачем не доведено протиправну поведінку відповідача під час виконання робіт за Договором.

Відтак суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення збитків у сумі 18644484,00 грн.

Вимоги про стягнення 14 відсотків річних за користування чужими грошовими коштами в розмірі 6406146,45 грн. та індексу інфляції у розмірі 2860600,14 грн. також підлягають відхиленню, як похідні від вимоги про стягнення збитків у сумі 18644484,00 грн.

Щодо вимоги про стягнення пені за невиконання зобов`язання у розмірі 749236,67 грн. та штрафу 7% за прострочення виконання зобов`язання понад 30 днів у розмірі 718446,12 грн., суд зазначає таке.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 6.8.1. Договору передбачено, що у разі порушення встановленого умовами Договору строку виконання Підрядником зобов`язань, останній сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 % (нуль цілих одна десята відсотка) ціни прострочених зобов`язань, за колений день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 % (семи відсотків) від вказаної ціни

Згідно зі статтею 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (частина 1).

Як вже було зазначено, відповідач мав виконати роботи до 31.12.2019 року (п.9.1. Договору в редакції додаткової угоди № 3).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Звертаючись із даним позовом, позивач просить стягнути з відповідача пеню та штраф, посилаючись на порушення останнім строків виконання робіт.

Водночас суд звертає увагу, що прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконано внаслідок прострочення кредитора (частина 4 статті 612 ЦК України).

Згідно із частиною 2 статті 613 ЦК України, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до частини 3 статті 220 ГК України боржник не визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання, поки воно не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Постановою Кабінету Міністрів України № 668 від 01.08.2005 року затверджено Загальні умови укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві (надалі - Загальні умови), які відповідно до ЦК України визначають порядок укладення та виконання договорів підряду на проведення робіт з нового будівництва, реконструкції будівель і споруд та технічного переоснащення діючих підприємств, комплексів і видів робіт, пов`язаних із капітальним будівництвом об`єктів.

Пунктами 69, 70 Загальних умов передбачено, що будівельний майданчик (фронт робіт) надається підряднику замовником в порядку, визначеному договором підряду, і оформлюється відповідним актом. Організація виконання робіт повинна відповідати проектно-технологічній документації (проект організації будівництва та проект виконання робіт), склад і зміст якої визначається нормативними документами та договором підряду. Замовник виконує підготовчі роботи, необхідні для використання будівельного майданчика (фронту робіт) підрядником. Договором підряду може бути передбачена участь підрядника у такій підготовці.

Пунктами 1.2., 4.1.7., 4.1.8. Договору також установлено, що замовник виконує підготовчі роботи, необхідні для використання будівельного майданчика (фронту робіт) Підрядником та може залучити до участі у такій підготовці Підрядника (за його згодою). Замовник відповідає за вирішення всіх питань щодо знесення, перенесення та реконструкції будівель, споруд, інженерних комунікацій, що заважають виконанню робіт.

В п. 4 додаткової угоди № 3 від 30.10.2018 року закріплено, що у зв`язку з необхідністю перенесення строку виконання робіт сторони дійшли до взаємної згоди внести зміни до додатку № 32 та викласти його у новій редакції, що додається до даної додаткової угоди.

Згідно з абз.2 п. 11.2.4 та п.12 Договору додаток № 32 "Графік виконання робіт" (том 2 а.с. 157) є невід`ємною частиною Договору.

У свою чергу, додаток № 32 до Договору "Графік виконання робіт" (в редакції додаткової угоди № 3 від 30.10.2018 року) передбачав, що до виконання Підрядником завершальних робіт по Договору, в т.ч. будівельних робіт (перша черга п.1) та електротехнічних рішень (перша черга п.2), проведення яких передбачалося на жовтень-листопад 2019 року та листопад-грудень 2019 року відповідно, а також до здійснення Підрядником пусконалагоджувальних робіт (перша черга п.10), проведення яких передбачалося на листопад-грудень 2019 року, протягом червня-вересня 2019 року безпосередньо Замовник мав виконати роботи з переводу приєднання кабельних ліній 10 кВ.

Суд враховує, що до виконання вказаних робіт Замовником, виконання Підрядником робіт, які слідують за переводом кабельних ліній, зокрема пусконалагоджувальних робіт, є неможливим.

Відповідач зазначає, що позивач навіть не приступив до виконання робіт з переводу приєднання кабельних ліній 10 кВ, у зв`язку з чим був позбавлений можливості завершити виконання робіт за Договором.

Суд установив, що матеріали справи не містять доказів виконання позивачем робіт з переводу приєднання кабельних ліній 10 кВ. Під час судового засідання позивач у якості докази виконання вказаних робіт послався на лист № 3790/10-15 від 25.09.2017 року (том 2 а.с. 1), втім суд вважає цей лист неналежним доказом виконання позивачем робіт з переводу приєднання кабельних ліній 10 кВ, оскільки його було складено у 2017 році, а ці роботи, відповідно до погодженого сторонами у 2018 році "Графіку виконання робіт", позивач мав виконати протягом червня-вересня 2019 року.

Як наслідок, своєю бездіяльністю, яка прямо суперечить умовам Договору, зокрема "Графіку виконання робіт" та вище наведеним нормам чинного законодавства, позивач фактично унеможливив проведення відповідачем завершального етапу виконання свої договірних зобов`язань, а саме пусконалагоджувальних робіт, частини будівельних та монтажних робіт, а також унеможливив передачу позивачу не лише останніх, а й вже давно виконаних робіт по монтажу раніше переданого позивачу обладнання.

Оскільки позивач повинен був виконати роботи з переводу приєднання кабельних ліній 10 кВ до жовтня 2019 року, але станом на час розгляду справи так і не виконав, у даному випадку має місце відстрочення обов`язку відповідача виконати роботи у передбачений Договором строк.

Таким чином на період, за який позивач нарахував пеню (з 01.01.2020 року по 13.03.2020 року), відповідач не був таким, що прострочив і відповідно у Замовника не було підстав її нараховувати, як і штраф, у зв`язку з пропущенням строків виконання робіт за Договором.

Крім того, суд також установив, що позивачем було порушення порядок оплати за Договором.

Так, у відповідності до вимог Договору та згідно з платіжним дорученням № 49 від 29.09.2017 року Замовником було проведено попередню оплату сумі 13412326,45 грн., в тому числі 50% від вартості вітчизняного обладнання, що становило 10993924,09 грн.

У свою чергу, відповідач придбав і передав позивачу у власність обладнання на загальну суму 18644484,00 грн., про що сторонами підписано акт № 1 приймання-передачі обладнання від 02.07.2018 року.

Факт підписання сторонами названого акту приймання-передачі обладнання, в розрізі положень п.3.2.3 Договору, став підставою для чергового платежу з боку Замовника, а саме доплати решти 50% вартості прийнятого ним за Договором обладнання, що мало б становити 9322242,00 грн.

Натомість, платіжним дорученням № 57 від 03.08.2018 року позивач сплатив лише 5232157,55 грн., що на 4090084,45 грн. менше ніж мало бути сплачено.

Суд враховує, що в результаті таких дій позивача в розрахунках сторін з математичної точки зору настав повний взаєморозрахунок, втім слід констатувати, що таке зарахування не лише суперечило положенням Договору, зокрема п.3.2.3., а й суттєво ускладнювало подальше виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, оскільки останній остався без обумовлених п.3.2.1. Договору сум авансу загалом на 4090084,45 грн., в т.ч. 1671682,09 грн. на закупівлю решти вітчизняного обладнання, 1839900,60 грн. на закупівлю (виконання) робіт та 578501,76 грн. на закупівлю імпортного обладнання.

Згідно з пунктом 97 Загальних умов несплата замовником належних підряднику по договору коштів дає право останньому притримати подальшу передачу замовнику закінчених робіт (об`єкта будівництва), невикористаних матеріальних ресурсів та іншого майна, а порушення строків передачі таких у цьому разі вважається таким, що спричинено з вини замовника і передбачено відшкодування витрат саме підрядника, зумовлених цим порушенням.

Суд зауважує, що відсутність передбаченого Договором фінансування є порушенням його умов зі сторони позивача, яке також об`єктивно унеможливлювало завершення відповідачем робіт за Договором.

Щодо аргументів позивача про те, що відповідач не надсилав жодних повідомлень про зупинення робіт у зв`язку із неможливістю їх виконувати та не документував факти порушень вимог договору позивачем, суд зазначає, що ані умовами Договору, ані чинним на той час законодавством не покладено на підрядника обов`язку цього роботи, при цьому відстрочення виконання зобов`язання боржника на час прострочення кредитора відбувається в силу приписів ст. 613 ЦК України, а не на підставі відповідної заяви.

За таких підстав, вимоги позивача позбавлені фактичного та правового обґрунтування, є такими, що не відповідають як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, у зв`язку з ненаданням доказів в підтвердження обставин, викладених у позові, що порушує умови ч.1 ст. 74 ГПК України, за приписами якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України, відповідно до приписів якої, при відмови у задоволенні позову судові витрати не відшкодовуються.

Оскільки, у задоволенні позову було відмовлено, судові витрати за його подання не відшкодовуються.

На підставі ст.ст. 6, 11, 15, 16, 22, 525, 530, 610, 611, 853, 854, 883, 884 Цивільного кодексу України, ст. 173, ч. 1 ст. 174, ст. 232 Господарського кодексу України та керуючись статтями 73-74, 76-80, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили, відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду в установленому законом порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20.11.2020 року.

Суддя О.В. Смірнова