ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2020 р.

м. Київ

Справа № 911/1072/19

Суддя Черногуз А.Ф., за участю секретаря Парасочки Т.О., розглянув в порядку загального позовного провадження

позов Заступника прокурора Чернігівської області (14000, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, буд. 9, )

в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 3, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива Фарм" (08420, Київська обл., Переяслав-Хмельницький район, с. Переяславське, вул. Привокзальна, буд. 2, ),

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

про витребування земельної ділянки з незаконного володіння,

за участю представників:

позивача: не з`явились;

відповідача: Кобліков І.Ю.;

прокуратури: Федоренко О.П.;

третьої особи: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до Головного управління Держгеокадастру у Київській області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива Фарм" прo визнання недійсним наказу та витребування з незаконного володіння земельної ділянки.

Ухвалю від 27.05.2019 Господарським судом Київської області (суддя Кошик А.Ю.) відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження та залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - громадянина ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний Наказ, яким передано у власність фізичної особи-громадянина ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,9256 га кадастровий номер :03:009:0027, прийнятий ГУ Держгеокадастру у Київській області з порушенням вимог земельного законодавства, зокрема ст.ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, оскільки на час отримання спірної земельної ділянки ОСОБА_1 уже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання. У зв`язку з чим, прокуратура стверджує, що незаконно відчужена за спірним Наказом земельна ділянка є такою, що вибула з власності держави поза її волею, а тому підлягає витребуванню у добросовісного набувача ТОВ "НИВА ФАРМ", який на даний час є її власником на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.07.2018 року, укладеного між ТОВ "Нива Фарм" та ОСОБА_1 посвідченого приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області в реєстрі за № 812.

В процесі підготовчого провадження у справі судом (суддя Кошик А.Ю.) винесено ухвалу від 18.07.2019 якою, зокрема, позов Заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до Головного управління Держгеокадастру у Київській області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива Фарм", за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: громадянина ОСОБА_1 прo визнання недійсним наказу та витребування з незаконного володіння земельної ділянки залишено без розгляду.

Позовну заяву залишено без розгляду з тих підстав, що прокурором заявлено дві позовні вимоги, які хоча і об`єднані спільним предметом (земельна ділянка), проте мають різні підстави позову, які належить досліджувати та розглядати за правилами різного судочинства і розгляд другої позовної вимоги, яка підвідомча господарському суду, не можливий без розгляду першої позовної вимоги, яка підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, отже, має місце порушення правил об`єднання позовних вимог та неможливість вирішення питання про роз`єднання позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду від 18.07.2018, 14.08.2019 Заступник прокурора Чернігівської області подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки даний спір стосується витребування земельної ділянки у відповідача, скасування наказу не впливає на права ОСОБА_1 , яким за договором купівлі-продажу продані всі права та обов`язки щодо реалізації права власності на спірну земельну ділянку відповідачу, тому даний спір підлягає розгляд у межах одного провадження в порядку господарського судочинства.

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд постановою від 24.09.2019 апеляційну скаргу задовольнив, скасував ухвалу господарського суду Київської області від 18 липня 2019 року, а справу направив для розгляду до Господарського суду Київської області.

Зокрема, скасовуючи ухвалу Господарського суду Київської області від 18.07.2019 Апеляційним господарським судом зазначено, що позовна вимога про витребування з незаконного володіння ТОВ "Нива Фарм" на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру земельної ділянки площею 1,9256 га, кадастровий номер :03:009:0027, для ведення особистого селянського господарства на території Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області підвідомча господарському суду та є самостійною вимогою, а не похідною від вимоги про визнання зазначеного наказу ГУ Держгеокадастру у Київській області недійсним. Тому з метою ефективного захисту прав позивача така вимога може розглядатися окремо, а під час вирішення спору в цій частині господарський суд може перевірити доводи і дати оцінку доказам позивача щодо законності спірного наказу ГУ Держгеокадастру у Київській області про надання спірної земельної ділянки фізичній особі, залучивши цю фізичну особу до участі у справі в якості третьої особи, оскільки у випадку задоволення позову рішення суду може мати вплив на правовідносини відповідачів у справі.

Разом з тим, направляючи справу для розгляду до суду першої інстанції, апеляційний господарський суд зазначив, що місцевому господарському суду слід визначитись щодо можливості розгляду вимоги про визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру у Київській області від 29.05.2018 №10-4783/15-18-сг та продовжити розгляд позову в частині вимоги про витребування з незаконного володіння ТОВ "Нива Фарм" на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру земельної ділянки площею 1,9255 га, кадастровий номер :03:009:0039, для ведення особистого селянського господарства на території Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями №1121/19 від 31.10.2019 справу №911/1072/19 передано до розгляду судді Черногузу А.Ф.

Ухвалою від 07.11.2019 (суддя Черногуз А.Ф.) прийняв справу №911/1072/19 до свого провадження та призначив проведення підготовчого засідання на 25.11.2019.

На адресу Господарського суду Київської області від Північного апеляційного господарського суду надійшов лист №1530/19 від 12.11.2019 з повідомленням про надходження касаційної скарги ТОВ "Нива Фарм" від 08.11.2019 №06-0054/03 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2019.

У судовому засіданні 25.11.2019 судом (суддя Черногуз А.Ф.) постановлено ухвалу про зупинення провадження у справі №911/1072/19 до моменту перегляду Великою палатою Верховного суду справи №912/2385/18, у зв`язку з тим, що дана справа та справа №912/2385/18 пов`язані між собою, позаяк в останніх представництво здійснює прокурор. Судом також зупинено провадження у справі з метою забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики.

Супровідним Листом від 04.12.2019 матеріали справи направлені до Північного апеляційного господарського суду для подальшого скерування з касаційною скаргою до разом з касаційною скаргою до Касаційного господарського суду у складі Верховного суду.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 20.01.2020 Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива Фарм" залишено без задоволення. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 у справі № 911/1072/19 залишено без змін.

При цьому у постанові від 20.01.2020 Верховний Суд, зокрема, зазначив про те, що вимога про скасування рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, ухваленого на користь фізичної особи, у якої з цього рішення виникли відповідні права та обов`язки, безпосередньо стосується прав та обов`язків цієї особи, і тому дана вимога має розглядатися судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Господарський суд Київської області ухвалою від 25.09.2020 поновив провадження у справі №911/1072/19 та призначив проведення підготовчого судового засідання на 12.10.2020.

09.10.2020 до суду від ГУ Держгеокадастру у Київській області надійшло клопотання №04-15/1835 від 09.10.2020 про проведення судового засідання за відсутності представника.

У підготовчому судовому засіданні 12.10.2020 судом, зокрема, надано відповідачам час для надання заперечень на відповідь на відзив до наступного судового засідання, а також продовжено строк підготовчого судового засідання на 30 днів. Наступне судове засідання призначено на 26.10.2020.

19.10.2020 від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив б/н від 15.10.2020.

26.10.2020 до суду від ТОВ "Нива-Фарм" надійшла заява б/н від 26.10.2020 про залишення позову без розгляду.

У судовому засіданні 26.10.2020 судом закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.11.2020. Поряд з тим судом повідомлено про те, що розгляд та правова оцінка заяви /н від 26.10.2020 про залишення позову без розгляду будуть проведені у нарадчій кімнаті під час прийняття рішення у справі.

30.10.2020 до суду від Прокуратури Чернігівської області надійшла заява №15/3/1-1278-19 від 28.10.2020 про зменшення розміру позовних вимог та повернення судового збору.

У судовому засіданні 10.11.2020 судом винесено ухвалу, якою залишено без розгляду заяву Чернігівської обласної прокуратури № 15/3/1-1278-19 від 28.10.2020 про зменшення розміру позовних вимог. Також, закрите провадження у справі № 911/1072/19 в частині позовної вимоги Заступника прокурора Чернігівської області до Головного управління держгеокадастру у Київській області про визнання недійсним наказу Головного управління держгеокадастру у Київській області від 29.05.2018 №10-4783/15-18-cг, яким передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,9256 га кадастровий номер :03:009:0027 для ведення особистого селянського господарства із сільськогосподарського призначення державної власності Лозовоярівської сільської ради, Яготинського району, Київської області.

Тією ж ухвалою судом визначено розглядати позовні вимоги Заступника прокурора Чернігівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива Фарм" в наступній редакції: Витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива Фарм" на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру земельну ділянку площею 1,9256 га кадастровий номер :03:009:0027 для ведення особистого селянського господарства на території Лозовоярівської сільської ради, Яготинського району, Київської області.

Разом з тим, у судовому засіданні з розгляду справи по суті 10.11.2020 судом заслухано пояснення прокуратури та ТОВ "Нива-Фарм", які були присутні у судовому засідання, прокурор підтримав позовні вимоги, відповідач проти позову заперечував, судом ухвалено рішення у справі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Реалізація норми ст. 81 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб`єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права витребовувати через суд докази.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Згідно з положеннями ст. 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Від повноти встановлення відповідних обставин справи та правильної оцінки доказів залежить обґрунтованість висновків суду при ухваленні судом рішення по суті спору. При цьому, суд в кожному випадку повинен навести мотиви через які він приймає одні докази та відхиляє інші.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктив нерухомого майна №152954101 від 17.01.2019, земельна ділянка з кадастровим номером №:03:009:0027, що є предметом розгляду у даній справі належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Нива Фарм" ().

Відповідно до тієї ж довідки підставою виникнення у ТОВ "Нива Фарм" права власності на вказану земельну ділянку з кадастровим номером №:03:009:0027 став Договір купівлі-продажу земельної ділянки №812 від 04.07.2018 (укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "Нива Фарм"), виданий приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького району нотаріального округу Київської області Мусієнко М.М.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Прокуратурою Чернігівської області виявлено порушення вимог земельного законодавства під час передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_1 (третя особа), який в подальшому відчужив відповідну земельну ділянку на користь ТОВ "Нива Фарм").

Прокуратурою встановлено, що наказом ГУ Держгеокадастру у Київській області від 29.05.2018 № 10-4383/15/15-18-сг затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,9256 га (кадастровий номер :03:009:0027), розташованої на території Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області.

На підставі вказаного наказу ОСОБА_1 01.06.2018 зареєстровано право власності на відповідну земельну ділянку № НОМЕР_2 , після чого на підставі договору купівлі-продажу від №812 від 04.07.2018 земельну ділянку було відчужено на користь ТОВ "Нива Фарм".

Разом з тим Прокурор стверджує, що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_1 на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 04.01.2018 № 25-146/14-18-сг отримав у приватну власність (право зареєстровано 16.02.2018) земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер :04:000:0809) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Ваганицької сільської ради Городнянського району Чернігівської області.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 на час отримання спірної земельної ділянки (кадастровий номер :03:009:0027) використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання, передача ОСОБА_1 земельної ділянки згідно наказу від 29.05.2018 № 10-4383/15/15-18-сг відбулась з порушенням норм ст. 116, 118, 121 ЗК України та спірна земельна ділянка безпідставно вибула з державної власності поза волею власника.

Отже, позивач простить суд витребувати спірну земельну ділянку від ТОВ "Нива Фарм", яке є останнім набувачем земельної ділянки, на підставі ст. 388 ЦК України на користь держави.

При цьому, обґрунтовуючи необхідність захисту інтересів держави саме Прокурором, в позовній заяві Прокурор посилається на ст. 53 ГПК України і ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та зазначає, що слідчим відділом Управління СБ України в Чернігівській області Державну службу України з питань геодезії картографії та кадастру повідомлено, що окремі громадяни, в тому числі і ОСОБА_1 , з порушенням вимог земельного законодавства отримали у власність земельні ділянки на територіх Чернігівської та Київської областей.

Водночас, позивач стверджує, що Держгеокадастром до цього часу не вжито належних заходів реагування з метою усунення порушень вимог законодавства допущених підпорядкованим органом (ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області).

Заперечуючи проти позову ТОВ "Нива Фарм" зазначає, щодо відсутності підстав для звернення саме Прокурора з даним позовом з тих підстав, що центральні органи виконавчої влади та їх структурні підрозділи здатні самостійно захищати порушені права та інтереси держави шляхом звернення до судових органів. Також, позивач зазначає, що прокуратурою не встановлено чи здійснює захист порушених інтересів держави орган державної влади - Головне управління Держгеокадастру у Київській області. Крім того, участь прокуратури на стороні позивача призведе до недотримання принципу рівності сторін.

Разом з тим, відповідач зазначає про неналежність позивача у даній справі, обґрунтовуючи це том, що спірна земельна ділянку виділена на території Київської області, належним позивачем у даній справі має бути саме Головне у Держгеокадастру у Київській області, а не Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Зокрема, щодо захисту свого права ТОВ "Нива Фарм" зазначає, що згідно практики Європейського суду, якщо особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце "непропорційне втручання в право заявника на мирне володіння майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції" (Рішення Європейського суду "Стретч проти Сполученого Королівства".

Крім того, відповідач зауважує, що із заяв що подавались ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру Чернігівській області та до ГУ Держгеокадастру Київській області вбачається, що саме до ГУ Держгеокадастру Київській області ОСОБА_1 зазначив, що хоче використати своє право на безоплатне отримання земельної ділянки у власність на ведення особистого селянського господарства, що передбачено статтями 118, 121 ЗК України, а в заяві до ГУ Держгеокадастру Чернігівській області не зазначено про бажання використати своє право на безоплатне отримання земельної ділянки. Отже, відповідач вважає, що ОСОБА_1 використав своє право на отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства саме у Київській області.

Відтак, судом встановлено, що за заявою третьої особи від 10.12.2017 про затвердження проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки, відповідно до Наказу ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області №25-146/14-18-сг від 04.01.2018 про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність, зокрема, надано у власність гр. ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :04:000:0809) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Ваганицької сільської ради Городнянського району Чернігівської області.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктив нерухомого майна №152953670 від 17.01.2019 (далі - Інформаційна довідка), вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером №:04:000:0809, зареєстрована за ОСОБА_1 16.02.2018 на праві приватної власності за №24912579.

Отже, з наведеного слідує, що ОСОБА_1 станом на 16.02.2018 (позаяк право власності на земельну ділянку виникає з моменту реєстрації такого права) використав своє право на безоплатне отримання у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Водночас, в матеріалах справи наявний ще один Наказ ГУ Держгеокадастру у Київській області №10-4783/15-18-сг від 29.05.2018 про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність, відповідно до якого, зокрема, визначено надати гр. ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 1,9256 га (кадастровий номер №:03:009:0027) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області.

Також судом встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки право власності на земельну ділянку з кадастровим номером №:03:009:0027 зареєстровано ОСОБА_1 01.06.2018 за №26463508.

Крім того, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав №152954101 від 17.01.2019 вбачається, що ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером №:03:009:0027 було продано за договором купівлі-продажу №812 від 04.07.2018 ТОВ "Нива Фарм", яку останнім зареєстровано на праві приватної власності 04.07.2018 за №26896362.

Відтак, судом встановлено, що станом на момент видачі ГУ Держгеокадастру у Київській області Наказу №10-4783/15-18-сг від 29.05.2018 ОСОБА_1 вже було (на підставі Наказу №25-146/14-18-сг від 04.01.2018) використане своє право на безоплатне отримання у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Отже, вказані обставини про подвійне проведення передачі земельних ділянок безоплатно у власність ОСОБА_1 в межах визначених норм безоплатної приватизації по одному й тому ж виду використання - для ведення особистого селянського господарства, що свідчить про порушення ГУ Держгеокадастру у Київській області (видача Наказу №10-4783/15-18-сг від 29.05.2018) положень ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України та принципів земельного законодавства, зокрема рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Відповідно до статей 13, 19 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 18, 19 Земельного кодексу України встановлено, що до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Однією із категорій земель, на які за основним цільовим призначенням поділяються землі України, є землі сільськогосподарського призначення.

Відповідно до ч. 3 ст. 22, ч. 1, 3 ст. 116, ч. 6 ст. 118, ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 4 ст. 116 та п. б) ч. 1 ст. 121 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно ч. 1, 2 ст. 79-1, ст. 194 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.

Відповідно до пп. 1, 3, 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333, головне управління Держгеокадастру в області (далі - Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Головне управління відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством; здійснює ведення Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами в установленому порядку; здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації.

Поряд з тим, згідно пп. 1, 3, 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Основними завданнями Держгеокадастру є, зокрема, реалізація державної політики у сфері земельних відносин.

Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема:

1. Організовує та здійснює державний нагляд (контроль): за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за: дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; дотриманням органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства з питань передачі земель у власність та надання у користування, зокрема в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах;

2. Розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи;

Статтею 28 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" унормовано, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Приписами ст. 2, 6, 9 Закону України "Про Державний земельний кадастр" унормовано, що ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з пп. 4, 5, 198, 199 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи.

До складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України "Про Державний земельний кадастр" та цим Порядком.

Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей.

Крім випадків, передбачених пунктами 162 і 163 цього Порядку, відомості Державного земельного кадастру надаються, зокрема, громадянам у формі довідки про наявність у Державному земельному кадастрі відомостей про одержання у власність земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації за певним видом її цільового призначення (використання) за формою згідно з додатком 51 (з метою додержання вимог частини четвертої статті 116 Земельного кодексу України).

Надання відомостей з Державного земельного кадастру, передбачених пунктом 198 цього Порядку, здійснюється державними кадастровими реєстраторами відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр".

Як слідує зі змісту додатку 51, що визначає форму довідки про наявність у Державному земельному кадастрі відомостей про одержання у власність земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації за певним видом її цільового призначення (використання), пошук інформації до вказаної довідки може здійснюватись за такими даними: кадастровий номер, власник (користувач): прізвище, ім`я по батькові/найменування, податковий номер/номер та серія паспорта фізичної особи.

Вищевказані законодавчі приписи та надані ними органам державної влади повноваження, зокрема, в частині ведення Державного земельного кадастру, свідчать про те, що ГУ Держгеокадастру у Київській області під час розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення не позбавлений можливості здійснювати перевірку наданих заявником документів та відомостей стосовно одержання ним у власність земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації за певним видом її цільового призначення з метою додержання вимог частини четвертої статті 116 Земельного кодексу України.

Положеннями статей 328, 330, 387, 388 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом вищевказаних нормативних приписів передбачено необхідність встановлення обставин вибуття майна із володіння власника, який вважає своє право власності порушеним та вимагає повернення майна, а не в особи, яка в подальшому здійснила продаж цього майна останньому набувачу.

Виходячи з системного аналізу наведеної норми, витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. Позивачем у віндикаційному позові може бути власник майна, відповідачем - особа, яка незаконно володіє майном, тобто заволоділа ним без достатньої правової підстави.

Предметом віндикаційного позову є вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння. Предметом доказування у справах за такими позовами є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-то обставини, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, у тому числі не з його волі, перебування його в натурі у відповідача тощо. Власник вправі витребувати своє майно від особи, у якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні.

Вказаний спосіб захисту орієнтований на захист безпосередньо права власності і не пов`язаний з будь-якими конкретними зобов`язаннями між власником і порушником.

Зазначені у позовній заяві підстави повинні підтверджувати право власності позивача на витребуване майно, факт вибуття його з володіння, наявність спірного майна у незаконному володінні відповідача на час звернення з позовом до суду.

Відтак, системний аналіз норми ст. 388 ЦК України дає підстави стверджувати, що власник з дотриманням вимог цієї статті може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюгу договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Відповідно до приписів ст. 318, 324 ЦК України, суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу.

Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.

За приписами статей 4, 5 ЗК України, завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; забезпечення раціонального використання та охорони земель.

Отже, правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної власності, становлять "суспільний", "публічний" інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.

Відтак, проаналізувавши викладені вище норми, суд вважає обґрунтованими доводи Прокурора стосовно порушення вимог законодавства при прийнятті ГУ Держгеокадастру у Київській області наказу 29.05.2018 № 10-4783/15-18-сг та, як наслідок, порушення виданням зазначеного наказу інтересів держави, які полягають в охороні належної Українському народу землі, як національного багатства, а також у збереженні рівності права власності на землю усіх громадян, позаяк Український народ, делегуючи право розпорядження належною йому землею державі в особі відповідних органів, має законні очікування, що ці органи під час такого розпорядження будуть діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, судом встановлено, що в подальшому, після отримання спірної земельної ділянки у власність, 04.07.2018 ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області Мусієнко М.М. за реєстровим номером 812, відчужено земельну ділянку на користь ТОВ "Нива Фарм" (), що підтверджується внесеними записами до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копією договору купівлі-продажу, який надано відповідачем разом з відзивом.

Отже, право власності ОСОБА_1 припинено шляхом відчуження такого права на користь ТОВ "Нива Фарм", яке станом на момент звернення з позовом, є власником спірної земельної ділянки, що підтверджується Інформаційною довідкою щодо відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у якій зазначено, що підставою виникнення у відповідача права власності є договір купівлі-продажу земельної ділянки № 812 від 04.07.2018.

З наведеного вбачається, що спірну земельну ділянку ГУ Держгеокадастром у Київській області надано у власність ОСОБА_1 з порушенням вимог законодавства, подальше відчуження земельної ділянки за кадастровим номером №:03:009:0027 на користь ТОВ "Нива Фарм" також відбулось з порушенням вимог законодавства, особою, яка не мала права розпоряджатися відповідною земельною ділянкою.

Зокрема, спірна земельна ділянка вибула з державної власності без достатньої правової підстави, поза волею власника - Українського народу, тоді як видача ГУ Держгеокадастру у Київській області спірного наказу не свідчить про наявність у держави, яка діє від імені Українського народу, волі на вибуття вказаної землі з державної власності з огляду на неправомірність дій відповідного органу державної влади по передачі цієї землі у власність.

Принагідно, суд звертає увагу на те, що з матеріалів справи вбачається, зокрема, з Наказу ГУ Держгеокадастру у Київській області № 10-2590/15-18-сг від 27.03.2018, Наказу ГУ Держгеокадастру у Київській області №10-4783/15-18-сг від 29.05.2018 та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.07.2018 від №812, що отримання спірної земельної ділянки ОСОБА_1 відбулось за наслідками подання громадянином ОСОБА_2 нотаріальної заяви №286 від 15.03.2018, щодо припинення права користування зазначеною земельною ділянкою посвідченого договором оренди землі від 20.07.2013 та зареєстрованим в Державному реєстрі прав на нерухоме майно від 12.09.2013 за №2474020. Водночас отримавши у власність спірну земельну ділянку ОСОБА_3 через місяць здійснив її відчуження ТОВ "Нива Фарм" в особі якого діяла та сама особа, що вчинила заяву, про яку йде мова в Наказах ГУ Держгеокадастру у Київській області № 10-2590/15-18-сг від 27.03.2018 та №10-4783/15-18-сг від 29.05.2018, а саме ОСОБА_2 (згідно даних з ЄДР - підписант ТОВ "Нива Фарм" без обмежень).

Вказані обставини, на думку суду вказують на наявність ознак узгоджених дій відповідача та третьої особи спрямованих на отримання відповідачем у власність спірної земельної ділянки, а відтак і про наявність підтверджених доказами підстав стверджувати про усвідомлення відповідачем правових наслідків вчиненого ним правочину.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до виснвку, що набуття земельної ділянки у власність третьою особою та відповідачем відбулось з порушенням принципів закріплених у ст. ст. 328, 330 ЦК України. З цих підстав, згідно ст. 387, 388 ЦК України, спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у ТОВ "Нива Фарм" на користь держави в особі позивача, як центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин.

Витребування спірної земельної ділянки із володіння відповідача відповідає критерію законності: здійснюється на підставі норми статті 388 ЦК України у зв`язку з порушенням органом державної влади вимог законодавства, які відповідають вимогам доступності, чіткості, передбачуваності, офіційні тексти зазначених нормативно-правових актів в актуальному стані є публічними та загальнодоступними.

Водночас, "суспільним", "публічним" інтересом звернення Прокурора з вимогою витребування спірної земельної ділянки з володіння відповідача у даній справі є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - безоплатної передачі із державного власності у власність громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та рівності усіх громадян на отримання такого права, а також захист суспільного інтересу загалом - права власності Українського народу на землю, шляхом відновлення правового порядку в частині поновлення становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю, а такий захід є пропорційним визначеним цілям - відновлення права власності Українського народу на землі сільськогосподарського призначення та рівність усіх громадян у праві на отримання такої землі у власність.

Враховуючи характер спірних правовідносин і встановлені обставини та правові норми, що підлягають застосуванню, втручання держави в право ТОВ "Нива Фарм" на мирне володіння майном не суперечить критеріям правомірного втручання в це право, закладеним у статті 1 Першого протоколу, у зв`язку з чим відповідні твердження відповідача про порушення статті 1 Першого протоколу у разі задоволення позову Прокурора, є безпідставними та необґрунтованими.

З огляду на викладене, суд доходить висновків про те, що спірна земельна ділянка вибула з державної власності поза волею (встановленому порядку) власника - Українського народу, який делегував свої права державі в особі відповідних органів, подальше відчуження спірної земельної ділянки, та набуття її у власність ТОВ "Нива Фарм" відбулось з порушенням вимог ст. 328, 330 ЦК України, у зв`язку з цим, земельна ділянка підлягає витребуванню у відповідача на користь держави в особі позивача, як центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, а отже, позовні вимоги підлягають повному задоволенню з урахуванням того, що судом ухвалою від 10.11.2020 закрите провадження у справі щодо частини позовних вимог.

Принагідно, суд, стосовно твердження відповідача щодо представництва інтересів прокурором вважає за необхідне наголосити на наступному.

Положеннями ч. 3 ст. 4, ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України встановлено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

З системного аналізу вказаних вище норм слідує, що на відміну від осіб, які беруть участь у справі (позивач, відповідач, третя особа, представник), відповідні органи та особи, передбачені ст. 53 ГПК України, повинні бути наділені спеціальною процесуальною правоздатністю, тобто здатністю мати процесуальні права та обов`язки органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Така процесуальна правоздатність настає з моменту виникнення у цих осіб відповідної компетенції або передбачених законом повноважень.

Необхідною умовою такої участі є норми матеріального права, які визначають випадки такої участі, тобто особи, перелічені статтею 53 ГПК України, можуть звернутися до суду із позовною заявою або беруть участь в процесі лише у випадках, чітко встановлених законом.

Так, відповідно до ч. 3, 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що наявність підстав для представництва інтересів держави має бути обґрунтована прокурором у позовній заяві відповідно до приписів наведених норм, зокрема шляхом надання повідомлення прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Зазначене правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Так Прокуратурою Київської області на адресу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру направлено лист №05/1-87вих19 від 15.02.2019 з переліком спірних наказів ГУ Держгеокадастру у Київської області щодо безпідставного надання окремим громадянам земельних ділянок та з проханням до 28.02.2019 повідомити чи вживались Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру заходи на усунення вказаних порушень (листування, звернення з позовами до суду), чи проводилась службова перевірка, долучивши копії відповідних документів ьа висловити позицію щодо подачі таких позовів прокурором з метою захисту державних інтересів у порядку та на підставі ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру".

У відповідь на вказаний лист Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру листом №10-28-0.19-1895/2-19 від 27.02.2019, зокрема, повідомлено прокуратуру, що усунути порушення земельного законодавства під час набуття права на земельні ділянки с/г призначення державної власності доручено Головному управлінню Держгеокадастру у Київській області. При цьому, Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру у вказаному листі не зазначено про те, що останнім або ГУ Держгеокадастру у Київській області здійснювались заходи усунення вказаних вище порушень, або мало місце звернення з позовними заявами суду.

Отже, в контексті зазначених вище положень судової практики повідомлення Прокуратури про те, що Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру та/або ГУ Держгеокадастру Київської області за наявності відповідних підстав (наявності порушень земельного законодавства під час набуття права на земельні ділянки с/г призначення державної власності) самостійно не звернулись до суду з позовними заявами в інтересах держави - є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва Прокуратури у даній справі.

Щодо інших аргументів учасників справи, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обгрнутовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відтак, сторони, звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України сторонами доказів.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача у розмірі 1921,00 грн та підлягають стягненню на користь Прокуратури Чернігівської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Заступника прокурора Чернігівської області (14000, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, буд. 9, ) в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 3, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива Фарм" (08420, Київська обл., Переяслав-Хмельницький район, с. Переяславське, вул. Привокзальна, буд. 2, ) задовольнити.

Витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива Фарм" (08420, Київська обл., Переяслав-Хмельницький район, с. Переяславське, вул. Привокзальна, буд. 2, ) на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 3, ) земельну ділянку площею 1,9256 га кадастровий номер :03:009:0027 для ведення особистого селянського господарства на території Лозовоярівської сільської ради, Яготинського району, Київської області.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива Фарм" (08420, Київська обл., Переяслав-Хмельницький район, с. Переяславське, вул. Привокзальна, буд. 2, ) на користь Чернігівської обласної прокуратури (p/p UA 0006008, , банк ДКСУ м. Київ) 1921 грн витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 23.11.2020.

Суддя А.Ф. Черногуз