ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2020 р. Справа №907/556/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.

суддів Желіка М.Б.

Мирутенка О.Л.,

секретар судового засідання Федорів Н.В.,

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 13.08.2020 (суддя Андрейчук Л.В.) про відмову у прийнятті позовної заяви

у справі № 907/556/20

за позовом ОСОБА_1 , м.Виноградів

до Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності", м.Київ

про захист авторського права

представники сторін в судове засідання 12.11.2020 не з`явилися.

10 серпня 2020 року фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою до Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" про:

1) визнання недійсними остаточних висновків про невідповідність винаходу умовам патентоздатності за результатами кваліфікаційної експертизи №13187/ЗА/20 від 15.06.2020 та №12924/ЗА/20 від 11.06.2020;

2) зобов`язання відповідача здійснити публікацію відомостей про заявку на видачу патенту на винахід щодо заявок на винахід № а НОМЕР_1 та № а 2019 10339 від 15.10.2019;

3) визнання за позивачем права інтелектуальної власності на винаходи за вказаними заявками;

4) зобов`язання відповідача здійснити державну реєстрацію та видачу охоронних документів на винахід за вказаними заявками.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що, на думку позивача, відповідач безпідставно відмовив йому у видачі патентів на винаходи, чим порушив норми Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі». При обґрунтуванні юрисдикційності спору позивач послався на ст. 4 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 13.08.2020 у прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 було відмовлено, позовну заяву та додані до неї документи - повернуто позивачу. Окрім того, суд в порядку ч. 6 с. 175 ГПК України роз`яснив позивачу його право на звернення з цим позовом до суду загальної юрисдикції.

Постановлячи ухвалу, суд виходив з наступного:

1) переданий на розгляду господарського суду спір стосується охорони права інтелектуальної власності позивача;

2) положеннями ч.2 ст. 20 ГПК України визначено, що справи щодо прав інтелектуальної власності розглядає Вищий суд з питань інтелектуальної власності. Водночас, згідно з ч. 1 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України частина четверта статті 3, частини перша та друга статті 20 (в частині визначення юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності), частина третя статті 24, частина третя статті 25, частина дев`ята статті 31, частина друга статті 33, частина третя статті 253, частина перша статті 320 цього Кодексу (в частині права на подання заяви про перегляд судового рішення Вищого суду з питань інтелектуальної власності) вводяться в дію з дня, наступного за днем опублікування головою Вищого суду з питань інтелектуальної власності у газеті "Голос України" повідомлення про початок роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

Пунктом 16 ч.1 розділу XI "Перехідних положень" ГПК України встановлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: до початку роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності справи щодо прав інтелектуальної власності розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, судами відповідно до правил юрисдикції (підвідомчості, підсудності), які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу;

3) з огляду на вищенаведене та на склад учасників цього спору, такий не підлягає вирішенню в господарському суді, оскільки його вирішення віднесено до юрисдикції загальних судів.

Не погодившись з ухвалою суду від 13.08.2020, позивач оскаржив її в апеляційному порядку, з огляду на порушення судом норм процесуального права, у зв`язку з чим просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

У своїй апеляційній скарзі скаржник зазначив, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі послався на висновки, яких дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2018 року у справі №910/18195/17 та в постанові від 29 травня 2019 року у справі №826/15263/18.

Однак, в п.4.15 постанови від 16 жовтня 2018 року у справі №910/18195/17 прямо вказано на те, що вирішення спорів пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності, віднесено до юрисдикції господарського суду. В свою чергу, постанова від 29 травня 2019 року у справі №826/15263/18 містить відсилання на попередню постанову і також вказує на віднесення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності, до юрисдикції господарського суду. Про це свідчить і велика кількість судових справ, що стосуються спорів захисту прав інтелектуальної власності та розглядаються в порядку господарського судочинства (908/1957/19, 910/14921/19, 910/9185/20 та ін.).

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.09.2020 (головуюча суддя Орищин Г.В., судді Галушко Н.А. та Желік М.Б.) було відкрито провадження за вказаною апеляційною скаргою, а ухвалою від 25.09.2020, після надходження на адресу суду матеріалів справи, - розгляд справи призначено на 22.10.2020.

Судове засідання, призначене на 22.10.2020, не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючої судді Орищин Г.В. та члена колегії судді Галушко Н.А. у відпустці та із врахуванням їх подальшої тимчасової непрацездатності.

Ухвалою суду від 09.11.2020 розгляд справи було призначено на 12.11.2020, однак, у зв`язку із подальшою тимчасовою непрацездатністю судді Галушко Н.А., 12.11.2020 було проведено повторний автоматизований розподіл справи, яким визначено нового суддю - члена колегії Мирутенка О.Л.

В судове засідання, призначене на 12.11.2020 сторони не забезпечили явку повноважних представників.

Судова колегія встановила, що сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судових засідань у даній справі. Окрім того, 30.09.2020 від ОСОБА_1 на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Зважаючи на наведене, з огляду на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, а також на те, що явка учасників судового процесу не визнавалася обов`язковою, колегія суддів вважає, що розгляд апеляційної скарги можливо здійснити без представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали з огляду на наступне:

Відповідно до ч.2 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду.

Правила щодо предметної та суб`єктної юрисдикції визначені у главі 2 ГПК України, зокрема, у статті 20 ГПК України.

Частиною 1 вказаної статті визначено категорії спорів, які розглядаються господарськими судами (із вказівкою на виняток, що встановлений у частині 2 цієї ж статті).

Частиною 2 перебачено категорії справ, що підвідомчі Вищому суду з питань інтелектуальної власності, серед яких, справи у спорах щодо прав на винахід, корисну модель, промисловий зразок, торговельну марку, комерційне найменування та інших прав інтелектуальної власності, а також справи у спорах щодо реєстрації, обліку прав інтелектуальної власності, визнання недійсними, продовження дії, дострокового припинення патентів, свідоцтв, інших актів, що посвідчують або на підставі яких виникають такі права, або які порушують такі права чи пов`язані з ними законні інтереси.

У зв`язку з тим, що станом на даний час Вищий суд з питань інтелектуальної власності не розпочав своєї діяльності, юрисдикція відповідних спорів повинна визначатися із врахуванням Прикінцевих положень та Перехідних положень ГПК України.

Так, згідно з ч.1 Прикінцевих положень, частини перша та друга статті 20 (в частині визначення юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності), та низка інших норм Кодексу, що стосуються Вищого суду з питань інтелектуальної власності, вводяться в дію з дня, наступного за днем опублікування головою Вищого суду з питань інтелектуальної власності у газеті "Голос України" повідомлення про початок роботи цього суду.

Пунктом 16 Перехідних положень встановлено, що до початку роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності справи щодо прав інтелектуальної власності розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, судами відповідно до правил юрисдикції (підвідомчості, підсудності), які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (тобто, до 15.12.2017).

Статтею 1 ГПК України (в редакції, що діла до 15.12.2017) було встановлено, що звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ мають право підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що у випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Стаття 12 ГПК України не встановлювала окремих правил суб`єктної та предметної підсудності у спорах щодо захисту прав інтелектуальної власності.

В свою чергу, відповідно до ст. 3 ЦПК України (в редакції, що діяла до 15.12.2017), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частина 1 статті 15 ЦПК України, в свою чергу, передбачала, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин (пункт 1) та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (пункт 2).

Таким чином, за відсутності прямих вказівок у процесуальних кодексах щодо суб`єктної та предметної підвідомчості спорів про захист прав інтелектуальної власності, відповідне питання повинно вирішуватися за загальними правилами, що встановлені в ст. 1 ГПК України та ст . 3 ЦПК України (в редакціях, що були чинними станом до 15.12.2017) виходячи із суб`єктного складу учасників спору. Оскільки п. ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання в розумінні ст. 1 ГПК України, його позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 175 ГПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Частиною 4 вказаної статті встановлено, що до ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

Частиною 6 цієї статті передбачено, що відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Колегія суддів встановила, що постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд дотримався вимог ст. 175 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, як такої, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Із врахуванням того, що в судове засідання, призначене на 12.11.2020, сторони не з`явилися, відповідно до положень ч.5 ст.240 ГПК України, суд зазначає, що датою прийняття постанови у даній справі є дата складення повного тексту постанови.

Керуючись ст. 129, 269, 271, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 13.08.2020 у справі №907/556/20 про відмову у прийнятті позовної заяви залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку згідно ст. 287, 288 ГПК України.

Справу повернути в Господарський суд Закарпатської області.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя М.Б. Желік

суддя О.Л. Мирутенко