СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"25" листопада 2020 р. Справа № 917/297/20

Суддя Істоміна О.А.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт-Агро» (вх.№3175П/3) на рішення Господарського суду Полтавської області від 24.09.2020 у справі №917/297/20 (суддя Білоусов С.М., повний текст складено та підписано 05.10.2020)

за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт-Агро», с.Сари, Гадяцький район, Полтавська область

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Приватного акціонерного товариства «Компанія «Райз», м.Київ

2. Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко», м.Київ,

3. Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Нива», м.Дубно, Рівненська область

про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором №151213Z39 від 19.12.2013,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява АТ "Державний експортно-імпортний банк України" до відповідача - ТОВ "Стандарт - Агро" про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором №151213Z39 від 19.12.2013. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.07.2013 був укладений кредитний договір №151213К12. У якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором між банком та ТОВ "Стандарт - Агро" укладено іпотечний договір від 19.12.2013 №151213Z39, посвідчений в реєстрі за №3023. Однак позичальником порушувались умови кредитного договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 24.09.2020 у справі №917/297/20 позовні вимоги задоволені частково. Звернуто стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за укладеним між АТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ТОВ "Стандарт-Агро" (37340, Полтавська область, Гадяцький район, с. Сари, вул. Центральна, буд. 49; ідентифікаційний код: 33268530) іпотечним договором від 19.12.2013 №151213Z39 з визначенням способу реалізації вищенаведених предметів іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначеною в ході виконавчого провадження суб`єктом оціночної діяльності відповідно до вимог чинного законодавства України. Стягнуто з ТОВ "Стандарт - Агро" (вул. Центральна, 49, с. Сари, Гадяцький район, Полтавська область, 37340, ) на користь АТ "Державний експортно-імпортний банк України" (вул. Антоновича, 127, м. Київ, 03150, ) судовий збір у сумі 735.700,00 грн.

Відповідач, ТОВ «Стандарт-Агро», не погоджуючись з прийнятим рішенням, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 24.09.2020 у справі №917/297/20 у повному обсязі, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог АТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ТОВ «Стандарт-Агро» відмовити. При цьому, заявник зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального права і при неповному з`ясуванні фактичних обставин справи та таким, що порушує охоронювані законом права та інтереси ТОВ «Стандарт-Агро».

Разом зі скаргою заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому заявник просить визнати причину пропуску, встановленого законом процесуального строку, поважною та поновити пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення суду від 24.09.2020 у даній справі. В обґрунтування клопотання про поновлення цього строку апелянт зазначив, що рішення Господарського суду Полтавської області прийняте 24.09.2020 по справі №917/297/20 за відсутності представників сторін, в тому числі і представника відповідача, повний текст складено 05.10.2020, відповідачем отримано копію оскаржуваного рішення 22.10.2020, що підтверджується трекінгом відправлень Укрпошти. З огляду на викладене, заявник просить суд вважати причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду поважними та поновити його.

Порядок та форма звернення з апеляційною скаргою до апеляційного господарського суду визначені Главою 1 Розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу ІV Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Пунктом 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Перевіркою матеріалів апеляційної скарги встановлено, що заявником, всупереч приписам п.2, 3 ч.3 ст. 258 ГПК України взагалі не надано доказів сплати судового збору (сума якого, у відповідності до пп. 1 п.2 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" мала становити 1.103.550,00 грн, тобто 150% від суми 735.700,00 грн, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви за 1 позовну вимогу майнового характеру у 2020 році).

Натомість, разом з апеляційною скаргою заявником подано клопотання про звільнення від сплати судового збору (вх.№11375 від 20.11.2020), в якому заявник просить вирішити питання щодо звільнення його підприємства від сплати судового збору за подання апеляційної скарги з метою доступу до правосуддя передбаченого п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України. Обґрунтовуючи заявлене клопотання, апелянт зазначає, що сплата судового збору в розмірі 1.103.550,00 грн є неспіврозмірною з платіжною можливістю відповідача. Визначена ставка судового збору фактично позбавляє відповідача конституційного права на апеляційне оскарження.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Даною статтею передбачено право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення від сплати судового збору.

За змістом положень ст. 8 Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, за приписами зазначеної норми, звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у ст. 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому оскільки ст. 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, самі лише обставини, пов`язані з відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Враховуючи даний принцип, а також положення ст. 5 Закону України «Про судовий збір», господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні звільнення від сплати судового збору.

В свою чергу, особа, яка заявляє відповідне клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати повинна навести доводи того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також надати докази, які б свідчили про вжиття ним всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору та підтверджували можливість сплати судового збору до прийняття постанови у справі.

Водночас, жодних доказів на підтвердження неможливості здійснити сплату судового збору скаржником до апеляційної скарги не надано.

За таких обставин, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що клопотання про звільнення від сплати судового збору підлягає відхиленню, у зв`язку з необґрунтованістю та з урахуванням принципу рівності сторін.

Крім того, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 258 ГПК України, до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Відповідно до ст.259 ГПК України, особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Відповідно до частини 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Проте, відповідач не надав до апеляційної скарги доказів направлення копії апеляційної скарги третім особам по справі, а саме: ПрАТ «Компанія «Райз», ПрАТ «Райз-Максимко», ТОВ «СТ «»Нива».

Вказаний недолік також потребує усунення у встановлений судом строк.

Відповідно до ч.2 ст.260 ГПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 174, 234, 258, 259, 260 ГПК України, суддя-доповідач

УХВАЛИВ:

Клопотання ТОВ «Стандарт-Агро» про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Полтавської області від 24.09.2020 по справі №917/297/20 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ТОВ «Стандарт-Агро» на рішення Господарського суду Полтавської області від 24.09.2020 по справі №917/297/20 залишити без руху.

Заявнику апеляційної скарги усунути впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки.

Роз`яснити апелянту, що в разі не усунення вказаних недоліків в установлений строк, апеляційна скарга згідно ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, яка застосовується в силу ч.2 ст.260 Господарського процесуального кодексу України, буде вважатися не поданою і підлягає поверненню заявнику.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач О.А. Істоміна