ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2020 м. Івано-ФранківськСправа № 909/323/20

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шіляк М. А., секретар судового засідання Феденько Н. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом: Акціонерного товариства Комерційного Банку "ПриватБанк"

до відповідача: Приватного підприємства "Гаразд"

до відповідача: ОСОБА_1

про солідарне стягнення заборгованості за відсотками в сумі 245 323,38 грн.

За участю:

від відповідача ПП "Гаразд": Дутка Р. В.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Івано-Франківської області подано позов АТ КБ "ПриватБанк" до ПП "Гаразд" та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за відсотками в сумі 245 323,38 грн.

Ухвалою суду від 28.04.2020 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначити на 20.05.2020.

Ухвалами суду від 20.05.2020 та 11.06.2020 суд постановив підготовчі судові засідання відкласти на 11.06.2020 та 02.07.2020 відповідно.

Ухвалою суду від 02.07.2020 суд повідомив сторін, що підготовче судове засідання відбудеться 11.08.2020.

Ухвалами суду від 11.08.2020 та 24.09.2020 суд постановив підготовчі судові засідання відкласти на 24.09.2020 та 27.10.2020 відповідно.

Ухвалою суду від 27.10.2020 суд постановив підготовче провадження у справі № 909/323/20 закрити та розгляд справи по суті призначити на 12.11.2020.

Представник позивача в судове засідання 12.11.2020 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. Суд надсилав ухвали суду на адресу для листування та на адресу представник позивача зазначені у позовній заяві, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (ухвал суду від 27.10.2020), вручені 03.11.2020 (від 09.11.2020 вх. № 17283/20 та № 17284/20).

Згідно ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі повноважного представника позивача за наявними в ній матеріалами.

Представник відповідача ПП "Гаразд" в судовому засіданні 12.11.2020 щодо позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та просив суд у задоволенні позову відмовити. У відзиві також зазначено, про пропуск позивачем строку позовної давності при зверненні до суду з даним позовом.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні 12.11.2020 щодо позову заперечив з підстав викладених у письмових поясненнях та просив суд у задоволенні позову відмовити.

12.11.2020 суд вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у справі до 13.11.2020.

Після виходу з нарадчої кімнати 13.11.2020 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення - в позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_1 13.11.2020 на оголошення вступної та резолютивної частин рішення не з`явився.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні 12.11.2020 представників відповідачів, оцінивши докази у відповідності до ст. 86 ГПК України, суд встановив наступне.

06.02.2007 між позивачем АТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем ПП "Гаразд" (далі - позивальник) укладено кредитний договір № LOS-КС-012, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 104 079,20 доларів США (далі - кредитний договір).

Того ж дня, 06.02.2007 між АТ КБ "ПриватБанк" (далі - кредитор) та ОСОБА_1 (далі - поручитель) укладено договір поруки № LOS-КС-012 (далі - договір поруки). Відповідно до п. 2 договору поруки ОСОБА_1 відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник (відповідач ПП "Гаразд"), включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

В подальшому між банком і позичальником (відповідачем ПП "Гаразд") укладено додаткові договори від 03.09.2009 № 1 та від 03.10.2011 № 2 та № 3 до кредитного договору, яким кредитний договір був викладений у новій редакції (далі - додаткові договори № 1, № 2 та № 3 до кредитного договору).

У зв`язку із цим, між кредитором і поручителем (відповідачем ОСОБА_1 ) укладено додаткові договори від 03.09.2009 № 1 та від 03.10.2011 № 2 до договору поруки (далі - додаткові договори № 1 та № 2 до договору позики).

Як зазначено позивачем, станом на 03.12.2019 заборгованість відповідача ПП "Гаразд" становить 858 501,49 грн, з яких: 245 323,38 грн заборгованість за відсотками, 50 694,22 грн заборгованість з комісії та 562 483,89 грн заборгованість з пені.

Позивачем заявлено до стягнення 245 323,38 грн заборгованість за відсотками нарахованих відповідно до умов додаткового договору № 3 до кредитного договору, які нараховано станом на 03.12.2019.

Суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме розрахунку позивача доданого до позовної заяви, тіло кредиту повністю погашено 19.12.2018.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі (ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Додатковим договором № 3 до кредитного договору, кредитний договір викладено в новій редакції. Отже, правовідносини у справі слід розглядати відповідності до додаткового договору від 03.10.2011 № 3 до кредитного договору від 06.02.2007 № LOS-KC-012.

Відповідно до пункту 1 додаткового договору № 3 до кредитного договору сторони домовились викласти кредитний договір в новій редакції.

Пунктом А.2. додаткового договору № 3 до кредитного договору визначено, що "ліміт цього кредитного договору 236 871,79 грн.

Відповідно до п. А.3. додаткового договору № 3 до кредитного договору, сторони обумовили графік погашення кредиту, в якому визначили суми та терміни погашення, кінцевим строком якого було 25.10.2016.

За користування кредитом відповідач ПП "Гаразд" зобов`язався сплачувати позивачу відсотки у розмірі 19,0% річних, які підлягали сплаті позичальником 25-го числа кожного місяця (пп. А.6. та А.8. додаткового договору № 3 до кредитного договору).

Згідно з пунктом 6.1. додаткового договору № 3 до кредитного договору він набув чинності з моменту його підписання сторонами і діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань за цим договором.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України та статті 526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 та ч. 1 ст. 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторони встановили як строк дії договору - до повного виконання зобов`язань за договором, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 25.10.2016.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Підпунктом а) підпункту 2.3.2. пункту 2.3. додаткового договору № 3 до кредитного договору визначено, що банк на свій розсуд, мас право змінити умови договору - зажадати від позичальника дострокове повернення кредиту, стати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення При цьому згідно ст. 212, 611, 651 ЦК України за зобов`язаннями, термін виконання яких не наступив, терміни вважаються такими, що наступили у зазначену дату. У цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, відсотки за фактичний строк користування, повністю виконати інші зобов`язання за договором.

07.07.3015 позивач направив відповідачу ПП "Гаразд" повідомлення вих. № 30.1.00/2-8L0 про наявність простроченої заборгованості за кредитним договором в сумі 324 691,07 грн у тому числі: 17 000,00 грн заборгованість за кредитом; 166 436,82 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 50 694,22 грн заборгованість по комісії за користування кредитом; 90 560,03 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Цим же повідомленням запропоновано не пізніше 5 календарних днів з дати одержання цього повідомлення погасити прострочену заборгованість. У повідомленні також зазначено, що у разі несплати простроченої заборгованості у вищевказаний строк, на підставі ст. 1050 ЦК України, умов кредитного договору, кредитор вимагає повернути суму кредиту в повному обсязі, а також нараховані проценти та штрафні санкції.

07.06.2016 позивач вдруге направив відповідачу ПП "Гаразд" та вперше відповідачу ОСОБА_1 повідомлення вих. № 30.10.0/2-BA3IFLOS023LO про наявність простроченої заборгованості за кредитним договором в сумі 524 326,62 грн у тому числі: 70 871,79 грн заборгованість за кредитом; 184 868,17 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 50 694,22 грн заборгованість по комісії за користування кредитом; 217 892,44 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Цим же повідомленням запропоновано не пізніше 5 календарних днів з дати одержання цього повідомлення погасити зазначену в повідомленні заборгованість. У повідомленні також зазначено, що у разі несплати простроченої заборгованості у вищевказаний строк, на підставі ст. 1050 ЦК України, умов кредитного договору та договору поруки, кредитор вимагає повернути суму кредиту в повному обсязі, а також нараховані проценти та штрафні санкції.

Суд зазначає, що пред`явлення кредитором вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором фактично змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення кредитора з такою достроковою вимогою до позичальника в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України вважається, що строк виконання кредитного договору в повному обсязі є таким, що настав. При цьому у разі пред`явлення до позичальника вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором відсотки за користування кредитом припиняється, а кредитор втрачає право нараховувати відсотки після настання терміну повернення, який зазначений ним у відповідному повідомленні/претензії на адресу боржника, оскільки такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, змінив порядок і строк його виконання, припинив подальше кредитування позичальника, змінив строк дії кредитної лінії та термін повернення кредиту.

Отже, моментом пред`явлення вимоги 07.07.2015 вих. № 30.1.00/2-810 позивач на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Суд зазначає, що при поданні позовної заяви позивачем не було приєднано таких повідомлень, а були приєднані відповідачем ПП "Гаразд" до відзиву на позовну заяву. Наявність у відповідача ПП "Гаразд" повідомлень, які приєднані ним до відзиву на позовну заяву дають підстави для висновку, що позивачем такі надсилались, а відповідачами відповідно отримувались. Суд не може встановити точні дати одержання цих повідомлень, оскільки доказів їх вручення матеріали справи не містять. Факт отримання вищезазначених повідомлень відповідачі визнали в судовому засіданні.

Більше того, в матеріалах справи, наявний доказ направлення позивачу відзиву з додатками, серед яких і містились повідомлення від 07.07.2015 та 07.06.2016. Згідно з відомостями, які отримані судом з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта", поштове відправлення № 871 вручено за довіреністю 10.07.2020, до матеріалів справи приєднано витяг з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштового відправлення. Позивач своїм правом подання до суду відповіді на відзив, яке передбачено ст. 166 ГПК України не скористався.

Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.

Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Отже, у спірних правовідносинах права та інтереси позивача за період з 25.10.2016 по 03.12.2019 забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок щодо застосування ч. 1 ст. 1050 та ст. 625 ЦК України у їх взаємозв`язку викладені у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.09.2020 у справі № 916/4693/15.

З огляду на вищевикладене у позивача відсутнє право стягувати заборгованість за відсотками після закінчення строку дії кредитного договору за період з 25.10.2016 по 03.12.2019, а вимог про застосування наслідків, передбачених ст. 625 ЦК України позивач не заявляв.

Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору - до повного виконання зобов`язань за договором, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 25.10.2016.

Таким чином, умовами додаткового договору № 3 до кредитного договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання, згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язаний його початок (ст. 253 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частинами 3-4 статті 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За замістом ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом встановлено, що згідно з умовами додаткового договору № 3 до кредитного договору (п. А.8) позичальник зобов`язався щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом.

Отже, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, враховуючи, що за умовами додаткового договору № 3 до кредитного договору погашення відсотків повинно здійснюватися позичальником 25 числа кожного поточного місяця впродовж строку кредитування, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань.

Позивач звернувся з даним позовом до суду 17.04.2020 (дата направлення позовної заяви з додатками на адресу суду), про що свідчить відмітка на конверті (накладна № 462979), тобто після спливу позовної давності навіть щодо останнього щомісячного платежу, який закінчився 25.10.2019.

Отже, строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за відсотками з 05.10.2011 по 25.10.2016 позивачем пропущено.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Посилання відповідача на пропуск позовної давності підлягає застосуванню, оскільки судом встановлено порушення прав позивача.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності, передбачених ст. 267 ЦК України.

Отже, беручи до уваги матеріали справи, керуючись вищезазначеними нормами законодавства, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на те, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду та у позивача відсутнє право стягувати заборгованість за відсотками після закінчення строку дії кредитного договору, а вимог про застосування наслідків, передбачених ст. 625 ЦК України позивач не заявляв.

Суд зазначає, що договір поруки є похідним від кредитного договору. З огляду на відмову в позові, вимоги про стягнення заборгованості за відсотками з поручителя судом не розглядались.

За правилами, встановленими п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, враховуючи відмову в позові, судовий збір слід покласти на позивача.

Керуючись ст. 2, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В позові Акціонерного товариства Комерційного Банку "ПриватБанк" до Приватного підприємства "Гаразд" та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за відсотками в сумі 245 323,38 грн відмовити.

Судовий збір в сумі 3 679,85 грн покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.11.2020.

Суддя М. А. Шіляк