ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2020 Справа № 917/1276/20

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Племзавод "Михайлівка", вул. О.Трихліба 26, с. Михайлівка, Лебединський район, Сумська область, 42218

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська зерноторгова компанія", вул. Автобазівська, 2/9, м. Полтава, 36008

про стягнення 558 754,76 грн. заборгованості.

Суддя Тимощенко О.М.

Секретар судового засідання Отюгова О.І.

Представники учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Обставини справи: 06.08.2020 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Племзавод" Михайлівка" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська зерноторгова компанія" про стягнення 558 754,76 грн. заборгованості.

Суд ухвалою від 10.08.2020 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 917/1276/20 у порядку загального позовного провадження. Призначив підготовче судове засідання у справі на 03.09.2020 року.

Під час розгляду справи у підготовчому засіданні 03.09.2020 року оголошено перерву у засіданні до 01.10.2020 року.

У зв`язку з перебуванням судді Тимощенко О.М. у відпустці 01.10.2020 року засідання суду в цей день не відбулося.

Ухвалою від 05.10.2020 року суд призначив справу до розгляду в судовому засіданні на 27.10.2020 р.

Ухвалою від 27.10.2020 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 19.11.2020 р.

19.11.2020 року від позивача до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі його представника та про підтримку заявлених позовних вимог.

Відповідач в судові засідання не з`являвся, про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Ухвали суду від 27.10.2020 р. направлялись відповідачу рекомендованими листами, на адресу місцезнаходження вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак поштові відправлення не були вручені відповідачу та повернуті до суду з відміткою у довідці відділення поштового зв`язку про невручення поштових відправлень - "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, суд належним чином повідомляв відповідача про розгляд справи.

Крім того, ухвали суду у даній справі були своєчасно розміщені судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, цінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

24.04.2019 року між Товариством з додатковою відповідальністю "Племзавод "Михайлівка" (позивач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська зерноторгова компанія" (відповідач, покупець) укладено договір поставки №24/04/ПЗМ-19 (арк. с. 6-8).

Умовами даного договору сторони погодили наступне:

- продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію, країни походження - Україна, яка надалі іменується товар, в асортименті, за ціною, кількістю та якістю на умовах, узгоджених Сторонами у відповідних Додатках до цього Договору, що укладаються окремо на кожну партію товару (п.1.1. договору);

- ціна товару, кількість товару, загальна сума вартості кожної окремої партії товару визнається у додатках до цього договору та є його невід`ємною частиною (п. 2.1. договору);

- розрахунок покупця з продавцем здійснюється на підставі рахунку-фактури, наданого продавцем, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця упродовж 3 банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури, на умовах передплати у розмірі 80% від вартості кожної окремої партії товару, визначеної відповідним додатком.

Оплата решти 20% вартості кожної окремої партії товару, визначеної відповідним додатком, здійснюється покупцем після реєстрації податкових накладних, складених в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному чинним законодавством, електронного підпису уповноваженої особи та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних та отримання від продавця видаткових накладних на відповідну партію товару, визначеної додатком (п. 2.2. договору);

- датою оплати товару вважається дата списання коштів з банківського рахунку покупця та зарахування коштів на рахунок продавця відповідно до реквізитів, вказаних у рахунку-фактурі (п. 2.3. договору);

- сума договору визначається як загальна сума вартостей товару, зазначених у відповідних додатках до договору та видаткових накладних (п. 2.4. договору).

24.04.2019 року між сторонами було підписано додаток №1 до договору поставки №24/04/ПЗМ-19 (арк. с. 8).

На виконання умов договору та додатку №1 позивачем було передано відповідачу кукурудзу урожаю 2019 року в кількості 160,240 т. на загальну суму 697 044,00 грн., що підвереджується підписаними між сторонами накладними №67 від 25.04.2019р., №68 від 26.04.2019р. та довіреністю №183 від 25.04.2019р. виданою відповідачем на отримання цінностей (арк. с. 9-11).

05.09.2019 року між сторонами було підписано додаток №3 до договору поставки №24/04/ПЗМ-19 (арк. с. 12).

На виконання умов договору та додатку №3 позивачем було передано відповідачу кукурудзу урожаю 2019 року в кількості 130,160т на загальну суму 451 655,72 грн., що підвереджується підписаною між сторонами накладною №122 від 06.09.2019 р. та довіреністю №316 від 06.09.2019 р. виданою відповідачем на отримання цінностей (арк. с.13-14).

11.09.2019 року між сторонами було підписано додаток №4 до договору поставки №24/04/ПЗМ-19 (арк. с. 15).

На виконання умов договору та додатку №4 позивачем було передано відповідачу кукурудзу урожаю 2019 року в кількості 337,200т на загальну суму 3 079 041,35 грн., що підвереджується підписаними між сторонами накладними №124 від 16.09.2019р., №127 від 18.09.2019 р., №128 від 19.09.2019 р., №129 від 20.09.2019 р., №130 від 21.09.2019 р. та довіреністю №325 від 16.09.2019 р. виданою відповідачем на отримання цінностей (арк. с.16-22).

На виконання умов договору та додатку №5 позивачем було передано відповідачу кукурудзу урожаю 2019 року в кількості 130,160т на загальну суму 451 655,72 грн., що підвереджується підписаною між сторонами накладною №122 від 06.09.2019 р. та довіреністю №316 від 06.09.2019 р. виданою відповідачем на отримання цінностей (арк. с.13-14).

30.10.2019 року між сторонами було підписано додаток №5 до договору поставки №24/04/ПЗМ-19 (арк. с. 22).

На виконання умов договору та додатку №5 позивачем було передано відповідачу кукурудзу урожаю 2019 року в кількості 361,900т на загальну суму 1 348 742,56 грн., що підвереджується підписаними між сторонами накладними №163 від 30.10.2019 р., №169 від 01.11.2019 р., №171 від 05.11.2019 р. та довіреністю №362 від 30.10.2019 р. виданою відповідачем на отримання цінностей (арк. с.23-26).

Всього позивачем на виконання умов договору та додатків до нього було поставлено відповідачу кукурудзи в кількості 989,5т на загальну суму 3 576 483,63 грн.

Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо оплати отриманого за договором товару здійснив лише частково в сумі 2 828 141,07 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень (арк. с. 27-34).

Крім того позивач вказує на те, що за домовленістю між ним та відповідачем, частина отриманого за договором товару на загальну суму 189 587,80 грн. була переписана на іншого суб`єкта господарювання, який провів оплату його вартості, а сума заборгованості відповідача перед позивачем була зменшена на 189 587,80 грн. Отже за відповідачем рахується неоплачена заборгованість за отриманий за договором товар в сумі 558 754,76 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з відповідача 558 754,76 грн. заборгованості за договором поставки №24/04/ПЗМ-19 від 24.04.2019 року.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази: виписка з ЄДР; копію договору поставки №24/04/ПЗМ-19 від 24.04.2019 року; копію додатку №1 від 24.04.2019 року, №3 від 24.04.2019 року, №4 від 11.09.2019 року, №5 від 30.10.2019 року; копії накладних №67 від 25.04.2019р., №68 від 26.04.2019р., №122 від 06.09.2019 р., №124 від 16.09.2019р., №127 від 18.09.2019 р., №128 від 19.09.2019 р., №129 від 20.09.2019 р., №130 від 21.09.2019 р., №163 від 30.10.2019 р., №169 від 01.11.2019 р., №171 від 05.11.2019 р.; копіями довіреностей №183 від 25.04.2019р., №316 від 06.09.2019 р., №325 від 16.09.2019 р. №362 від 30.10.2019 р.; копіями платіжних доручень.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до вимог ст. ст. 525, ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд прийшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином виконував зобов`язання за вищезазначеним договором щодо здійснення ним поставки товару в загальній сумі 3 576 483,63 грн., тоді як відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором повністю не оплатив отриманий товар і заборгованість останнього складає 558 754,76 грн. Дана обставина відповідачем не спростована.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що у даному випадку мало місце порушення договірних зобов`язань з боку відповідача щодо оплати вартості поставленого товару і позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 558 754,76 грн. є правомірними, обґрунтованими, підтвердженими документально та нормами матеріального права та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129,232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська зерноторгова компанія" (вул. Автобазівська, 2/9, м. Полтава, 36008, ідентифікаційний код 39427509) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Племзавод "Михайлівка" (вул. О.Трихліба 26, с. Михайлівка, Лебединський район, Сумська область, 42218, ідентифікаційний код 00486741) 558 754,76 грн. основного боргу та 8 381,32 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 24.11.2020 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М.Тимощенко