ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"19" листопада 2020 р. м. Черкаси справа № 01/4813

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Боровика С.С. з секретарем судового засідання Вініченко О.Б., за участю:

заявника: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (по довіреності),

розпорядника майна Постоленко В.О. (особисто),

ДП ДАК «Хліб України» «Потаське хлібоприймальне підприємство»: не з`явився,

Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України: Пантус В.В. (по довіреності),

представники кредиторів не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання від 16.07.2020 року уповноваженої особи Міністерства юстиції України про закриття провадження у справі №01/4813

за заявою Тальнівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області та управління Пенсійного фонду України в Маньківському районі

до дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Потаське хлібоприймальне підприємство»

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Від Міністерства юстиції України надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 16.07.2020 року призначено клопотання до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні представник Міністерства юстиції України клопотання підтримав, просить суд задовольнити.

Розпорядник майна боржника Постоленко В.О. заперечив проти поданого клопотання, просить суд відмовити у його задоволенні.

Представник Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України просить вирішити клопотання згідно вимог чинного законодавства України.

Представники інших кредиторів в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

З матеріалів клопотання встановлено, що згідно з абзацом 5 статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, учасником у справі про банкрутство є державний орган з питань банкрутства.

Відповідно до абзацу 3 пункту 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 року №228, Мін`юст є державним органом з питань банкрутства.

Як зазначено у статті 214 Господарського кодексу України, державну політику щодо запобігання банкрутству, забезпечення умов реалізації процедур відновлення платоспроможності суб`єкта підприємництва або визнання його банкрутом стосовно державних підприємств здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері банкрутства.

Відповідно до п. п. 1 пункту 3 Положення, основним завданням Мін`юсту, зокрема, є забезпечення формування та реалізація державної політики з питань банкрутства.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 28.09.2007 року порушено провадження у справі №01/4813 про банкрутство ДП ДАК «Хліб України» «Потаське хлібоприймальне підприємство».

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 26.05.2008 року введено процедуру розпорядження майном боржника.

Процедура розпорядження майном щодо боржника ДП ДАК «Хліб України» «Потаське хлібоприймальне підприємство» проводиться понад дванадцять років.

ДП ДАК «Хліб України» «Потаське хлібоприймальне підприємство» відповідно до Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» було включено до переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації.

Приписами частини 4 статті 96 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції після 19.01.2013 року (далі - Закон в редакції після 19.01.2013) було встановлено обмеження щодо можливості застосування до юридичних осіб-підприємств, що є об`єктами права державної власності, які не підлягають приватизації, положень цього Закону в частині санації та ліквідації. До таких суб`єктів господарювання могли бути застосовані виключно процедури розпорядження майном та мирова угода. При цьому, застосування таких судових процедур банкрутства як санація та ліквідація є можливим лише після виключення юридичної особи-боржника у встановленому порядку з переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації.

Разом з тим, абзацом 1 частини 2 розділу III Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» (№145-ІХ від 02.10.2019) встановлено, що у справах про банкрутство державних підприємств, у тому числі казенних підприємств, або акціонерних товариств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків, не застосовуються судова процедура санації, крім тих, що задіяні у виконанні державного оборонного замовлення, виробництві, розробленні, модернізації, ремонті, обслуговуванні озброєння та військової техніки, та судова процедура ліквідації, крім тих, що ліквідується за рішенням власника протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною 3 статті 214 Господарського кодексу України до державних підприємств, які відповідно до закону не підлягають приватизації, процедури санації чи ліквідації застосовуються лише після виключення їх у встановленому порядку з переліку об`єктів, що підлягають приватизації.

Отже, до зазначеного державного підприємства до 21.10.2019 року не могли бути застосовані санація та ліквідація, єдиним можливим завершенням процедури банкрутства боржника було укладення мирової угоди у справі про банкрутство на стадії розпорядження майном.

Пропозиція щодо укладення мирової угоди ні від органу уповноваженого управляти державним майном, ні від боржника та кредиторів до господарського суду Черкаської області не надходила та судом не розглядалась.

Згідно положень частини 1 статті 7 Закону в редакції після 19.01.2013 року до суб`єкта господарювання - боржника, щодо якого здійснюється провадження у справі про банкрутство, до 21.10.2019 року застосовувались такі судові процедури банкрутства як розпорядження майном боржника, мирова угода, санація (відновлення платоспроможності) боржника, ліквідація банкрута.

З 21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 року №2597-VIII. Зазначений Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

З урахуванням приписів Прикінцевих та перехідних положень Кодексу подальший розгляд справи №01/4813 про банкрутство ДП ДАК «Хліб України» «Потаське хлібоприймальне підприємство» здійснюється відповідно до положень Кодексу та перебуває на стадії розпорядження майном.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу щодо боржника - юридичної особи застосовуються такі судові процедури банкрутства: розпорядження майном боржника, санація боржника, ліквідація банкрута.

Таким чином, з огляду на приписи Кодексу, укладання мирової угоди у справі про банкрутство №01/4813 про банкрутство ДП ДАК «Хліб України» «Потаське хлібоприймальне підприємство» між кредиторами і боржником на даний час не є можливим.

Відповідно до частин 2, 3 статті 96 Кодексу, яка визначає особливості банкрутства державних підприємств та підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків, Кабінет Міністрів України вживає заходів для запобігання банкрутству державних підприємств та підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків, визначає оптимальні шляхи відновлення їх платоспроможності та координує дії відповідних органів виконавчої влади.

Органи виконавчої влади приймають рішення щодо: доцільності надання державної підтримки неплатоспроможним підприємствам; розроблення заходів, спрямованих на забезпечення захисту інтересів держави і вибору оптимальних шляхів реструктуризації та погашення боргових зобов`язань; проведення аналізу фінансового стану боржника, його санації та погодження плану санації; доцільності виключення відповідних суб`єктів господарювання з переліку підприємств, що є об`єктами права державної власності, які не підлягають приватизації та застосуванню до них процедури санації чи ліквідації.

Міністерство економічного розвитку, торгівлі та сільського господарства України є органом, уповноваженим управляти державним майном ДП ДАК «Хліб України» «Потаське хлібоприймальне підприємство».

При цьому, Міністерство економічного розвитку, торгівлі та сільського господарства України протягом дванадцяти років процедури розпорядження майном ДП ДАК «Хліб України» «Потаське хлібоприймальне підприємство» жодних з вище перелічених заходів, передбачених статтею 96 Кодексу щодо відновлення платоспроможності боржника не вживало.

Водночас слід зауважити, що процедури банкрутства згідно Кодексу мають строковий характер.

Згідно частини 2 статті 44 Кодексу процедура розпорядження майном боржника вводиться строком до 170 календарних днів.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України (частина 1 статті 2 Кодексу).

Відповідно до частини 1 статті 49 Кодексу, у підсумковому засіданні суду у процедурі розпорядження майном боржника здійснюється перехід до наступної судової процедури (процедури санації, ліквідації) або закривається провадження у справі.

Провадження у справі про банкрутство може бути закрито у випадках, передбачених - пунктами 1, 2, 5 і 7 частини першої цієї статті, на всіх стадіях провадження у справі - про банкрутство (до та після визнання боржника банкрутом), у випадках, передбачених пунктами 3, 4, 8 і 9 частини першої цієї статті, - лише до визнання боржника банкрутом, а у випадку, передбаченому пунктом 6 частини першої цієї статті, - лише після визнання боржника банкрутом.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Як зазначено у мотивувальній частині постанови Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.04.2018 у справі № 21/146/06, «відсутність предмета спору» означає припинення існування правовідносин внаслідок певних обставин (оплати боргу, знищення предмету спору, скасування оспорюваного акту). Зазначене не виключає можливості припинення предмета спору в силу законодавчого припису. В даному випадку таким законодавчим приписом є вимоги абзацу 1 частини 2 розділу III Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», частини 4 статті 96 Закону в редакції після 19.01.2013 року щодо незастосування до державних підприємств, які не підлягають приватизації судової процедури санації та ліквідації.

Отже, з огляду на те, що провадження у справі №01/4813 про банкрутство ДП ДАК «Хліб України» «Потаське хлібоприймальне підприємство» триває понад 12 років на стадії розпорядження майном і за цей період, зокрема, з моменту порушення справи та до моменту набрання чинності Кодексом (тобто до 21.10.2019 року) у справі не укладено мирової угоди в процедурі розпорядження майном, а чинна редакція Кодексу не передбачає такого інституту у процедурі банкрутства як мирова угода; боржник не був виключений з переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації і це унеможливлює застосування щодо нього процедур санації чи ліквідації; для забезпечення принципів розгляду справи впродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом і гарантування правової певності кредиторів, вимоги яких визнані судом і включені до реєстру вимог кредиторів; можна зробити висновок про закриття провадження у справі про банкрутство ДП ДАК «Хліб України» «Потаське хлібоприймальне підприємство» на підставі пункту 9 частини 1 статті 90 Кодексу та пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Вищезазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство від 10.12.2019 у справі №906/1290/15.

Окрім того, слід зазначити, що закриття провадження у справі про банкрутство не порушує майнові права та інтереси кредиторів, оскільки кредитори за наявності ознак прибутковості у підприємства та внаслідок скасування мораторію, що був введений у процедурі банкрутства, отримають можливість задовольнити власні вимоги в загальному порядку без здійснення провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 44, ст. 49, ст. 90, ст. 96 Кодексу, ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства та абзацу 1 частини 2 розділу III Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» провадження у справі про банкрутство ДП ДАК «Хліб України» «Потаське хлібоприймальне підприємство» на думку заявника підлягає закриттю.

17.09.2020 року від розпорядника майна надійшов відзив, наступного змісту.

ДП ДАК «Хліб України» «Потаське хлібоприймальне підприємство» для закриття провадження у справі умовою для закриття могло б бути лише відновлення платоспроможності боржника або погашення всіх вимог кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів, однак ці умови відсутні. В клопотанні про закриття провадження у справі про банкрутство ДП ДАК «Хліб України» «Потаське хлібоприймальне підприємство» вказується зокрема і на те, що за приписами п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору з посиланням на мотивувальну частину постанови Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.04.2018 у справі №21/146/06, що «відсутність предмета спору» означає припинення існування правовідносин внаслідок певних обставин (оплати боргу, знищення предмету спору, скасування оспорюваного акту). Зазначене не виключає можливості припинення предмета спору в силу законодавчого припису. У випадку провадження у справі про банкрутство ДП ДАК «Хліб України» «Потаське хлібоприймальне підприємство» відсутній факт припинення існування правовідносин внаслідок певних обставин (оплати боргу, знищення предмету спору, скасування оспорюваного акту), оскільки погашення боргових зобов`язань перед кредиторами не відбулось, предмет спору не знищений, скасування оспорюваного факту не існує.

Посилання на те, що у випадку ДП ДАК «Хліб України» «Потаське хлібоприймальне підприємство» законодавчим приписом, який дає підставу для закриття провадження у справі про банкрутство, є вимоги абзацу 1 частини 2 розділу III Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», ч. 4 ст. 96 Закону в редакції після 19.01.2013 щодо незастосування до державних підприємств, які не підлягають приватизації судової процедури санації та ліквідації фактично є лише тимчасовим відтермінуванням шляхом запровадження мораторію на строк трьох років прийняття рішення щодо запровадження процедур санації чи ліквідації з дня набрання чинності цим Законом.

Наряду із основним завданням Кодексу України з процедур банкрутства та відповідно провадження у справі про банкрутство - відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом із наступною ліквідацією - є задоволення вимог кредиторів. Тому, без вичерпного використання всіх можливостей такого задоволення та всіх правових засобів погашення вимог кредиторів, закінчення судової процедури шляхом закриття справи про банкрутство порушує законні права кредиторів Боржника, оскільки суперечить нормам ч. 1 ст. 6 ГК України, де загальними принципами господарювання в Україні є: забезпечення економічної багатоманітності та рівний захист державою усіх суб`єктів господарювання. Так само, згідно абз. 4 ст. 13 Конституції України визначено, що «Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом».

Закриття ж справи відповідно поданого клопотання поставить даного Боржника (суб`єкт з державною формою власності) у привілейоване становище поряд з суб`єктами іншої форми власності.

За таких обставин, розпорядник майна, просить суд відмовити у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі про банкрутство ДП ДАК «Хліб України» «Потаське хлібоприймальне підприємство».

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши подані докази, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у даній справі про банкрутство з огляду на наступне.

Провадження у справі №01/4813 про банкрутство ДП ДАК «Хліб України» «Потаське хлібоприймальне підприємство» порушено згідно норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який діяв до 21.10.2019 року.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо боржника застосовуються такі судові процедури банкрутства: розпорядження майном боржника; мирова угода; санація (відновлення платоспроможності) боржника; ліквідація банкрута.

У частині 3 статті 214 Господарського кодексу України зазначено, що до державних підприємств, які відповідно до закону не підлягають приватизації, вказані процедури застосовуються в частині санації чи ліквідації лише після виключення їх у встановленому порядку з переліку об`єктів, що не підлягають приватизації.

Згідно із частиною 4 статті 96 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" положення цього Закону застосовуються до юридичних осіб - підприємств, що є об`єктами права державної власності, які не підлягають приватизації, в частині санації чи ліквідації після виключення їх у встановленому порядку з переліку таких об`єктів.

Відповідно до пункту 5 статті 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" положення цього закону застосовуються до юридичних осіб-підприємств, що є об`єктами права державної власності, які не підлягають приватизації, в частині санації чи ліквідації після виключення їх у встановленому порядку з переліку таких об`єктів.

Отже, вказані норми, а також і положення частини 3 статті 214 Господарського кодексу України, і Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" встановлюють обмеження в застосуванні норм Закону про банкрутство (щодо процедур санації чи ліквідації) до юридичних осіб-підприємств, що є об`єктами права державної власності, та які включені до переліку об`єктів, що не підлягають приватизації.

Відтак до боржника, що є об`єктом права державної власності і не підлягає приватизації та внесеного до переліку відповідно до Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності що не підлягають приватизації" може бути застосовано дві судові процедури банкрутства - процедура розпорядження майном та процедура мирової угоди.

Згідно із додатком 1 до Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" боржник - ДП ДАК «Хліб України «Потаське хлібоприймальне підприємство» (Черкаська обл., Маньківський р-н, с. Поташ, вул. Черняховського,2) віднесений до переліку підприємств, що не підлягають приватизації, а отже до нього не можуть бути застосовані такі судові процедури банкрутства як ліквідація та санація.

З 21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 року №2597-VIII, який набрав чинності 21.04.2019 року. Зазначений Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

З урахуванням приписів Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства подальший розгляд справи №01/4813 про банкрутство ДП ДАК «Хліб України «Потаське хлібоприймальне підприємство» судом здійснюється відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства.

Провадження у справі №01/4813 про банкрутство ДП ДАК «Хліб України «Потаське хлібоприймальне підприємство» перебуває на стадії розпорядження майном.

Згідно з частинами 1, 2 статті 44 Кодексу України з процедур банкрутства під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, здійснення аналізу його фінансового стану, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації). Процедура розпорядження майном боржника вводиться строком до 170 календарних днів.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу України з процедур банкрутства щодо боржника - юридичної особи застосовуються такі судові процедури банкрутства: розпорядження майном боржника; санація боржника; ліквідація банкрута.

В порівнянні з приписами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який був чинним до 21.10.2019 року, чинна редакція Кодексу України з процедур банкрутства не передбачає такого інституту у процедурі банкрутства як мирова угода, тобто немає нормативного закріплення можливості та порядку укладення мирової угоди між кредиторами та боржником у цій справі про банкрутство.

Відтак, з огляду на приписи Кодексу України з процедур банкрутства, укладання мирової угоди у справі про банкрутство №01/4813 про банкрутство ДП ДАК «Хліб України «Потаське хлібоприймальне підприємство» між кредиторами і боржником на даний час не є можливим.

Поряд з цим, суд зауважує, що 20.12.2019 року набув чинності Закон України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" від 02.10.2019 №145-IX.

Пунктом 3 розділу III "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону встановлено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім пункту 1 розділу II цього Закону, який вводиться в дію одночасно з введенням в дію Кодексу України з процедур банкрутства.

Установлено, що у справах про банкрутство державних підприємств, у тому числі казенних підприємств, або акціонерних товариств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків, не застосовуються судова процедура санації, крім тих, що задіяні у виконанні державного оборонного замовлення, виробництві, розробленні, модернізації, ремонті, обслуговуванні озброєння та військової техніки, та судова процедура ліквідації, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Під час процедури санації нерухоме майно таких підприємств може бути відчужене лише у випадках, передбачених планом санації, погодженим з органом (суб`єктом), уповноваженим управляти державним майном.

Отже, суд дійшов висновку, що норми Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" від 02.10.2019 року №145-IX встановлюють обмеження в застосуванні Кодексу України з процедур банкрутства щодо процедур санації та ліквідації державних підприємств, у тому числі казенних підприємств, або акціонерних товариств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що ДП ДАК «Хліб України «Потаське хлібоприймальне підприємство» є підприємством з державною формою власності, застосування відносно боржника судової процедури санації чи визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури не є можливим.

Провадження у справі №№01/4813 про банкрутство ДП ДАК «Хліб України «Потаське хлібоприймальне підприємство» перебуває на стадії розпорядження майном.

Водночас слід зауважити, що процедури банкрутства за приписами Кодексу України з процедур банкрутства, мають строковий характер.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції, учасником якої є Україна, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сюрмелі проти Німеччини" від 08.06.2006 року визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції тривалість судового провадження, яке продовжувалося у судах понад 16 років та відсутність ефективних засобів оскарження затяжного характеру триваючого розгляду цивільної справи в національному законодавстві Німеччини.

Отже, у разі тривалого здійснення провадження у справі про банкрутство через неможливість його завершення із застосуванням спеціальних норм законодавства про банкрутство суд має право застосувати загальні процесуальні норми з метою забезпечення права на справедливий суд в розумінні строків розгляду справи і забезпечення балансу інтересів кредиторів та боржника під час судового провадження.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України", від 27.04.2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України").

Водночас на державні органи покладено обов`язок щодо дотримання принципу ''належного урядування'' і ті з них, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення ЄСПЛ від 20.11.2011 року у справі ''Рисовський проти України'').

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до частини 1 статті 49 Кодексу України з процедур банкрутства у підсумковому засіданні суду у процедурі розпорядження майном боржника здійснюється перехід до наступної судової процедури (процедури санації, ліквідації) або закривається провадження у справі.

За приписами Кодексу України з процедур банкрутства у підсумковому засіданні господарський суд ухвалює одне з таких судових рішень:

- ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном у межах граничних строків, визначених цим Кодексом;

- ухвалу про введення процедури санації та затвердження плану санації у разі схвалення плану санації боржника зборами кредиторів та погодження його забезпеченими кредиторами в порядку, встановленому цим Кодексом;

- постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

- ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо:

1) боржник - юридична особа не внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;

2) юридичну особу, яка є боржником, припинено в установленому законодавством порядку, про що є відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;

3) у провадженні господарського суду є справа про банкрутство того самого боржника;

4) відновлено платоспроможність боржника або погашені всі вимоги кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів;

5) затверджено звіт керуючого санацією або ліквідатора в порядку, передбаченому цим Кодексом;

6) до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про його банкрутство не висунуто вимог;

7) справа не підлягає розгляду в господарських судах України;

8) господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника;

9) в інших випадках, передбачених законом.

Провадження у справі про банкрутство може бути закрито у випадках, передбачених пунктами 1, 2, 5 і 7 частини першої цієї статті, на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство (до та після визнання боржника банкрутом), у випадках, передбачених пунктами 3, 4, 8 і 9 частини першої цієї статті, - лише до визнання боржника банкрутом, а у випадку, передбаченому пунктом 6 частини першої цієї статті, - лише після визнання боржника банкрутом.

Про закриття провадження у справі про банкрутство постановляється ухвала.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Беручи до уваги те, що:

- провадження у справі №01/4813 про банкрутство ДП ДАК «Хліб України «Потаське хлібоприймальне підприємство» триває дванадцять років на стадії розпорядження майном і за цей період, зокрема, з моменту порушення справи та до моменту набрання чинності Кодексом України з процедур банкрутства (тобто до 21.10.2019 року) у справі не укладено мирової угоди в процедурі розпорядження майном у цій справі, а чинна редакція Кодексу України з процедур банкрутства не передбачає такого інституту у процедурі банкрутства як мирова угода;

- норми Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" від 02.10.2019 року №145-IX встановлюють обмеження в застосуванні Кодексу України з процедур банкрутства щодо процедур санації та ліквідації державних підприємств, у тому числі казенних підприємств, або акціонерних товариств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, а також те, що чинний у справі про банкрутство мораторій упродовж тривалого часу забороняє задоволення вимог конкурсних кредиторів боржника, для забезпечення принципів розгляду справи впродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом і гарантування правової певності кредиторів, вимоги яких визнані судом і включені до реєстру вимог кредиторів, для забезпечення принципів розгляду справи впродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом та гарантування правової певності кредиторів, суд дійшов до висновку про необхідність закриття провадження у справі про банкрутство ДП ДАК «Хліб України «Потаське хлібоприймальне підприємство» на підставі пункту 9 частини 1 статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства та пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, судом прийнято до уваги правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 10.12.2019 року у справі №906/1290/15 та у постанові від 07.10.2020 року Верховного Суду у справі №917/1230/15. У зазначеній постанові зазначено, що "відсутність предмета спору" в розумінні пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України означає припинення існування спірних правовідносин внаслідок певних обставин (оплати боргу, знищення предмета спору, скасування оспорюваного акта).

Зазначене не виключає можливості припинення предмета спору на підставі законодавчого припису. В цьому випадку таким законодавчим приписом є вимоги частини четвертої статті 96 Закону про банкрутство (чинного на момент прийняття рішень господарським судом Черкаської області), які обмежують можливість здійснення процедури банкрутства підприємства, що не підлягає приватизації, щодо переходу до процедур санації та ліквідації. Отже, процедура розпорядження майном може завершитися укладенням мирової угоди у справі про банкрутство або закриттям провадження у справі про банкрутство із застосуванням пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Предметом провадження у справі про банкрутство є досягнення легітимної мети визначеної Законом про банкрутство, яким встановлено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

З огляду на викладене, наявність встановленого законом обмеження щодо застосування до боржника, який не був виключений з переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, процедур санації чи ліквідації (частина четверта статті 96 Закону про банкрутство), неукладення впродовж тривалого часу мирової угоди в процедурі розпорядження майном у цій справі та відсутність у зв`язку з наведеним успішного завершення процедури банкрутства боржника позбавляють можливості досягнення легітимної мети Закону про банкрутство.

Щодо твердження представника Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про необхідність вирішення питання про закриття провадження у справі №01/4813 комітетом кредиторів, суд зазначає, що вимога Закону (Кодексу) про необхідність закриття провадження у справі з даних підстав виключає необхідність рішення комітету кредиторів з цього питання.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 49, 90 Кодексу України з процедур банкрутства, пунктом 2 частини 1 статті 231, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Клопотання від 16.07.2020 року уповноваженої особи Міністерства юстиції України про закриття провадження у справі №01/4813 задовольнити.

2.Припинити процедуру розпорядження майном ДП ДАК «Хліб України «Потаське хлібоприймальне підприємство» (Черкаська обл., Маньківський р-н, с. Поташ, вул. Черняховського, 2, ) та припинити повноваження розпорядника майна Постоленка Володимира Олексійовича.

3.Закрити провадження у справі №01/4813 про банкрутство ДП ДАК «Хліб України «Потаське хлібоприймальне підприємство» (Черкаська обл., Маньківський р-н, с. Поташ, вул. Черняховського,2, ).

4.Скасувати дії мораторію на задоволення вимог кредиторів.

5.Копію ухвали направити учасникам провадження у справі про банкрутство, суб`єкту державної реєстрації для внесення відповідної інформації до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Ухвала суду набрала законної сили, однак може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя С.С. Боровик