ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року Справа № 915/2302/19

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого судді Ткаченка О.В.,

за участю секретаря Сулейманової С.М.

за участю представників сторін:

прокурор Бескровна І.І.

від позивача не з`явився;

від відповідача адвокат Маркін С.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом: Заступника прокурора Миколаївської області (54030, м.Миколаїв, вул. Спаська, 28)

в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (54034, м.Миколаїв, вул. Миру, 34)

третя особа без самостійних позовних вимог на предмет спору на стороні позивача: Первомайська селищна рада Вітовського району Миколаївської області (57232, Миколаївська обл., Вітовський район, смт.Первомайське, вул. Ювілейна,9)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Таврія-Агро, (57232, Миколаївська обл., Вітовський район, смт Первомайське, вул. Теплична, 4),

про: стягнення шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в сумі 677904,59 грн, -

Суддя Ткаченко О.В.

В С Т А Н О В И В:

СУТЬ СПОРУ: 19.11.2019 заступник прокурора Миколаївської області звернувся до Господарського суду Миколаївської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю Таврія-Агро шкоди в сумі 677904,59 грн. завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки.

Ухвалою суду від 21.11.2019 справу прийнято до провадження суддею Ткаченком О.В., відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 18 грудня 2019 року об 11:00, відповідачу запропоновано в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали, надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст.165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

04.12.2019 до суду від Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області надійшов лист від 02.12.2019 № 9-14-0.62-8203/2-19 з поясненнями щодо підтримання позовних вимог прокурора у повному обсязі.

Ухвалою суду від 18.12.2020 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 30 січня 2020 року о 10:00.

.

Ухвалою суду від 30.01.2020 провадження у даній справі було зупинено до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2385/18.

25.08.2020 до суду надійшло клопотання від Прокуратури Миколаївської області про поновлення провадження у справі.

Ухвалою від 11.09.2020р. провадження у справі було поновлено, підготовче засідання призначене на 01.10.2020р.

Станом на 01.10.2020 відповідач своїм правом на надання відзиву не скористався, представника у судове засідання не направив, заперечень проти позову не висловив.

Всі ухвали суду були направлені на адресу учасників справи, у тому числі і відповідача, та отримані ним, що підтверджено наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення.

Ухвалою суду від 01.10.2020 закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначено у судовому засіданні 20 жовтня 2020 року о 14:30.

Ухвалою суду від 20.10.2020 було задоволено усне клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи для надання відповідачем своїх пояснень по суті позову з обґрунтуванням причин пропуску строків для такого надання, розгляд справи по суті відкладено у судовому засіданні 10 листопада 2020 року о 11:00.

29.10.2020 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, за змістом яких: - по-перше, відповідач вважає недоведеним в даному випадку право прокурора подавати позов в інтересах ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, оскільки не надано доказів виключності випадку, доказів невжиття заходів Головним управлінням щодо стягнення шкоди з ТОВ «Таврія-Агро», а тому позов підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 226 ГПК України; - по-друге, прокурор у позові не навів доказів наявності вини відповідача у спричиненні збитків державі, доказів причетності суб`єкта господарювання до самовільного зайняття земельної ділянки, доказів розташування та площі такої ділянки, доказів використання саме ТОВ «Таврія-Агро» цієї ділянки. На думку відповідача, позивач помилково вважає зазначені складові для притягнення відповідача до відповідальності доведеними та встановленими в ході розгляду справи № 477/1832/16-к, оскільки вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25.05.2018 не вступив в законну силу і був скасований ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 28.03.2019; - по-третє, відповідач вважає недоведеним розмір спричиненої шкоди, а висновок судово-економічного експерта № 1909/16-1 від 19.09.2016 не є належним доказом, оскільки не містить в собі нормативного обґрунтування, в чому саме полягала шкода, а судом не було перевірено, чи може бути залучений експерт до проведення судової експертизи.

10.11.2020 від Миколаївської обласної прокуратури до суду надійшли пояснення на подані додаткові пояснення відповідача.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлені у позові вимоги у повному обсязі та просив задовольнити позов; відповідач надав усні пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечував, просив залишити позов прокурора без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 226 ГПК України з огляду на відсутність підстав для представництва прокуратурою інтересів ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області у даній справі.

У судовому засіданні 10.11.2020 у відповідності до ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі позивача - Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» на прокуратуру покладаються функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу (ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 5 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

У ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» зазначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

«Нездійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка, проте, є неналежною.

«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійсненні процесуальних прав позивача.

Як свідчать матеріали справи, в рамках провадження у кримінальній справі № №477/1832/16-к Жовтневим районним судом Миколаївської області 25.05.2018 ухвалено вирок, яким директора ТОВ «Таврія-Агро» ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України, а саме у самовільному зайнятті упродовж 2014-2016 років земельних ділянок загальною площею 548,0054 га в межах території Первомайської селищної ради Вітовського району, а також ухвалено задовольнити цивільний позов прокурора та стягнути з ОСОБА_1 на користь Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області відшкодування спричиненого збитку в сумі 677904,59 грн.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 28.03.2019 вказаний вирок скасовано, а кримінальне провадження №0000133 закрито, у зв`язку із звільненням директора ТОВ «Таврія-Агро» ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (п.1 ч.2 ст. 284 КАК України, п.1 ч.1 ст. 49 КК України).

Як свідчать матеріали справи, згідно постанови СУ ГУНП в Миколаївській області від 07.09.2016 начальник відділу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Корнукій В.В. був залучений до кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000133.

Відповідно до ст. ст. 5, 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. До повноважень вказаного органу віднесено державний контроль за додержанням органами державної влади, місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України.

Відповідно до пункту 1 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади.

Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, зокрема: складає протоколи про адміністративні правопорушення та розглядає справи про адміністративні правопорушення, накладає адміністративні стягнення; розраховує розмір шкоди заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання їх не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу, та вживає заходів до її відшкодування в установленому законодавством порядку.

Пунктами 1, 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 333 від 29.09.2016 (далі - Положення) передбачено, що територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру є Головне управління Держгеокадастру в області.

Згідно підпункту 34 пункту 4 Положення, Головне управління Держгеокадастру в області розраховує розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання їх не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу, та вживає заходів щодо її відшкодування в установленому законодавством порядку.

Таким чином чинним законодавством визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням та охороною земель, у тому числі вживати заходи до відшкодування шкоди завданої внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок-територіальний орган Держгеокадастру.

У відповідності до листа від 02.10.2019 вих. № 10-14-0.16-6689/2-19 Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області повідомило прокуратуру Миколаївської області, що заходи представництва інтересів держави в суді з метою примусового стягнення шкоди за самовільне зайняття земельної ділянки не проводились у зв`язку з відсутністю матеріалів необхідних для реалізації вказаних повноважень. (а.с. 64)

Підсумовуючи наведене вище, прокурор вказує на те, що Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області достовірно знало про порушення інтересів держави та усвідомлювало їх наявність і мало звернутись до суду за захистом порушених інтересів держави шляхом стягнення збитків. Проте, попри обізнаність про порушення інтересів держави у сфері контролю за використанням та охороною земель Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області протягом розумного строку, достатнього для належного реагування (з 28 березня 2019 року - дати постановлення ухвали Миколаївського апеляційного суду) заходів щодо звернення до суду з відповідним позовом не вжив, що свідчить про нездійснення вказаним органом захисту інтересів держави у встановленому законом порядку.

Враховуючи наведене підставою для представництва прокурором інтересів держави є бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та у прокурора виникли підстави для вжиття заходів представницького характеру на захист інтересів держави шляхом подання до суду відповідного позову в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області, про що він повідомив управління листом від 12.11.2019. (а.с. 72)

У п. 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Згідно з п. 80 постанови Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Відповідно до п. 81 постанови Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

За таких обставин суд дійшов висновку, що прокурором обгрунтовано та з дотриманням вимог ст. 53 ГПК України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» подано позовну заяву в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення учасників справи, судом по суті спору встановлено наступні обставини.

Як зазначено вище, в рамках провадження у кримінальній справі № №477/1832/16-к Жовтневим районним судом Миколаївської області 25.05.2018 ухвалено вирок, яким директора ТОВ «Таврія-Агро» ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України, а саме у самовільному зайнятті упродовж 2014-2016 років земельних ділянок загальною площею 548,0054 га в межах території Первомайської селищної ради Вітовського району, а також ухвалено задовольнити цивільний позов прокурора та стягнути з ОСОБА_1 на користь Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області відшкодування спричиненого збитку в сумі 677904,59 грн.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 28.03.2019 вказаний вирок скасовано, а кримінальне провадження №0000133 закрито, у зв`язку зі звільненням директора ТОВ «Таврія-Агро» ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (п.1 ч.2 ст. 284 КАК України, п.1 ч.1 ст. 49 КК України).

При цьому згідно вироку Жовтневого районного суду Миколаївської області було встановлено наступні обставини.

23.02.2012 р. Жовтневою (тепер - Вітовською) районною державною адміністрацією Миколаївської області, на підставі листа ТОВ «Таврія-Агро» від 16.01.2012 р. за вих. № 3 щодо реорганізації ЗАТ «Таврія-Агро», прийнято розпорядження № 127-р, яким припинено право постійного користування земельними ділянками, загальною площею 540,64 гектарів ріллі, в межах території Первомайської селищної ради Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області закритим акціонерним товариством «Таврія-Агро», і визнано таким, що втратив чинність державний акт серії І-МК № 001136 за реєстраційним № 131, який підтверджував це право постійного користування землею. Цим же розпорядженням ТОВ «Таврія-Агро» відмовлено у наданні зазначеної землі в оренду.

12.07.2012 р. та 12.12.2012 р. Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області письмово повідомлено ТОВ «Таврія-Агро» про прийняте рішення та необхідність припинення сільськогосподарських робіт на вищезазначених землях.

В той же час, починаючи з березня 2014 року по липень 2016 року, точної дати в ході слідства встановити не виявилося за можливе, ОСОБА_1 , будучи директором ТОВ «Таврія-Агро», діючи у супереч вимог ст.ст. 116-126 Земельного кодексу України, які визначають підстави та порядок набуття права на землю, достовірно знаючи, що вказані земельні ділянки, у встановленому законом порядку йому та його підприємству не надавалися у володіння, користування та власність, і правочинів її власником або уповноваженим ним органом про це не укладалося, діючи умисно, використовуючи сільськогосподарську техніку та осіб, які нею керували, не повідомляючи їх про протиправність своїх дій, здійснив обробку зазначених земель, фактична площа яких склала 548,0054 га, та вирощування на них сільськогосподарських культур, в тому числі ярового та озимого ячменю, озимої пшениці та соняшника. Тим самим ОСОБА_1 вчинив самовільне захоплення землі сільськогосподарського призначення в межах території Первомайської селищної ради Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області за межами населеного пункту, які відносяться до земель державної власності, загальною площею 548,0054 га, чим спричинив власнику землі - державі, в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області збиток на загальну суму 677 904,59 грн.

Дії ОСОБА_1 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 197-1 КК України, як самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному власнику.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому суд врахував обставини та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, проте збиток, завданий державі не відшкодував, обставин, які обтяжують або пом`якшують покарання місцевим судом не було встановлено.

При цьому зі змісту вироку суду вбачається, що при його ухвалені враховано наступні докази, що підтверджують факт самовільного використання земельних ділянок товариством: пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відповідь Первомайської селищної ради від 02.07.2016, лист Жовтневої райдержадміністрації від 29.06.2016, довідка Державної інспекції сільського господарства в Миколаївській області від 11.08.2016 та лист 01.09.2016, відповідно до яких 06.07.2016 за участі працівників інспекції проведено огляд земельних ділянок площею 548,0054 га, які самовільно використовує ТОВ «Таврія - Агро». Отже, Жовтневим районним судом за результатами розгляду кримінального провадження зроблено висновок про наявність в діях ОСОБА_1 -Ч., керівника ТОВ «Таврія - Агро», як суб`єкта злочину, у розумінні ст. 18 КК України, складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України і одночасно встановлено обставини самовільного використання ТОВ «Таврія - Агро» земельних ділянок загальною площею 548,0054 га в межах території Первомайської селищної ради Вітовського району.

Відповідно до довідки Державної інспекції сільського господарства в Миколаївській області від 11 серпня 2016 року (а.с. 41-45) за результатами документальної перевірки фактів, викладених в матеріалах кримінального провадження, 06 липня 2016 року за участю робітників цієї інспекції було проведено огляд земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які на момент огляду не надані в користування, розташованих в межах Первомайської селищної ради (Вітовського) району Миколаївської області, а фактично використовуються ТОВ «Таврія-Агро». Згідно геодезичних матеріалів, наданих слідчим управлінням, стосовно цих земельних ділянок, виконаних кваліфікованим інженером-землевпорядником, загальна площа самовільно зайнятих земель (землі, які фактично використовуються без правових підстав) становить 548,0054 га. В цій довідці зроблено висновок, що зазначені землі ТОВ Таврія-Агро здійснює товарне виробництво шляхом вирощування сільськогосподарських культур, використовувалися без будь-яких правовстановлюючих документів на них, що є порушенням ст. 125 та ст. 126 Земельного кодексу України. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 №963 розмір шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельних ділянок, визначений у сумі 677904 грн. 59 коп.

Також згідно вироку розмір збитків підтверджений висновком судово-економічного експерта № 1909/16-1 від 19 вересня 2016 року, яким встановлено, що розмір шкоди, заподіяної в результаті самовільного зайняття ТОВ «Таврія-Агро» земельної ділянки, розташованої в межах території Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області, складає 677904 грн. 60 коп.

У відповідності до листа Первомайської селищної ради від 18.11.2019 вих. № 1538/06-04 кошти від ТОВ «Таврія-Агро» щодо стягнення за самовільне зайняття земельної ділянки в сумі 677904,59 грн не надходили.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про державний контроль за використанням та охороною земель самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Статтею 156 Земельного кодексу України встановлено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до статей 125, 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до статей 1, 2 Земельного кодексу України та статей 13, 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави та є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого це право здійснюють органи влади і органи місцевого самоврядування, а земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Вище вказана земельна ділянка є державною власністю і відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України, абз.1 ст.5, ст.6 України Про державний контроль за використанням та охороною земель, п.п.13, 30. 34 п.4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308, знаходиться у розпорядженні Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, а тому розраховує розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, та вживає заходи щодо її відшкодування в установленому законодавством порядку.

Відповідно зі ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач має право вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Приписами статті 157 Земельного кодексу України, встановлено, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Правовідносини між сторонами у даному спору виникли з приводу заподіяння шкоди, тобто з делікту.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно Методики визначення розмірів шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, та встановлений вироком суду складає 677904,59 грн.

За приписами ч. 6 ст. 75 ГПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України.

Таким чином, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності можливо застосувати саме до особи, яка винна у вчиненні злочину.

Тобто факт закриття провадження «за строком давності» у кримінальному процесі безумовно можливий виключно тоді, коли особа погоджується з тим, що винна у скоєнні злочину.

Проаналізувавши обставини справи, дослідивши всі надані докази у їх сукупності господарський суд дійшов висновку про наявність:

- неправомірної поведінки ТОВ «Таврія - Агро» в особі директора шляхом самовільного використання земельних ділянок загальною площею 548,0054 га в межах території Первомайської селищної ради Вітовського району упродовж березня 2014 - липня 2016 років;

- шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки у розмірі 677904,59 грн;

- причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою,

- та вини відповідача, оскільки закінчення строку давності притягнення керівника ТОВ «Таврія - Агро» до кримінальної відповідальності не обмежувало його право доводити свою невинуватість в даному випадку в рамках кримінального провадження у справі № 477/1832/16-к.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ст.129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору у сумі 10168,57 грн покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 74, 75, 129, 219, 220, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Таврія-Агро, (57232, Миколаївська обл., Вітовський район, смт Первомайське, вул. Теплична, 4, ) на користь держави в особі Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області (р/р UA 1014174, , МФО 899998, ККД 18010500, банк отримувач Казначейство України (ЕАП), отримувач Вітовське УК/Первомайське/) шкоду, завдану внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, у розмірі 677904,59 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Таврія-Агро, (57232, Миколаївська обл., Вітовський район, смт Первомайське, вул. Теплична, 4, ) на користь Миколаївської обласної прокуратури (р/р 0340, , Банк ДКСУ м. Києва, МФО 820172) витрат зі сплати судового збору у розмірі 10168,57 грн.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складений та підписаний: « 19» листопада 2020 року.

Cуддя О.В. Ткаченко