ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" листопада 2020 р. Cправа № 902/930/20

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А., розглянувши без виклику сторін за наявними матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Моторного (транспортного) страхового бюро України (Русанівський бульвар, буд. 8, м. Київ, 02154)

до: Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення в порядку регресу 46079,84 грн витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,
В С Т А Н О В И В :

Моторним (транспортним) страховим бюро України подано позов до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення в порядку регресу 46079,84 грн витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що 29.06.2019 в м. Миколаїв по проспекту Центральний з вини водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем "Богдан 2251", д.н.з. НОМЕР_2 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль "Hyundai Elantra", д.н.з. НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_2 (останній знаходився за кермом вказаного автомобіля). Цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №147193691, укладеного із страховою компанією ПАТ СГ "ТАС", строк дії якого з 21.06.2019 по 20.06.2020.

На підставі звіту аварійного комісара № 098/07-19 від 05.08.2019 на користь страхувальника - ОСОБА_2 позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 45009,84 грн, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. При цьому позивач зазначає, що відповідно до постанови Гайсинського районного суду Вінницької області від 01.08.2019 встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, а також те, що на момент вчинення ДТП останній був водієм Військової частини НОМЕР_1 та виконував службове зобов`язання.

З огляду на викладене, позивачем заявлено вимогу про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 в порядку регресу 46079,84 грн витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, з яких: 45009,84 грн - виплата страхового відшкодування та 1070 грн - витрати за послуги аварійного комісара.

Ухвалою суду від 28.09.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/930/20 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Також даною ухвалою залучено до участі у справі ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача; встановлено учасникам справи строки для вчинення процесуальних дій, зокрема, на подання відповідачем відзиву на позовну заяву та третьою особою - пояснень щодо позову.

Вказана ухвала вручена всім учасникам справи, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, які наявні в матеріалах справи.

У визначений судом строк відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

29.06.2019 близько 10 год. 20 хв. у м. Миколаїв по проспекту Центральний мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортного засобу HYUNDAI ELANTRA, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням власника - ОСОБА_2 , та транспортного засобу НОМЕР_4 , спеціальний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль HYUNDAI ELANTRA.

Постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 01.08.2019 у справі №129/1816/19 винним у вчиненні вказаного ДТП визнано ОСОБА_1 . При цьому на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 застрахована не була, а цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №147193691, укладеного із страховою компанією ПАТ СГ "ТАС", строк дії якого з 21.06.2019 по 20.06.2020.

Розмір матеріальних збитків, завданих внаслідок пошкодження автомобіля HYUNDAI ELANTRA згідно Звіту № 098/07-19 від 05.08 2019, складеного спеціалістом Смаровоз Ю.О., визначено згідно зі ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в сумі 50 765,3 грн.

ОСОБА_2 02.07.2019 звернувся до МТСБУ із заявою щодо здійснення відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП з додатком повідомлення про ДТП та ряду підтверджуючих документів.

У зв`язку з настанням події, МТСБУ здійснило регламентну виплату ОСОБА_2 як потерпілій особі в розмірі 45009,84 грн згідно платіжного доручення № 1152511 від 09.09.2019.

Окрім того, згідно платіжного доручення № 1152183 від 04.09.2019 МТСБУ сплатило послуги аварійного комісара (експерта) по справі № 59733 в сумі 1070 грн.

Разом з тим матеріалами справи підтверджується, що позивач звертався до ОСОБА_1 та до ВЧ НОМЕР_1 , позаяк ОСОБА_1 керував на момент вчинення ДТП був військовослужбовцем вказаної військової частини, з пропозицією у добровільному порядку відшкодувати витрати МТСБУ.

ОСОБА_1 направив МТСБУ відповідь, відповідно до якої стверджував, що у момент ДТП перебував на службі та виконував службові обов`язки ВЧ НОМЕР_1 , а автомобіль, яким він кермував був службовим транспортним засобом та власністю Збройних Сил України, тому на думку третьої особи, належним відповідачем є Військова частина НОМЕР_1 .

В свою чергу, Військова частина НОМЕР_1 листом №1619/157/2896 від 26.09.2019 повідомила МТСБУ, що не має у своєму розпорядженні інформації про зазначену ДТП.

Відповідно до здійснених представником МТСБУ запитів отримано відповіді від Міністерства оборони України Кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України (№116/9/кц/5/4997 від 25.09.2020) та від Міністерства оборони України Головного управління військової служби правопорядку Збройних Сил України (№306/4/6683 від 23.09.2020).

Так, Міністерство оборони України Кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України повідомило, що громадянин ОСОБА_1 на момент ДТП проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ; Військова частина НОМЕР_1 на цей час дислокується за адресою: АДРЕСА_2 . Автомобіль "Богдан 2251" в/н НОМЕР_2 на момент ДТП був власністю військової частини НОМЕР_1 , відповідальним за його експлуатацію на момент ДТП був водій - громадянин ОСОБА_1 . Військова частина НОМЕР_1 має код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 .

Міністерство оборони України Головного управління військової служби правопорядку Збройних Сил надало інформацію, що зазначений транспортний засіб "Богдан 2251" 2017 р.в., VIN-code: НОМЕР_6 , військова частина НОМЕР_1 (м. Гайсин, Вінницька область) зареєстрований у відділені військової інспекції безпеки дорожнього руху Вінницької військової служби правопорядку 20.04.2018 (технічний талон транспортного засобу ЗСУ - ЗХ 045372).

Оскільки МТСБУ ані відповідачем, ані третьою особою у добровільному порядку не відшкодовано вартості понесених регламентних виплат, позивач звернувся за захистом свого права із відповідним позовом до суду.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Згідно зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За приписами ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в т.ч. щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України врегульовано Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон).

Згідно з ч. 2 підп. 22.1. ст. 22 Закону у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до підп. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

За приписами ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Таким чином, якщо особа, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки, не є його власником, а виконувала ці функції, наприклад в силу трудової угоди з власником, то безпосередньо перед потерпілим вона не відповідатиме а завдану шкоду (інша юридична особа, якій належить транспортний засіб та яка є роботодавцем винного у ДТП водія).

Відповідно до звіту № 098/07-19 про оцінку автомобіля HYUNDAI ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_3 , складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП Смаровозом Ю.О. (свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів №347 від 27.02.2002; посвідчення аварійного комісара №197 від 22.10.1999) вартість матеріального збитку завданого власнику вищевказаного автомобіля склала 50765,3 грн.

На підставі вказаного Звіту Соколовський Віталій Станіславович 02.07.2019 звернувся до МТСБУ із заявою щодо здійснення відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП.

Згідно з підп. 9.4 ст. 9 Закону страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

У зв`язку з настанням події, передбаченої підп. "а" п. 41.1. ст. 41 Закону МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі - ОСОБА_2 в розмірі 45009,84 грн згідно платіжного доручення № 1152511 від 09.09.2019. При цьому згідно платіжного доручення № 1152183 від 04.09.2019 МТСБУ сплатило послуги аварійного комісара (експерта) по справі № 59733 в сумі 1070 грн.

Так, положенням підп. 40.3 ст. 40 Закону МТСБУ надано право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитку у випадках, визначених у ст. 41 Закону.

Згідно з підп. 41.4 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат.

Таким чином, обов`язково умовою прийняття МТСБУ рішення про здійснення регламентної виплати на користь потерпілої особи є залучення відповідного експерта для встановлення розміру збитку.

Виконання вказаних робіт є платними та оплачуються замовником, що МТСБУ визначається як наслідок шкоди, завданої винною у ДТП особою.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про правомірність, обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача в порядку регресу 46079,84 грн витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, з яких: 45009,84 грн - виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) та 1070 грн - витрати за послуги аварійного комісара (витрати пов`язані з регламентною виплатою).

Окремо слід зазначити, що матеріалами справи в сукупності, та, зокрема, інформацією Міністерства оборони України Кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України (№116/9/кц/5/4997 від 25.09.2020) підтверджено, що автомобіль "Богдан 2251" в/н НОМЕР_2 на момент ДТП був власністю військової частини НОМЕР_1 , відповідальним за його експлуатацію на момент ДТП був водій - громадянин ОСОБА_1 , який на момент ДТП проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , відтак обов`язок регресного відшкодування покладається саме на Військову частину НОМЕР_1 в силу приписів ч.1 ст. 1172 ЦК України.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, скористатись іншими процесуальними правами.

Всупереч наведеним вище нормам відповідач не подав до суду жодних доказів в спростування позовних вимог позивача.

Згідно з ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши усі обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, врахувавши принцип диспозитивності та змагальності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Витрати на судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі за правилами ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (Русанівський бульвар, буд. 8, м. Київ, 02154; ) 45009,84 грн - виплаченого страхового відшкодування, 1070 грн - витрат за послуги аварійного комісара та 2102 грн - витрат на сплату судового збору.

3. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Відповідно до положень ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 20 листопада 2020 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:
1 - до справи;
2 - позивачу - представнику Купару Ігорю Юрійовичу (а/с 350, м. Вінниця, 21028);
3 - відповідачу (вул. 1-го Травня, 64, м. Гайсин, 23700);
4 - третій особі ( АДРЕСА_3 ).