ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2020 р. Справа№ 910/1700/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Алданової С.О.

Зубець Л.П.

при секретарі Яценко І.В.

участю представників зазначених в протоколі від 04.11.2020р.

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛЮС ТРЕЙДИНГ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2020 року

у справі № 910/1700/20 (суддя Джарти В. В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛЮС

ТРЕЙДИНГ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГУС БІЗНЕС

ЦЕНТРИ УКРАЇНИ"

про розірвання договору та зобов`язання виконати умови

договору пов`язані з його припиненням (з урахуванням уточнення від 04.03.2020),

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОЛЮС ТРЕЙДИНГ" (далі - Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГУС БІЗНЕС ЦЕНТРИ УКРАЇНИ" про розірвання договору та зобов`язання виконати умови договору пов`язані з його припиненням.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.08.2020 року у справі №910/1700/20 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛЮС ТРЕЙДИНГ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГУС БІЗНЕС ЦЕНТРИ УКРАЇНИ" про розірвання договору та зобов`язання виконати умови договору пов`язані з його припиненням (з урахуванням уточнення від 04.03.2020) відмовлено повністю. Судові витрати, пов`язані з розглядом позову, покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОЛЮС ТРЕЙДИНГ".

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОЛЮС ТРЕЙДИНГ" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2020 року у справі №910/1700/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛЮС ТРЕЙДИНГ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГУС БІЗНЕС ЦЕНТРИ УКРАЇНИ" про розірвання договору та зобов`язання виконати умови договору, пов`язані з його припиненням задовольнити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми процесуального та матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛЮС ТРЕЙДИНГ" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Мартюк А.І., судді Алданова С.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою овариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛЮС ТРЕЙДИНГ" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2020 року у справі №910/1700/20 та призначено справу до розгляду на 04.11.2020 р.

15.10.2020 через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2020 року у справі №910/1700/20 без змін.

Представник позивача у поясненнях наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити, а рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2020 року у справі №910/1700/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечували проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просили суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши доказ; проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справ; правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила таке.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 01.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПОЛЮС ТРЕЙДИНГ", як клієнтом, та Товариством з обмеженою відповідальністю "РЕГУС БІЗНЕС ЦЕНТРИ УКРАЇНИ", як постачальником, укладено договір про суборенду та обслуговування Регус Бізнес-Центра (далі - договір суборенди).

Із викладених на титульній сторінці умов укладеного договору суборенди слідує, що орендна плата за місяць суборенди складає 716 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 18859,44 грн. без ПДВ та послуг. Крім того, в положеннях щодо первісного платежу зазначено, що розмір ПДВ становить 20 %, тобто 11315,66 грн., та авансовий платіж - 37718,88 грн.

Дата початку дії договору сторонами визначена 01.06.2019, дата закінчення - 30.09.2020.

Пунктом 1.1 додатку 1 до договору суборенди встановлено, що ТОВ "РЕГУС БІЗНЕС ЦЕНТРИ УКРАЇНИ" зобов`язується передати ТОВ "ПОЛЮС ТРЕЙДИНГ" мебльовані офісні приміщення площею, зазначеною на титульній сторінці договору у бізнес-центрі, розташованому за адресою, зазначеною на титульній сторінці договору, а також надавати послуги згідно з пунктом 3 цього договору, а ТОВ "ПОЛЮС ТРЕЙДИНГ" зобов`язується сплатити за користування такими приміщеннями та послугами відповідно до договору та додатків до нього.

Відповідно до пункту 2.1 додатку 1 до договору суборенди останній укладено на строк, зазначений у ньому (дата набрання чинності та дата закінчення строку дії зазначені на титульній сторінці договору), та буде продовжено відповідно до пункту 2.3 цього договору на наступні періоди, що дорівнюють поточному строку, але не менше ніж на 3 місяці, доки клієнт або постачальник не припинять його (на основі попереднього письмового повідомлення відповідно до пункту 6.1 цього договору). Якщо договір укладено на період менший, ніж 3 місяці, такий договір буде продовжено на наступні 3 місяці. Строк дії договору в цілому, з урахуванням всіх пролонгацій та додаткових угод не може перевищувати 2 роки та 11 місяців з моменту укладення договору.

Як передбачено пунктами 2.2, 2.3 додатку 1 до договору суборенди всі періоди тривають до останнього дня місяця, в якому вони б закінчилися в іншому випадку (з урахуванням положень пункту 2.1 цього договору, що стосуються строку дії договору). Якщо ані постачальник, ані клієнт не надсилає попереднє письмове повідомлення про припинення договору згідно з пунктами 2.1 та 6.1 цього договору, договір вважається продовженим (поновленим) на строк, який раніше був встановлений договором з урахуванням обмежень, встановлених пунктом 2.1 договору. В такому випадку постачальник має право змінити розмір загальної місячної плати та плати за обслуговування, зазначених у цьому договорі, в односторонньому порядку з письмовим повідомленням клієнта за 14 календарних днів до запланованої дати такої зміни. У такому випадку договір вважається пролонгованим на нових умовах.

Згідно з пунктом 4.2 додатку 1 до договору суборенди клієнт повинен сплатити авансовий платіж у сумі, еквівалентній двомісячному розміру загальної місячної плати (плюс ПДВ або будь-який інший податок, якщо застосовується), якщо в договорі не зазначено більшу суму. Авансовий платіж буде утримуватися компанією постачальника як гарантія виконання усіх зобов`язань клієнта за договором.

Умови пункту 6.1 додатку 1 до договору суборенди передбачають, що постачальник або клієнт можуть припинити договір у день закінчення строку його дії або в день закінчення будь-якого періоду, на який його було подовжено або поновлено, надіславши письмове повідомлення про це іншій стороні щонайменше за три календарних місяці до цього. Однак, якщо договір, договір про його подовження або поновлення укладено строком на три місяці або менше, та якщо постачальник або клієнт мають намір припинити його, повідомлення про припинення договору має бути надіслано за два місяці або (якщо строк договору два місяці або менше) за час, що на календарний тиждень менше строку, зазначеного в договорі. Таке припинення вважається припиненням договору за взаємною згодою постачальника та клієнта. Якщо з клієнтом укладається договір без фіксованої дати закінчення суборенди, кожна сторона може припинити цей договір шляхом надання іншій стороні повідомлення не пізніше, ніж за один місяць (що діятиме від початку будь-якого календарного місяця). Якщо клієнт вирішує припинити цей договір згідно з цим пунктом, він зобов`язаний сплатити усі суми, що підлягають до сплати за цим договором, у тому числі загальну місячну плату, оплату за будь-які послуги на запит клієнта за період до дати завершення строку дії договору, а також збір за звільнення приміщення згідно з пунктом 4.4 цього договору.

Пунктом 6.2 додатку 1 до договору суборенди сторони погодили випадки, за яких постачальник може негайно розірвати договір без необхідності дотримання додаткових процедур, якщо це дозволяється законодавством, що застосовується.

Згідно з пунктом 6.4 додатку 1 до договору суборенди після закінчення строку дії/припинення договору клієнт повинен негайно звільнити приміщення, залишаючи приміщення в такому стані, як той, в якому клієнт його (їх) прийняв, з урахуванням звичайного зносу. Клієнт повинен повернути приміщення, меблі та обладнання постачальнику, що повинно бути оформлене актом приймання-передачі та інвентарним листом, які повинні бути підписані постачальником та клієнтом протягом робочих днів після звільнення приміщення. При виїзді стягуватиметься вартість генерального прибирання приміщення згідно з пунктом 4.4 цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.10.2019 та 11.11.2019 позивач звертався до відповідача з листами № 134, 138 щодо дострокового розірвання договору суборенди з 30.01.2020. Також позивач зауважив, що виконає умови договору по оплаті всіх належних сум за період до закінчення 30.01.2020 строку дії договору.

У відповіді № 20/11-1 від 20.11.2019 відповідач зазначив, що умовами договору суборенди передбачено можливість припинення договору лише в день закінчення строку його дії, тобто 30.09.2020, у зв`язку з чим вимога про дострокове розірвання договору суперечить його умовам. Відтак, позивач має сплачувати плату за користування приміщенням до 30.09.2020 - дня закінчення строку дії договору суборенди.

Позивач звернувся до відповідача з листом № 1 від 08.01.2020, в якому зауважив, що договором суборенди передбачено можливість припинити його дію на основі попереднього письмового повідомлення відповідно до пункту 6.1 договору суборенди. Також позивач просив повідомити умови, на яких відповідач згоден достроково припинити договірні відносини.

Листом № 14-01/20 від 20.01.2020 відповідач повідомив, що датою закінчення строку дії договору суборенди сторони визначили 30.09.2020, після якого сторони за умови дотримання пунктів 2.1, 6.1 договору можуть припинити його дію. Для припинення дії договору суборенди 30.01.2020 позивач має сплатити всі визначені договором суми за період із запропонованої дати припинення договору до закінчення строку його дії 30.09.2020.

24.01.2020 позивач листом № 7 повідомив відповідача про намір звільнення приміщення 30.01.2020, у зв`язку з чим просив направити уповноваженого представника відповідача для підтвердження цього факту та підписання відповідних документів.

Разом із цим, відповідач надав лист № 2206 від 29.01.2020 про можливість підписання акту приймання-передачі приміщення з суборенди виключно з підстав визначених пунктом 6.4 договору, що в протилежному випадку до закінчення строку дії договору суперечить його положенням.

29.01.2020 позивач листом № 9 просив відповідача направити уповноважену особу для прийняття ключів від приміщення та підтвердження факту його звільнення позивачем.

У відповіді № 2209 від 30.01.2020 відповідач зауважив, що за умовами договору суборенди звільнення приміщення із оформленням відповідного акту можливо лише після закінчення строку дії договору та не може вважатися припиненням дії договору в разі звільнення приміщення раніше вказаного строку.

Листом № 10 від 30.01.2020 позивач повідомив відповідача про відсутність його уповноваженого представника у визначений час для підтвердження факту звільнення позивачем приміщення, у зв`язку з чим разом із листом відповідачу направляється для підписання акт звільнення приміщення, акт прийому-передачі приміщення, інвентарний лист.

Позивачем у присутності трьох осіб складений акт від 30.01.2020 про фіксацію відмови від підписання документів - акту звільнення приміщення, представником відповідача Халюзовою О.Ю.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України , зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди нерухомого майна.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

У відповідності до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Відповідно до положень статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно частин 1, 2 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

З аналізу наведених положень чинного законодавства слідує, що підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку (крім істотного його порушення) відповідно до частини другої статті 651 ЦК України, частини 1 статті 188 ГК України є випадки, встановлені законом або договором, і настання таких випадків зумовлює право сторони ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин.

Із умов укладеного між сторонами договору суборенди вбачається, що строк дії договору сторонами визначено до 30.09.2020, що зазначено відповідно до титульної сторінки договору.

Умовами пункту 2.1 додатку 1 до договору суборенди встановлено, що договір укладено на визначений на титульній сторінці строк, тобто до 30.09.2020. Даний строк може бути продовжено відповідно до пункту 2.3 договору.

Пункт 2.3 додатку 1 до договору суборенди передбачає продовження (поновлення) строку дії договору в разі відсутності попереднього письмового повідомлення про припинення договору згідно з пунктом 6.1 договору.

У свою чергу, пункт 6.1 додатку 1 до договору суборенди встановлює, що сторони можуть припинити його дію в день закінчення строку його дії або в день закінчення будь-якого періоду, на який його було подовжено чи поновлено, надіславши письмове повідомлення про це іншій стороні щонайменше за три календарні місяці до нього. Також даним пунктом передбачено порядок припинення дії договору в разі його укладення без фіксованої дати закінчення.

На титульній сторінці договору суборенди зазначено, що строк дії договору закінчується 30.09.2020. Тобто, із наведеного слідує, що сторонами в договорі встановлено порядок для продовження (поновлення) строку дії договору після закінчення строку його дії 30.09.2020.

Одночасно, припинення дії договору також прив`язується до визначеної сторонами в договорі дати закінчення строку його дії, який у даному випадку встановлений до 30.09.2020.

Отже, умовами укладеного між сторонами договору суборенди не передбачено можливості та порядку його дострокового розірвання за ініціативою орендаря. Крім того, самовільне звільнення позивачем орендованого приміщення також не є правовою підставою для дострокового розірвання договору.

Таким чином, виходячи з положень частин 1, 2 статті 651 ЦК України, частини 1 статті 188 ГК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку щодо відмови в задоволенні позовних в повному обсязі, оскільки ані положеннями чинного законодавства, ані положеннями спірного договору не передбачено можливості дострокового розірвання договору, та між сторонами не досягнуто згоди щодо його розірвання до визначеної в договорі дати його закінчення, правові підстави для розірвання договору в судовому порядку відсутні.

Щодо похідної позовної вимоги про повернення сплаченої суми авансу в розмірі 103851,13 грн. суд зазначає, що його повернення згідно з пунктом 4.2 можливо лише у випадку закінчення строку дії договору та після погашення заборгованості за ним.

Разом з цим, із наданих позивачем доказів щодо сплати вказаної суми авансу за договором суборенди не вбачається за можливе встановити внесення цієї суми саме у рахунок спірного договору, оскільки позивачем вносилася оплата в загальному розмірі 333827,46 грн. згідно з рахунком № 0668-2018-578 від 27.07.2018. Даний рахунок складений майже за рік до укладення між сторонами спірного договору суборенди, таким чином позивачем не доведено зарахування такої суми авансу з попередніх договірних правовідносин між сторонами в рахунок даного договору суборенди.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд обґрунтовано відмовив в задоволенні похідних вимог, оскільки інші позовні вимоги щодо зобов`язання прийняти приміщення, ключі та магнітні перепустки від нього, підписати акти приймання-передачі мають похідний характер від основної вимоги про розірвання договору, що не підлягає задоволенню.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обставини, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю "ПОЛЮС ТРЕЙДИНГ" в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду м. Києва від 19.08.2020 р. у справі № 910/1700/20 прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, та з додержанням норм матеріального й процесуального права. У зв`язку із чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛЮС ТРЕЙДИНГ" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОЛЮС ТРЕЙДИНГ".

Керуючись ст.ст. 129, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛЮС ТРЕЙДИНГ" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 19.08.2020 р. у справі № 910/1700/20 - без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОЛЮС ТРЕЙДИНГ".

4. Матеріали справи № 910/1700/20 повернути до Господарського суду м. Києва.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 19.11.2020року.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді С.О. Алданова

Л.П. Зубець