РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.11.2020Справа № 910/10084/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України в особі регіонального структурного підрозділу Київського районного центру "Київцентраеро"

до Головного територіального управління юстиції у м. Києві

про стягнення 82369,81 грн.

за участі представників:

від позивача: Ковальчук Н.О., за довіреністю,

від відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство обслуговування повітряного руху України в особі регіонального структурного підрозділу Київського районного центру "Київцентраеро" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Головного територіального управління юстиції у м. Києві про стягнення за договором від 06.05.2019 № 84-05/19-В основної заборгованості в розмірі 69034,40 грн., пені в розмірі 6364,63 грн., 1173,59 грн. інфляційних втрат, 964,79 грн. трьох процентів річних та 4832,40 грн. штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

27.07.2020 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 03.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання.

Ухвалами суду від 26.10.2020 виправлено описки, допущені в ухвалах суду від 04.09.2020 та 01.10.2020 про повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 05.11.2020 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі правонаступника відповідача - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ).

У відзиві на позовну заяву відповідач послався на те, що позивач не звертався до відповідача з заявою про включення грошових вимог до реєстру кредиторів у встановлені законодавством строки. При цьому, звернення позивача з даним позовом не вирішить спору щодо наявності чи відсутності підстав для включення вимог позивача до ліквідаційного балансу відповідача.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що до нього звертався відповідач в особі голови ліквідаційної комісії з проханням надати акти звірки за договорами відшкодування витрат. Крім того, 01.04.2020 позивач звертався до відповідача з претензією на суму боргу 73108,65 грн., однак не отримав жодної відповіді.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

06.05.2019 між позивачем, як балансоутримувачем, та відповідачем, як орендарем, укладено договір № 84-05/19-В (190180)ч про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю (далі - договір).

Згідно з пунктами 1.1, 1.2 договору балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі готелю, що знаходиться за адресою: 03151, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 76-6, загальною площею 736,0 кв.м, а також утримання прибудинкової території, а відповідач користується зазначеними нежитловими приміщеннями та бере участь у витратах позивача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі.

Відповідно до пункту 2.1.3 договору облік витрат за спожиту електроенергію, теплову енергію, водопостачання та водовідведення, за прибирання прибудинкової території, відшкодування витрат за користування земельною ділянкою та нерухомим майном, технічне обслуговування та ремонт електротехнічного та сантехнічного обладнання здійснюється розрахунково по цінах згідно з додатком 1 до цього Договору.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що сума відшкодування за надані послуги перераховується орендарем на розрахунковий рахунок балансоутримувача не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним, згідно з направленим балансоутримувачем рахунком та актом виконаних робіт (послуг).

За умовами пункту 7.1 договору останній набуває чинності з моменту його укладення і діє до 31.12.2019, але не більше строку дії договору оренди.

Додатком № 1 до договору оформлено розрахунок розміру відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг на 2019 рік.

31.10.2019 відповідач звернувся до позивача з листом № 10/1/8/13715, зареєстрованим у позивача 05.11.2019, в якому повідомив про початок процедури ліквідації та просив надіслати акти звірки станом на 01.11.2019 за договорами від 07.05.2019 № 84-05/19-В та від 16.08.2019 № 85-05/19.

Відповідно до підписаного обома сторонами акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2019 по 31.10.2019 борг відповідача за договором від 06.05.2019 № 84-05/19-В станом на 01.11.2019 становив 36708,67 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що за листопад-грудень 2019 року за договором від 06.05.2019 № 84-05/19-В за відповідачем утворилася заборгованість у загальному розмірі 69034,40 грн., а саме: за листопад 2019 року на суму 34517,20 грн. згідно з рахунком-фактурою від 30.11.2019 № 1661 та актом № 577, та за грудень 2019 року на суму 34517,20 грн. згідно з рахунком-фактурою від 31.12.2019 № 1815 та актом № 609. Дані акти та рахунки-фактури направлялися на адресу відповідача відповідно до списків згрупованих внутрішніх поштових відправлень.

Оскільки відповідач оплату заборгованості не здійснив, позивач звернувся до останнього з претензією від 01.04.2020 № 19.1-04/191/20 на суму 73108,65 грн., в якій просив погасити заборгованість протягом 10 днів з дня отримання даної претензії.

Як слідує з відомостей веб-сайту АТ «Укрпошта» відправлення 344 відповідач отримав 07.04.2020, однак заборгованість не погасив.

У той же час, відповідно до відомостей від 19.10.2019 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Головне територіальне управління юстиції у м. Києві перебуває в стані припинення.

За положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 № 870 "Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції" вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства юстиції за переліком згідно з додатком 1, зокрема, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, та утворити як юридичні особи публічного права міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції за переліком згідно з додатком 2, зокрема, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ). Встановлено, що міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції, що утворюються згідно з пунктом 2 цієї постанови, є правонаступниками територіальних органів Міністерства юстиції, які ліквідуються згідно з пунктом 1.

Матеріали справи містять укладений між позивачем та Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) договір від 06.07.2020 № 104-06/20-В про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Пунктом 7.2 вказаного правочину передбачено, що відповідно до статті 631 ЦК України умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його укладення, а саме з 01.01.2020 року.

Крім того, відповідно до договору від 12.06.2020 № 7990/04 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна від 27.11.2017 № 7990 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перейшли права та обов`язки орендаря за договором оренди починаючи з 29.10.2019 року.

Одночасно, предметом спору в даній справі є стягнення заборгованості, що утворилася за Головним територіальним управлінням юстиції у м. Києві за листопад-грудень 2019 року за договором від 06.05.2019 № 84-05/19-В про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Таким чином, з огляду на відсутність доказів правонаступництва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у частині зобов`язань відповідача за договором від 06.05.2019 № 84-05/19-В за листопад-грудень 2019 року, суд відповідною ухвалою від 05.11.2020 відмовив у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі правонаступника.

Отже, як встановлено судом вище, відповідач - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 № 870 перебуває в стані припинення.

Юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації (стаття 104 ЦК України).

Статтею 105 ЦК України передбачено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи. Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 110 ЦК України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Згідно із частиною восьмою статті 111 ЦК України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, яка ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

За змістом положень частин третьої, четвертої статті 112 ЦК України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи. Вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред`явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно.

Таким чином, несвоєчасне заявлення кредитором (позивачем) грошових вимог у процедурі добровільної ліквідації боржника (відповідача) не має наслідком їх погашення, а впливає лише на порядок задоволення таких вимог.

Водночас, матеріали справи не містять доказів, які свідчать про звернення позивача до відповідача із заявою про включення його грошових вимог до реєстру вимог кредиторів з дотриманням строків, встановлених чинним цивільним законодавством.

Суд зауважує, що пред`явлення 01.04.2020 позивачем Головному територіальному управлінню юстиції у м. Києві претензії про стягнення заборгованості із проханням сплатити борг протягом 10 днів з дня її отримання не є за своїм змістом заявою про включення грошових вимог до реєстру вимог кредиторів, а тому не може вважатися доказом належного звернення до ліквідаційної комісії відповідача та ухилення від її розгляду.

Виходячи із змісту статті 112 ЦК України, у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право звернутися до суду.

Отже, законодавством передбачений спеціальний порядок задоволення кредиторами своїх вимог до особи, яка припиняється шляхом звернення із відповідними вимогами до ліквідаційної комісії такої особи. Такого способу захисту порушеного особою, що припиняється, права стягувача (кредитора) як звернення із вимогами саме про стягнення заборгованості норми статей 104-112 ЦК України не передбачають.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 924/478/16, від 20.01.2020 у справі № 922/416/19. У вказаних справах Верховний Суд зазначив, що позивачем відповідно до вимог статті 112 ЦК та з урахуванням приписів частини другої статті 16 ЦК України обраний не вірний спосіб захисту, оскільки жодна норма цивільного законодавства не вимагає додаткового звернення кредитора до суду з позовом про стягнення заборгованості до звернення з позовом про включення кредиторських вимог до проміжного ліквідаційного балансу боржника. Належним способом захисту прав кредитора у даному випадку є вимога про зобов`язання включення до проміжного ліквідаційного балансу боржника визнаних ним вимог, а не про стягнення з боржника грошових коштів. Звернення кредитора з позовом про стягнення заборгованості з боржника не вирішить спору щодо наявності чи відсутності підстав для включення цих вимог до ліквідаційного балансу особи, що припиняється.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на не вірний спосіб захисту.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати, які складаються із суми сплаченого судового збору, покладаються відповідно до статті 129 ГПК України на позивача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог Державного підприємства обслуговування повітряного руху України в особі регіонального структурного підрозділу Київського районного центру "Київцентраеро" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено: 17.11.2020 року.

Суддя К.В. Полякова