УХВАЛА

23 листопада 2020 року

м. Київ

Справа № 790з-20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Баранець О. М. - головуючий, Мамалуй О. О., Студенець В. І.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу

ОСОБА_1

на постанову Східного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Терещенко О.І., Сіверіна В.І., Слободіна М.М.

від 17.06.2020

за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, до подання позовної заяви, в якій визначено наступних осіб, які можуть отримати статус учасника справи:

за позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства «Харківобленерго»

про визнання незаконним рішення

ВСТАНОВИВ:

19.05.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Харківської області з заявою про забезпечення позову (до подання позовної заяви), в якій просив застосувати захід забезпечення позову шляхом зупинення чинності рішення Наглядової ради АТ «Харківобленерго» від 15.05.2020 року (протокол засідання від 15.05.2020 року № 9/2020), щодо затвердження нової організаційної структури Акціонерного товариства Харківобленерго, зупинення чинності наказу в.о. генерального директора АТ «Харківобленерго» Логвиненко К.О. № 633 від 15.05.2020 року, та заборони Акціонерному товариству «Харківобленерго» в особі будь-яких його органів управління та/або посадових осіб, службових осіб чи представників (у тому числі, але не виключно, виконуючим обов`язки органів управління та/або посадових осіб, службових осіб чи представників Акціонерного товариства «Харківобленерго», а також будь-яким іншим особам (у тому числі, але не виключно, особам, які з будь-яких підстав мають право діяти від імені Акціонерного товариства «Харківобленерго» без довіреності, органам державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовим та службовим особам та/або представникам): вчинювати будь-які дії, спрямовані на виконання рішення Наглядової ради АТ «Харківобленерго» від 15.05.2020 року (протокол засідання від 15.05.2020 року № 9/2020).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.05.2020 року у справі №790з-20 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково; зупинено дію рішення Наглядової ради АТ «Харківобленерго» від 15.05.2020 року (протокол засідання від 15.05.2020 року № 9/2020), щодо затвердження нової організаційної структури Акціонерного товариства «Харківобленерго»; зупинено дію наказу в.о. генерального директора АТ «Харківобленерго» Логвиненко К.О. № 633 від 15.05.2020 року; заборонено Акціонерному товариству «Харківобленерго» в особі будь-яких його органів управління та/або посадових осіб, службових осіб чи представників (у тому числі, але не виключно, виконуючим обов`язки органів управління та/або посадових осіб, службових осіб чи представників Акціонерного товариства «Харківобленерго», а також будь-яким іншим особам (у тому числі, але не виключно, особам, які з будь-яких підстав мають право діяти від імені Акціонерного товариства «Харківобленерго» без довіреності, органам державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовим та службовим особам та/або представникам) вчинювати будь-які дії, спрямовані на виконання рішення Наглядової ради АТ «Харківобленерго» від 15.05.2020 року (протокол засідання від 15.05.2020 року № 9/2020).

Східний апеляційний господарський суд постановою від 17.06.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Харківобленерго» задовольнив. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.05.2020 року у справі №790з-20 скасував. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову (до подання позовної заяви) від 19.05.2020 року відмовив повністю.

ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.06.2020 та залишити в силі ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.05.2020 у справі №790з-20

Скаржник вважає, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема, статтю 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та порушено норми процесуального права, зокрема, пункт 4 розділу Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач у відзиві на касаційну скаргу просив залишити її без задоволення, постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.06.2020 у справі №790з-20 залишити без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 28.10.2020 відкрито касаційне провадження у справі №970з-20 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.06.2020 у справі № 790з-20 та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши доводи та вимоги касаційної скарги, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Апеляційний суд переглянув ухвалу суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову та прийняв постанову, згідно з якою цю ухвалу скасував і відмовив у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Верховний Суд вважає, що постанова апеляційного суду, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про задоволення забезпечення позову та прийнято нове рішення про відмову у забезпеченні позову, не може бути предметом касаційного перегляду, з огляду на таке.

Перелік судових рішень, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку, наведений у частині 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Так, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, зокрема: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, зазначені, зокрема у пункті 3 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України (щодо забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову), після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції, зокрема, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення; 4) ухвали і постанови суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови суду апеляційної інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Пункт 2 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України звужує перелік об`єктів касаційного оскарження порівняно з переліком об`єктів оскарження апеляційного. Тому не всі ухвали суду першої інстанції, які можна оскаржити окремо від рішення суду в апеляційному порядку, можна оскаржити окремо від рішення суду і в касаційному порядку.

Отже, пункт 1 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України поширюється не на всі постанови апеляційного суду, прийняті за наслідками перегляду ухвал суду першої інстанції, що підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, але не можуть бути оскаржені в касаційному порядку.

Оскільки на ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову після її перегляду в апеляційному порядку за змістом пункту 2 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України можна подати касаційну скаргу, то і прийняту за результатами перегляду вказаної ухвали постанову суду апеляційної інстанції, який таку ухвалу залишив без змін, теж можна оскаржити до суду касаційної інстанції.

Однак, з огляду на відсутність у пункті 2 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України серед ухвал суду першої інстанції, які підлягають касаційному оскарженню, ухвали цього суду про відмову у забезпеченні позову (пункт 4 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України), неможливим є як касаційне оскарження такої ухвали, так і касаційне оскарження постанови апеляційного суду, згідно з якою така ухвала залишена без змін. Це обмеження права на оскарження не шкодить суті права особи, зацікавленої у забезпеченні позову, оскільки вона може повторно звернутися із заявою про таке забезпечення до суду першої інстанції за наявності для цього підстав.

У частині 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України серед об`єктів апеляційного оскарження виокремлені ухвали про забезпечення позову (пункт 3) і про відмову у забезпеченні позову (пункт 4). Тобто, за змістом зазначеного припису ухвалою щодо забезпечення позову є ухвала про таке забезпечення, а ухвалою щодо відмови у забезпеченні позову - ухвала про відмову у такому забезпеченні. Аналогічно згідно з пунктом 3 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України у касаційному порядку можливо оскаржити, зокрема, ухвалу суду апеляційної інстанції щодо забезпечення позову, тобто про таке забезпечення, і неможливо оскаржити ухвалу суду апеляційної інстанції щодо відмови у забезпеченні позову, тобто про таку відмову.

Іншими словами, у касаційному порядку можна оскаржити ухвалу суду апеляційної інстанції, яка передбачає вжиття заходів забезпечення позову. Тоді як ухвала, згідно з якою апеляційний суд відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, касаційному оскарженню не підлягає.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів, насамперед, відповідача в інтересах забезпечення належного виконання в майбутньому рішення суду щодо суті спору. Незважаючи на відмінність форми судового рішення, в якій апеляційний суд може вирішити питання про забезпечення позову, за юридичними наслідками постанова апеляційного суду, згідно з якою він скасував ухвалу суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову та вжив певні заходи забезпечення позову, а також ухвала суду апеляційної інстанції про забезпечення позову, постановлена за наслідками розгляду відповідної заяви учасника справи, не відрізняються.

Оскільки за змістом пункту 3 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України відсутня процесуальна можливість оскаржити у касаційному порядку ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у забезпеченні позову, так само неможливим є касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції, згідно з якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та відмовлено у задоволенні відповідної заяви. Таке обмеження не позбавляє учасника справи права на повторне звернення із заявою про забезпечення позову до суду першої інстанції за наявності для цього підстав.

З огляду на викладене у касаційному порядку можна оскаржити не тільки ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та прийняту за результатами її перегляду постанову апеляційного суду про залишення цієї ухвали без змін, але й постанову суду апеляційної інстанції про забезпечення позову, прийняту за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову. Обмеження права на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду про відмову у забезпеченні позову, постанови суду апеляційного суду, згідно з якою відмовлено у забезпеченні позову за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову чи залишено без змін ухвалу суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, не нівелюють для учасника справи можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ настільки, щоби завдати шкоди самій суті цього права.

Критерієм для касаційного оскарження постанов апеляційного суду за наслідками перегляду ухвал суду першої інстанції про забезпечення позову або про відмову у такому забезпеченні є зміст дій апеляційного суду, а саме те, чи підтримав він висновки суду першої інстанції про забезпечення позову, або чи забезпечив позов за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову у такому забезпеченні. Якщо на питання відповісти ствердно, відповідні постанови апеляційного суду можуть бути предметом касаційного оскарження. Іншими словами, крім ухвали суду апеляційної інстанції про забезпечення позову (пункт 3 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України), у касаційному порядку можна оскаржити ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та постанову апеляційного суду про залишення зазначеної ухвали без змін, а також постанову апеляційного суду про забезпечення позову, прийняту за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову у такому забезпеченні. Якщо апеляційний суд погодився з відмовою суду першої інстанції у забезпеченні позову чи скасував вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову, учасник справи, який подавав заяву про вжиття таких заходів до суду першої інстанції, за наявності підстав не позбавлений можливості знову подати відповідну заяву до цього суду.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 09.11.2020 у справі №904/1290/20.

Ураховуючи зміст касаційної скарги, а саме те, що ОСОБА_1 оскаржується постанова апеляційного господарського суду, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про задоволення забезпечення позову та прийнято нове рішення про відмову у забезпеченні позову, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження з перегляду постанови Східного апеляційного господарського суду від 17.06.2020 у справі №790з-20, адже касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 234, 287, 296 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.06.2020 у справі №790з-20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий О. Баранець

Судді О. Мамалуй

В. Студенець