РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.11.2020Справа № 910/13500/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., розглянувши в

порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали

господарської справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Бахтєєва Сергія Михайловича

до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія

«Енергоатом»

про стягнення 126 032, 58 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Бахтєєв Сергій Михайлович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення 126 032, 58 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав своїх грошових зобов`язань за договором № 1 від 23.12.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 позовну заяву залишено без руху на підставі статті 174 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви.

До Господарського суду міста Києва позивачем було подано 22.09.2020 клопотання про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/13500/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 07.10.2020 представник відповідача подав відзив та клопотання про зменшення витрат на правову допомогу.

Представник позивача 16.11.2020 подав до суду письмові заперечення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Сторонами у справі 23.12.2019 укладено договір № 1, за яким позивач зобов`язався надати відповідачу послуги з оренди екрану, відео процесору та здійснити їх монтаж-демонтаж у концертній і танцювальній залі, а відповідач - оплатити вартість наданих послуг.

Пунктом 3.2 договору № 1 від 23.12.2019 встановлено, що здача-приймання наданих послуг за цим договором оформлюється актом здачі-приймання послуг.

Позивач надав відповідачу послуги за договором № 1 від 23.12.2019 на загальну суму 95 970, 00 грн., що підтверджується актом здачі-приймання наданих послуг № 1 від 26.12.2019.

Згідно пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2.3 договору № 1 від 23.12.2019 встановлено, що відповідач здійснює оплату наданих послуг на рахунок позивача протягом 45 банківських днів з дати підписання акту здачі-приймання наданих послуг.

Судом встановлено, що строк оплати за надані послуги по договору № 1 від 23.12.2019 є таким, що настав.

З огляду на те, що відповідач не оплатив заборгованість за договором № 1 від 23.12.2019, позивач просить суд стягнути з відповідача 95 970, 00 грн.

Доказів оплати відповідачем вказаної позивачем суми заборгованості суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача основної суми боргу у загальному розмірі 95 970, 00 грн. є правомірною і підлягає задоволенню повністю.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 6 719, 00 грн. - пені та 1 343, 58 грн. - інфляційних втрат, нарахованих за період 05.02.2020 - 31.08.2020.

Відповідач проти наданих позивачем розрахунків пені та інфляційних втрат заперечує, оскільки нарахування є арифметично невірним.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.3 договору № 1 від 23.12.2019 встановлено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань з оплати наданих послуг відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0, 1 % від суми боргу, нараховану за кожен день прострочення, але не більше 7 % розміру заборгованості.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок пені, суд погоджується з доводами відповідача, що розрахунок здійснено невірно. Здійснивши перерахунок, сума пені становить 6 717, 90 грн.

За таких обставин, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача пені частково у розмірі 6 717, 90 грн., нарахованої за період 05.02.2020 - 31.08.2020.

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку розрахунку суми інфляційних втрат, суд встановив, що розрахунок здійснено невірно. Здійснивши перерахунок, сума інфляційних втрат становить 959, 70 грн.

Враховуючи наведене, суд задовольняє позовну вимоги про стягнення з відповідача 959, 70 грн. - інфляційних втрат, нарахованих за період 05.02.2020 - 31.08.2020.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 22 000, 00 грн. - збитків, у зв`язку з тим, що внаслідок невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором № 1від 23.12.2019 позивач не зміг своєчасно розрахуватись з Фізичною особою-підприємцем Малоок А.Ю., що призвело до стягнення з позивача штрафних санкцій.

Статтею 224 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкта права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, якби управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За приписами статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Виходячи з наведених вимог законодавства, позивач у даному випадку у перш за все мав довести суду факт вчинення відповідачем протиправних дій, що спричинили стягнення з позивача штрафних санкцій у розмірі 22 000, 00 грн.

Іншими словами, довести суду вчинення дії та причинно-наслідковий зв`язок між дією та шкодою.

Суд зазначає, що позивачем жодним чином не доведено, що розрахунок з Фізичною особою-підприємцем Малоок А.Ю. мав відбуватись виключно за рахунок отриманих від відповідача коштів, не зазначено про фінансовий стан позивача, не доведено відсутність можливості вчасно виконати свої зобов`язання у правовідносинах з третіми особами.

Таким чином, позивачем не доведено суду причинно-наслідкового зв`язку між невиконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором № 1 від 23.12.2019 та матеріальними збитками у вигляді сплати штрафних санкцій на користь Фізичної особи-підприємця Малоок А.Ю.

З огляду на наведене, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача 22 000, 00 грн. - збитків.

Також, позивач просив суд стягнути з відповідача 20 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Позивач та адвокат Савченко В.І. 05.02.2020 уклали договір про надання правничої допомоги, за яким адвокат зобов`язався надавати позивачу правову допомогу, а позивач - оплатити надані послуги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано додаткову угоду № 2 до договору про надання правничої допомоги від 05.02.2020.

Відповідно до частини шостої статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи обставини даної справи, предмет та підстави позовних вимог, заперечення відповідача проти розміру витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір витрат на послуги адвоката є завищеним, не відповідає критеріям розумності та співрозмірності, що суперечить принципу розподілу витрат.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до cтатті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3, ідентифікаційний код 24584661) на користь Фізичної особи-підприємця Бахтєєва Сергія Михайловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 95 970 (дев`яносто п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят) грн. 00 коп. - основного боргу, 6 717 (шість тисяч сімсот сімнадцять) грн. 90 коп. - пені, 959 (дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 70 коп. - інфляційних втрат, 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. - витрат на правову допомогу та 1 723 (одна тисяча сімсот двадцять три) грн. 64 коп. - судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю.Кирилюк