РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.11.2020Справа № 910/14477/20
Суддя Господарського суду міста Києва Данилова М.В., при секретарі судового засідання Бордуновій К.Е., розглянувши матеріали справи в порядку загального позовного провадження

за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5; адреса для листування: 01032, м. Київ, вул. Жилянська, 83/53)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» (02081, м. Київ, вул. Олени Пчілки, буд. 2)

про стягнення заборгованості

Представники сторін:

від позивача - Гаврилов Є.Ю.;

від відповідача - не з`явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

23 вересня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (позивач) надійшла позовна заява № 30/7/1/10061 від 21.09.2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» (відповідач), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку стягнути заборгованість на суму в розмірі 852 742, 05 грн. за спожиту теплову енергію за період з листопада 2019 року по липень 2020 року (включно) за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 1641541 від 30.08.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань, зокрема, відповідач не здійснив оплату позивачу за отриману теплову енергію, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за спожиту теплову енергію за період з листопада 2019 року по липень 2020 року (включно).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/14477/20 здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 28.10.2020 року.

28.10.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.11.2020 року.

03.11.2020 року через канцелярію суду позивач подав відповідь на відзив, відповідач подав заяву про закриття провадження в частині сплати боргу та про розгляд справи без участі уповноваженого представника.

В судове засідання 18.11.2020 року з`явився представник позивача, який надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, підтримав заяву відповідача про закриття провадження частково.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2018 року між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» укладено Договір № 1641541 на постачання теплової енергії у гарячій воді.

Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.06.2019 року (п. п. 4.1. Договору).

Відповідно до листа від 31.05.2019 року за вих. № 30/вих/1-7909 продовжено термін дії Договору № 1641541 від 30.08.2018 на постачання теплової енергії у гарячій воді до 01.09.2019 року за ініціативою відповідача.

Відповідно до листа від 11.09.2019 року за вих. № 30/1/1/3677 продовжено термін дії Договору № 1641541 від 30.08.2018 року на постачання теплової енергії у гарячій воді до 15.06.2020 року за ініціативою відповідача.

Відповідно до п. 4.11. Договору, Припинення дії Договору не звільніє Відповідача від обов`язку повної сплати вартості спожитої теплової енергії.

Позивач зобов`язується виробити та поставити теплову енергію Відповідачу для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а Відповідач зобов`язався отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в цьому Договорі (п. п. 1.1. Договору).

При виконанні умов цього Договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов`язуються керуватися тарифами, затвердженими у встановленому порядку, Положенням про Держенергонагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації теплових установ і мереж, нормативними актами з питань користування та розрахунків за енергоносії, чинним законодавством України (п. 2.1. Договору).

Відповідно до п. 2.2.1. Договору, Позивач зобов`язався безперебійно постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на межу балансової належності із Відповідачем (Додатки 3, 4) для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року згідно із заявленими Відповідачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеними в Додатку 1, до будинку за адресою: м. Київ, вул. Закревського, буд. 103.

Згідно з п. 2.3.1. Договору, Відповідач зобов`язується дотримуватись кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у Додатку 1, не допускаючи їх перевищення; своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними у Додатку 2.

Відповідач зобов`язується забезпечувати своєчасне надходження коштів на рахунки Позивача. Прийняття всіх заходів (в тому числі примусових) для стягнення коштів з боржників згідно з чинним законодавством України (п. 2.3.5. Договору).

Відповідно до п. 1 Додатку 2 до Договору розрахунки з Відповідачем за відпущену теплову енергію проводяться згідно з тарифами, затвердженими виконавчим органом Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 26.04.2018 року № 700, за кожну відпущену Гігакалорію (1 Гкал/грн.) без урахування ПДВ.

Відповідно до п. 10 Додатку 2 до Договору передбачено, що Відповідач на розрахунковий рахунок Позивача щомісячно забезпечує не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію на поточний рахунок Позивача; до 25 числа поточного місяця, сплачує вартість теплової енергії, яка використовується орендарями, на рахунки Позивач згідно з його розрахунком за кожною тарифною групою окремо.

Згідно з п. 3.1.Договору, Сторони несуть відповідальність за невиконання умов цього Договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб`єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Отже, за період постачання Позивачем теплової енергії у гарячій воді (з листопада 2019 року по липень 2020 року) при оформленні щомісячно рахунку-фактури останнім застосовувався затверджений тариф на теплову енергію, що підтверджується щомісячним обліковим записом.

Відповідно до п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 року № 1198 споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

На підтвердження факту постачання теплової енергії та підтвердження обсягу з відпущеної Відповідачу теплової енергії, Позивач надав до суду копію Договору № 1641541 від 30.08.2018 року на постачання теплової енергії у гарячій воді з додатками; копію листа від 31.05.2019 року за вих. № 30/вих/1-7909; копію листа від 11.09.2019 року за вих. № 30/1/1/3677; копії корінців нарядів на включення та відключення об`єктів тепло споживання складені КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО»; копію акту № 2041 про готовність вузла комерційного обліку Споживача до роботи; акти приймання-передавання товарної продукції за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року; облікові картки за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року; копії відомостей обліку параметрів теплопостачання за адресою м. Київ, вул. Миколи Закревського, буд. 103 за період з листопада 2019 по квітень 2020.

Відповідач в свою чергу, визнав наявність боргу пере відповідачем, надав заяву про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат та вказав, що компенсував позивачу судовий збір. Однак з розміром пені не погодився, просив її розмір зменшити на 80%.

Суд з цього приводу зазначає таке.

Впродовж спірного періоду Відповідачем було проведено ряд оплат за Договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 1641541 від 30.08.2018 року на загальну суму 391 771,10грн.(з ПДВ), у т.ч.: 04.12.2019р. - на суму 27 364,56грн. (віднесена на погашення заборгованості, що існувала станом на 01.11.2019р.); 24.01.2020р. - на суму 164 406,54грн.; 14.05.2020р. - на суму 100 000,00грн.; 29.05.2020р. - на суму 100 000,00грн.

16.10.2020 року та 21.10.2020 року Позивачем на погашення заборгованості за Договором було перераховано: 16.10.2020р. - 340 123,62 грн.; 21.10.2020р. - 100 000,00грн.,

Внаслідок чого його основний борг за Договором зменшився на 440 123,62грн., до 317 561,81грн. На підтвердження цього відповідач надав до суду оригінали відповідних платіжних доручень.

Платіжним дорученням №2052 від 28.08.2020р. Відповідачем було добровільно сплачено на погашення заборгованості за спожиту теплову енергію за Договором 92 561,81 грн., а 23.10.2020р. - ще 225 000,00грн. (п/д №2171 від 23.10.2020р.)

Таким чином, основна заборгованість Відповідача є погашеною у повному обсязі..

Окрім того, Відповідач у добровільному порядку сплатив:

- 3% річних у сумі 13 237,96грн. (п/д №2191 від 03.11.2020р.);

- інфляційну складову боргу у сумі 12 042,11грн. (п/д №2190 від 03.11.2020р.);

- відшкодував Позивачу в повному обсязі судовий збір у сумі 12 791,13грн. (п/д №2192 від 03.11.2020р.)

Отже, в цій частині позовних вимог слід закрити провадження.

Стосовно стягнення пені суд зазначає таке.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18.

Виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи інтереси обох сторін, беручи до уваги значний розмір пені та штрафу, а також виконання відповідачем свого зобов`язання, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені на 80%.

Положеннями статей 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України передбачено, що зобов`язання мають виконуватися сторонами належним чином згідно з умовами договору, вимогами кодексів та інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту чи інших вимог, які традиційно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх необхідних заходів для належного виконання нею зобов`язань.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтями 11, 509 ЦК України, передбачено, що договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Статтею 629 ЦК України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення Зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.2 ч.1 cm. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу вищевикладеного, беручи до уваги, що відповідачем частково надано суду належні докази на спростування викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають частковому задоволенню, а в частині сплачених сум - закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 549, 550, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173-175, 193, 232 ГК України, ст.ст. 33, 34, 73 , 74, 86, 98, 104, 129, 165, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» (02081, м. Київ, вул. Олени Пчілки, буд. 2, ) на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5; адреса для листування: 01032, м. Київ, вул. Жилянська, 83/53, ) 13955, 31 грн.

3. В іншій частині позовних вимог провадження закрити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24.11.2020 року.

Суддя М.В. Данилова