ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"23" листопада 2020 р. Справа № Б24/055-12 (911/3298/20)

Господарський суд Київської області у складі колегії суддів: головуючого судді Лопатіна А.В., суддів Мальованої Л.Я., Наріжного С.Ю., розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Азія-Лайн, Київська область, Бородянський район, смт. Немішаєве

до Кардіологічного санаторію Ворзель Національної академії наук України, Київська область, м. Ірпінь, смт. Ворзель

про стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 3660211,27 грн.

встановив:

До господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Азія-Лайн з позовною заявою до Кардіологічного санаторію Ворзель Національної академії наук України про стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 3660211,27 грн.

Вказану позовну заяву передано для розгляду в межах провадження у справі № Б24/055-12 про банкрутство Кардіологічного санаторію Ворзель Національної академії наук України.

Судом встановлено, що вказана позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 164, 172 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) з наступних підстав:

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною першою статті 172 ГПК України визначено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Відповідно до частини другої ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною першою статті 3 Закону України Про судовий збір встановлено, що судовий збір справляється, зокрема за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Приписами статті 4 Закону України Про судовий збір встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як встановлено судом, позивач звернувся до суду з позовною вимогою майнового характеру стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 3660211,27 грн., проте не надав доказів здійснення сплати судового збору у розмірі, встановленому Законом, що, згідно з розрахунком суду становить 54903,17 грн.

Натомість, позивачем до позовної заяви долучено клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, яке вмотивоване тим, що у позивача відсутні джерела фінансування, що унеможливлює здійснення сплати судового збору, що, в свою чергу, на переконання позивача, є підставою для відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Даний перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд в ухвалі від 05.03.2018 р. у справі № 910/20625/15.

Окрім зазначеного, висновку щодо того, що лише майновий стан сторони не є підставою для відстрочення сплати судового збору також дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 08.05.2020 р. у справі № 917/1423/19.

Отже, посилання заявника на скрутний майновий стан, який перешкоджає сплаті судового збору, не є підставою для відстрочення його сплати в силу статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що останній, посилаючись на скрутне матеріальне становище, неможливість здійснення сплати судового збору, жодних доказів на підтвердження зазначених обставин не подав, водночас відповідно до положень частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 129 Конституції України, відповідно до яких основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, вказана вимога позивача задоволенню не підлягає.

Окрім зазначеного, як доказ виконання положень статей 164, 172 ГПК України, направлення відповідачу копій позовної заяви і доданих до неї документів, позивачем надано поштову накладну та опис вкладення в цінний лист.

Разом з тим, в ході дослідження вказаних документів, судом встановлено, що їх є недостатньо для доведення вчинення вищевказаних дій, обов`язок здійснення яких покладено на позивача процесуальним законодавством, з огляду на таке:

По-перше, згідно змісту опису вкладення в цінний лист у відповідний лист вкладено лише позовну заяву, без копій долучених до неї документів.

По-друге, абзацом 27 пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 р. передбачено, що документом, який підтверджує надання послуг поштового зв`язку є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо). Таким чином, належним доказом надіслання копій позовної заяви і доданих до неї документів іншій стороні є, крім опису вкладення відправленої поштової кореспонденції, засвідченого підписом працівника відділення поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля цього відділення, розрахунковий документ поштової установи.

Згідно з частиною першою ст. 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Судом встановлено, що позивачем, звертаючись до суду з позовною заявою про стягнення 3660211,27 грн. не дотримано вимог, встановлених приписами статей 164, 172 ГПК України, а саме: не надано доказів сплати судового збору у розмірі, встановленому Законом, що в даному випадку становить 54903,17 грн.; не надано належних доказів направлення відповідачу копій позовної заяви і доданих до неї документів (опис вкладення відправленої поштової кореспонденції, засвідчений підписом працівника відділення поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля цього відділення, розрахунковий документ поштової установи), що відповідно до статті 174 цього Кодексу є підставою для залишення вказаної позовної заяви без руху.

Суд роз`яснює позивачу, що відповідно до частини третьої статті 174 ГПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, проте, згідно з частиною четвертою статті 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Вищевказані недоліки позовної заяви повинні бути усунуті позивачем у строк, що не повинен перевищувати десяти днів з дня вручення даної ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 164, 172, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Азія-Лайн до Кардіологічного санаторію Ворзель Національної академії наук України про стягнення 3660211,27 грн. залишити без руху.

2. Запропонувати позивачу в строк до десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки шляхом надання суду документів, на підтвердження дотримання вимог статей 164, 172 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 2 ст. 235, ч. 2 ст. 254, ст. 255 ГПК України.

Дата підписання 23.11.2020 р.

Головуючий суддя А.В. Лопатін

Судді Л.Я. Мальована

С.Ю. Наріжний