ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

19 листопада 2020 року м.Харків Справа № 913/526/20(913/627/20)
Провадження №913/627/20
Суддя Вінніков С.В., розглянувши матеріали
про стягнення 19 823 013 грн 57 коп.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Свинець.» (далі позивач, ТОВ «Свинець.») звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою від 11.11.2020 до Приватного акціонерного товариства «Іста-Центр» (далі відповідач, ПрАТ «Іста-Центр») про стягнення заборгованості внаслідок невиконання грошового зобов`язання за договором від 23.12.2013 №5/21-13 у сумі 19 823 013 грн 57 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає наступне.
23.12.2013 між Приватним акціонерним товариством «Свинець» (далі ПрАТ «Свинець») та відповідачем було укладено договір поставки №5/21-13 (далі договір) відповідно до якого, ПрАТ «Свинець» передає у власність, а ПрАТ «Іста-Центр» приймає та оплачує свинець марок С1 та С2С (далі товар) (п.1.1 договору).
Згідно з п.2.1 договору загальний обсяг поставки товару погоджується сторонами у cпецифікаціях (додатках), які є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до п.2.3 договору, найменування, кількість, ціна та строки поставки партії товару погоджуються сторонами в специфікаціях (додатках).
Відповідно до п.5.1 договору постачальник та покупець несуть відповідальність за порушення договору відповідно до діючого законодавства України.
03.01.2014 між сторонами підписано додаткову угоду №1 до договору, якою, окрім іншого, сторони договору внесли зміни до п.1.1 щодо доповнення переліком товару, що поставлятиметься - додано сплав свинцево-сурм`янистий марки ССуА, змінено п.3.2.3 договору щодо визначення формули за якою визначається ціна товару та додано п.3.6 відповідно до якого сторони домовилися про обов`язкове щомісячне підписання акту звірки взаємних розрахунків.
29.08.2014 між сторонами підписано додаткову угоду №2 до договору якою, сторони договору змінили п.8.5 договору яким визначили, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2015 року, а також автоматичну його пролонгацію, якщо одна зі cторін не заявить протягом місяця про закінчення терміну дії договору.
05.10.2015 сторони підписали додаткову угоду №4, якою внесли зміни в п.1.1 шляхом додавання до товару - додано сплав свинцево-сурм`янистий марки ССу3 та внесли зміни до п.3.1.1. щодо вирахування ціни товару.
27.04.2017 відбулося перетворення ПрАТ «Свинець» у ТОВ «Свинець.» відповідно до рішення акціонерів №29 та затверджено передавальний акт протоколом загальних зборів акціонерів ПрАТ «Свинець» від 12.10.2017 №30.
18.10.2017 укладено Додаткову угоду №7 до договору, якою сторони погодили, що всі права за договором перейшли до ТОВ «Свинець.».
Позивач, на виконання умов договору, поставив відповідачу товар, проте, в порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання щодо сплати рахунків за поставлений товар не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 19 823 013 грн 57 коп.
Станом на день звернення з позовною заявою перерахувань від відповідача за поставлений товар не надходило.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2020 справа передана на розгляд судді Віннікову С.В.
Розглянувши матеріали позовної заяви, господарський суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
За умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Кодексу України з процедур банкрутства, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.
В провадженні Господарського суду Луганської області (суддя Вінніков С.В.) перебуває справа №913/526/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване підприємство «Свинець» до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Свинець.» про банкрутство.
Ухвалою господарського суду від 05.10.2020 у справі №913/526/20 відкрите провадження у справі №913/526/20 та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, з огляду на що і розгляд цієї позовної заяви має здійснюватися в межах справи №913/526/20.
Згідно з п.2 ч.1 ст.164 Господарського процесуального кодексу України ( далі - ГПК України) до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Підпунктом 1 п.2 ч.2 вказаної статті передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, враховуючи приписи п.3 ч.1 ст.163 ГПК України, за заявленими позивачем позовними вимогами (19 823 013 грн 57 коп.) підлягає сплаті судовий збір у сумі 297 345 грн 20 коп.
Позивачем на підтвердження сплати судового збору надано платіжне доручення від 08.10.2020 №511 на суму 4 204 грн 00 коп.
Таким чином недоплата судового збору складає 293 141 грн 20 коп.
Також позивачем подане клопотання про відстрочення сплати судового від 11.11.2020, у якому просить відстрочити сплату судового збору до винесення рішення у справі.
В обґрунтування вказаного клопотання ТОВ «Свинець.» посилається на те, що відносно підприємства порушено справу про банкрутство №913/526/20, а стягнення заборгованості з ПрАТ «Іста-Центр» за договором поставки №5/21-13 дозволить погасити заборгованість боржника перед кредиторами.
Зазначив, що не має фінансової спроможності сплатити відразу повну суму судового збору.
Відносно вказаного клопотання суд зазначає наступне.
Конституційний Суд України у рішенні від 28.11.2013 №12-рп/2013 звертав увагу на те, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981 №R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (пп.12 п.D).
Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Відповідно до практики ЄСПЛ в деяких справах, особливо в тих, де обмеження, про які йдеться, стосувалися умов прийнятності апеляції, або в тих, де інтереси правосуддя вимагали, щоб заявник у зв`язку зі своєю апеляцією надавав гарантію сплати судових витрат, понесених іншою стороною, на «доступ особи до суду» можуть бути накладені різноманітні обмеження, включно з фінансовими (рішення від 19.12.1997 у справі «Бруала Гомес де ла Торре проти Іспанії», 1997-VIII, с.2955, п.33; та рішення суду від 13.07.1995 у справі «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства», серія A, №316-B, с.80-81, п.61 і наступні).
У ст.8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити його від сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Отже, чинне законодавство України надає судам дискреційні повноваження вирішувати питання про звільнення від сплати судового збору, зменшення його розміру або надання відстрочки (розстрочки) його сплати. Однак, такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати вагомі підстави відмови у задоволенні відповідних заяв (клопотань), оскільки відсутність обґрунтування, так само як і безпідставна відмова, може стати перешкодою в реалізації права на доступ до суду, гарантованого у п.1 ст.6 Конвенції.
Суд вважає за необхідне зазначити, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у справі на всіх етапах розгляду, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії»).
Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України»).
У ст.6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Також, як уже зазначалось судом, у відношенні позивача - ТОВ «Свинець.», порушено провадження у справі про банкрутство №913/526/20.
У ст.1 Кодексу з процедур банкрутства дається визначення банкрутство це визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедури санації та реструктуризації і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Кодексом, грошові вимоги кредиторів інакше, ніж через застосування ліквідаційної процедури.
Також дається визначення неплатоспроможність це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.
Суд зауважує, що після відкриття провадження у справі про банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі. Щодо боржника норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні у порівнянні з іншими нормами чинного законодавства.
У даному випадку суд бере до уваги, що вирішення спору у справі №913/627/20 може вплинути на розгляд справи про банкрутство, оскільки задоволення позовних вимог надасть можливість ТОВ «Свинець.» розрахуватися з кредиторами та відновити свою платоспроможність.
Також судом враховується, що ТОВ «Свинець.» сплачено частково суму судового збору.
З огляду на викладене суд приходить до висновку про задоволення клопотання ТОВ «Свинець.» від 11.11.2020 про відстрочення сплати судового до ухвалення судового рішення у справі.
Таким чином господарський суд приходить до висновку, що позовна заява та додатки до неї відповідають вимогам ст.ст.162-164 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України); підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження не встановлено.
Відтак подані матеріали є достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.
За змістом абз.2 ч.3 ст.12 ГПК України загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до п.8 ч.4 ст.247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 051 000 грн 00 коп.).
Ураховуючи те, що ціна позову за вимогами позивача складає 19 823 013 грн 57 коп., дана справа підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження.
Відповідно до п.8 ч.2 ст.176 ГПК України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначається строк для подання відповідачем відзиву на позов.
Частиною 8 ст.165 ГПК України встановлено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Керуючись ст.ст.12, 120, 121, 176, 177, 181, 182, 232 - 234 ГПК України, суд

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Свинець.» від 11.11.2020 про відстрочення сплати судового збору задовольнити.
2. Відстрочити Товариству з обмеженою відповідальністю «Свинець.» сплату судового збору в сумі 293 141 грн 20 коп. до ухвалення судового рішення у справі.
3. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.
4. Справу розглядати за правилами загального позовного провадження.
5. Підготовче засідання призначити на 14 грудня 2020 року о 10 год. 45 хв.
6. Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду за адресою: просп.Науки, буд.5, м.Харків, у залі судових засідань №108.
7. Явку представників сторін визнати необов`язковою.
8. Встановити відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали. У випадку подання відповідачем відзиву подати суду докази його надіслання (надання) з усіма додатками позивачу.
9. Звернути увагу відповідача, що він повинен подати суду докази разом з поданням відзиву (ч.3 ст.80 ГПК України). У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (відповідно до ст.178 ГПК України).
10. Повідомити учасників справи про наявність у суду технічної можливості забезпечення учасникам справи права брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відповідно до ст.197 ГПК України та Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.04.2020 №196.
11. Звернути увагу учасників судового процесу, що відповідно до п.5.27 Національного стандарту України «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації» (ДСТУ 4163-2003) передбачено, що відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.
12. Звернути увагу учасників справи на процесуальні права та обов`язки, передбачені ст.46 ГПК України, зокрема в частині строків подання до суду заяв про збільшення/зменшення позовних вимог, зміни предмету або підстави позову та доказів направлення копій таких заяв та доданих до них документів іншим учасникам справи, а також щодо наслідків неподання таких доказів суду (ч.ч.2, 3, 5 ст.46 ГПК України).
13. Звернути увагу учасників справи на порядок подання доказів, встановлений у ст.80 ГПК України, та наслідки неподання їх та доказів їх направлення іншим учасникам справи. У випадку неможливості учасником справи самостійно надати докази - він вправі подати клопотання про витребування доказів судом у строки, встановлені у ч.ч.2, 3 ст.80 ГПК України (ч.1 ст.81 ГПК України).
14. Звернути увагу учасників справи, що при визначенні строків отримання ними процесуальних документів від суду та від інших учасників справи, з метою недопущення зловживанням процесуальними правами, судом враховуються Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958.
Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання 19.11.2020 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суд доводить до відома учасників судового процесу, що вони можуть отримувати інформацію у справі, що розглядається за офіційною вебадресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України - https://court.gov.ua/fair/

Суддя С.В. Вінніков