ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17 листопада 2020 року Справа № 903/524/20

за первісним позовом: Приватного підприємства «КВД ГРУП», м.Луцьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД», м.Луцьк

про стягнення 723 602 грн. 16 коп.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД», м.Луцьк

до Приватного підприємства «КВД ГРУП», м.Луцьк

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача за зустрічним позовом Приватне підприємство «КВІД КОМ», м.Луцьк

про визнання договору про відступлення права вимоги (цесії) недійсним

Головуючий суддя Шум М. С.

Секретар судового засідання: Вижовець М. О.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом: Довжик Р. С., адвокат

від відповідача за первісним позовом: Пащук В. С., адвокат

третя особа за зустрічним позовом: н/з

встановив: Приватне підприємство «КВД ГРУП» в позовній заяві до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД» просить суд стягнути з відповідача 723 602 грн. 16 коп. основного боргу згідно з договором поставки №95п19 від 02.01.2019 та судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань в частині повної та вчасної оплати поставленого товару згідно з договором поставки №95п19 від 02.01.2019. При цьому, до позивача право вимоги за договором поставки перейшло від ПП «КВІД КОМ» за договором відступлення права вимоги (цесії) від 30.06.2020.

Ухвалою суду від 24.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У відзиві на позовну заяву відповідач у позові просить відмовити, зазначає, що договір цесії від 30.06.2020 про відступлення права вимоги за договором поставки №95п19 від 02.01.2019 є таким, що укладений з порушенням ст.ст.628-629 ЦК України. Крім того, в додатку до позовної заяви позивачем додано видаткові накладні про поставку товару по договору №62П18 від 26.01.2018, відступлення права вимоги по якому договором цесії від 30.06.2020 не передбачено.

ТзОВ «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД» подало зустрічну позовну заяву про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії).

Ухвалою суду від 18.08.2020 зустрічну позовну заяву №202 від 12.08.2020 (вх.№01-50/621/20 від 12.08.2020) Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД» до Приватного підприємства «КВД ГРУП» про визнання договору про відступлення права вимоги (цесії) недійсним об`єднано в одне провадження з первісним позовом для спільного розгляду. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача за зустрічним позовом Приватне підприємство «КВІД КОМ». Справу №903/524/20 постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 15.09.2020.

Ухвалою суду від 15.09.2020 розгляд справи в підготовчому засіданні відкладено на 06.10.2020.

У відзиві на зустрічну позовну заяву ПП «КВД ГРУП» зазначає, що ПП «КВІД КОМ» надіслано ТзОВ «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД» повідомлення від 22.06.2020 про намір укласти договір відступлення права вимоги з ПП «КВД ГРУП» та проханням повідомити у разі наявності заперечень до укладення даного договору цесії. Не отримавши відповіді, укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) від 30.06.2020, про що ТзОВ «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД» був також повідомлений відповідним листом. Такі обставини позивач за зустрічним позовом вважає мовчазною згодою на укладення оспорюваного договору цесії.

Крім того, позивач за зустрічним позовом вважає, що ПП «КВІД КОМ» не обмежене умовами договору поставки щодо того, що укладення договору цесії не могло бути без письмової згоди другої сторони договору.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні 06.10.2020 подав клопотання про долучення до матеріалів справи копії договору про надання правової допомоги, акту здачі-прийняття робіт до нього, рахунку-фактури, платіжного доручення від 17.07.2020 про сплату коштів за юридичні послуги в розмірі 50 000 грн. 00 коп. Копії таких документів в судовому засіданні надані представнику іншої сторони. Відповідне клопотання долучено до матеріалів справи.

Представник ТзОВ «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД» 06.10.2020 подав заяву про уточнення позовних вимог за зустрічним позовом. У відповідній заяві позивач за зустрічним позовом прохальну частину заяви просить вважати: прошу визнати недійсним договір про відступлення права вимоги (цесії), укладений 30.06.2020 між ПП «КВІД КОМ» та ПП «КВД ГРУП». Відповідна заява долучена до матеріалів справи.

Відповідна заява до початку розгляду справи по суті протокольною ухвалою суду від 20.10.2020 прийнята судом та долучена до матеріалів справи.

В запереченнях на відзив на зустрічну позовну заяву від 22.10.2020 №257 ТзОВ «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД» зазначає, що жодних листів-повідомлень від 22.06.2020 про наміри відступити право вимоги ПП «КВІД КОМ» не направлялось та позивачем за зустрічним позовом не отримувалось. Долучені до відзиву копії конверта та опису вкладення є штучно створеними доказами, квитанції або касового чеку до відзиву на зустрічну позовну заяву не додано, номер поштового відправлення, штриховий кодовий ідентифікатор, за якими можна було б перевірити хід пересилання відправлення, відсутній, як на конверті, так і на описі вкладення в цінний лист. На договірні відносини, що складалися між сторонами не має підстав посилатися на спеціальний ЗУ «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», на який посилається відповідач за зустрічним позовом та зазначає про отримання мовчазної згоди на укладення оспорюваного договору про відступлення права вимоги. Лише отримавши письмову згоду ТзОВ «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД» ПП «КВІД КОМ» міг відступити право вимоги за договором поставки №95п19 від 02.01.2019, як те передбачено п. 14.4 такого договору.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримав повністю. Щодо посилань у накладних на інший договір зазначив про технічну помилку, а також про ту обставину, що в період поставки товару жодних інших договірних відносин між сторонами, ніж ті, які виникли на підставі договору №95п19 від 02.01.2019, не існувало. Відповідна обставина підтверджується накладними на повернення, які містяться в матеріалах справи та складені до договору поставки №95п19 від 02.01.2019.

Позовні вимоги за зустрічним позовом заперечує повністю, зазначає, що ТзОВ «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД» жодних заперечень щодо укладення договору цесії від 30.06.2020 не висловив, хоча був повідомлений про намір укласти такий договір листом.

Відповідач за первісним позовом позовні вимоги заперечує повністю з підстав викладених у відзиві на первісний позов та у зустрічній позовній заяві. Зазначає, що жодних зобов`язань перед ПП «КВД ГРУП» немає, письмової згоди на укладення договору цесії від 30.06.2020 не надавалося, жодних листів від ПП «КВІД КОМ» не отримував, в накладних, що долучені до матеріалів справи, міститься посилання на інший договір.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

02.01.2019 між Приватним підприємством «КВІД КОМ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД» укладено договір поставки №95п19 ( Т.1, а. с. 11-17).

Згідно ст.265 ГК України, ст. 712 ЦК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно з п. п. 2.1, 7.1, 8.2.1, 8.2.2, 13.1, 13.2 договору ПП «КВІД КОМ» зобов`язується поставити і передати у власність ТзОВ «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД» товар, а ТзОВ «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД» зобов`язується прийняти цей товар і здійснити оплату відповідно до умов цього договору. Перехід права власності на товар та ризику випадкової загибелі чи пошкодження відбувається з моменту підписання уповноваженими представниками сторін накладної, що засвідчує момент передачі товару ТзОВ «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД». ТзОВ «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД» здійснює оплату за поставлений товар шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ПП «КВІД КОМ» на 28 календарний день з моменту поставки. Оплата здійснюється в національній валюті України. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 30.01.2020, а в частині взаєморозрахунків - до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань. Строк дії договору вважається автоматично пролонгованим на 1 рік, якщо від жодної із сторін за місяць до закінчення строку дії договору не надійшла вимога про його припинення.

Додатковою угодою від 02.01.2019 до договору поставки №95п19 від 02.01.2019 сторони узгодили доповнити договір поставки, зокрема, пунктами про те, що ТзОВ «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД» має право повернути товар. У разі повернення товару ТзОВ «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД» зобов`язаний належним чином оформити повернення, а ПП «КВІД КОМ» зобов`язаний прийняти повернення товару та протягом двох календарних днів забезпечити його вивіз і належно оформити необхідні документи. У випадку повернення товару зменшується кредиторська заборгованість ТзОВ «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД» (Т. 1, а. с. 18).

Договір поставки №95п19 від 02.01.2019 з додатками недійсним в судовому порядку не визнавався.

В період з 06.12.2019 по 23.05.2020 ПП «КВІД КОМ» поставив, а ТзОВ «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД» отримав у власність товар на загальну суму 2 458 270 грн. 27 коп., що підтверджується долученими до матеріалів справи видатковими накладними та товарно-транспортними накладними (Т. 1, а. с. 22-134).

Крім того, згідно з актом звірки взаємних розрахунків, що підписаний та скріплений печатками ТзОВ «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД» та ПП «КВІД КОМ» заборгованість відповідача за зустрічним позовом перед ПП «КВІД КОМ» становить 913 277 грн. 22 коп. (Т. 1, а. с. 207).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 05.03.2019 №910/1389/18 зазначив, що акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

ТзОВ «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД», в свою чергу, отриманий товар оплатив частково на суму 2 420 955 грн. 00 коп., що підтверджується банківськими виписками за період з грудня 2019 року по травень 2020 року та угодами про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог, які долучені до матеріалів справи (Т. 1, а. с. 108-206).

Поряд з цим, ТзОВ «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД», як покупець частково повернув ПП «КВІД КОМ», як постачальнику товар на загальну суму 226 990 грн. 33 коп., що підтверджується долученими до матеріалів справи накладними на повернення (Т. 1, а. с. 135-163).

В період поставки зазначеного вище товару, а також господарських операцій щодо повернення товару між сторонами не існувало інших договірних відносин, ніж ті, що виникли на підставі договору поставки №95п19 від 02.01.2019. Посилання на відповідний договір містяться у накладних на повернення товару, а також у призначеннях платежу з оплати отриманого за договором товару. Відтак, суд не приймає до уваги твердження відповідача за первісним позовом про те, що товар поставлений на виконання іншого договору.

Отримання зазначеного вище товар відповідач не оспорює.

З врахуванням викладеного, ТзОВ «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД» прийняв, проте не оплатив в строки, встановлені договором поставки №95п19 від 02.01.2019 (28 календарних днів з моменту поставки), товар по відповідному договору на загальну суму 723 602 грн. 16 коп.

Сума боргу відповідачем за зустрічним позовом не оспорюється.

Враховуючи позицію Касаційного господарського суду, наявність акту звірки взаємних розрахунків, видаткових накладних (первинні документи) на підтвердження здійснення поставки між ПП «КВІД КОМ» та ТзОВ «КОНТИНІМ-ТРЕЙД», не оспорення відповідачем факту здійснення поставки, часткових проплат за товар, накладних повернення, заборгованість ТзОВ «КОНТИНІУМ ТРЕЙД» на суму 723 602 грн. 16 коп. по договору поставки №95п19 від 02.01.2019 підставна, оскільки згідно з ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Щодо права ТзОВ «КВД ГРУП» на стягнення відповідної заборгованості з ТзОВ «КОНТИНІМ-ТРЕЙД» за договором поставки №95п19 від 02.01.2019, а також зустрічної позовної заяви ТзОВ «КОНТИНІМ-ТРЕЙД» про визнання недійсним договору цесії від 30.06.2020, що укладений між позивачем за первісним позовом та ПП «КВІД КОМ» судом встановлено:

30.06.2020 між Приватним підприємством «КВІД КОМ» (цедент) та Приватним підприємством «КВД ГРУП» (цесіонарій) укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) (Т. 1, а. с. 164-165).

Відповідно до п.п. 1, 2, 3 договору цедент відступає цесіонарію, а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові на суму 723 602 грн. 16 коп. та сплачує цеденту суму грошових коштів в розмірі і в строки, визначені умовами цього договору. Цесіонарій стає новим кредитором у зобов`язанні на суму 723 602 грн. 16 коп., яке виникло між цедентом та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД», на підставі договору поставки №95п19 від 02.01.2019 та підтверджується актом звірки взаєморозрахунків станом на 30.11.2019 підписаним між ПП «КВІД КОМ» та ТзОВ «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД». За цим договором цесіонарій набуває право вимагати від ТзОВ «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД» належного виконання обов`язку останнього, що виникло за договором поставки на суму 723 602 грн. 16 коп. До цесіонарія переходить зазначене право вимоги цедента в обсязі та на умовах, що зазначені в пункті 3 договору та існують на момент укладення цього договору у зв`язку з непроведенням ТзОВ «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД» розрахунків.

Відповідач, обґрунтовуючи зустрічну позовну заяву про визнання зазначеного договору відступлення права вимоги недійсним, зазначає, що пунктом 14.4 договору поставки №95п19 від 02.01.2019 зазначено, що жодна із сторін не має права передавати свої права і обов`язки, які випливають із договору третім особам без письмової згоди на це іншої сторони. Відповідач жодної згоди на укладення договору про відступлення прав вимоги за договором поставки не надавав. В пункті 4 оспорюваного договору цесії зазначено, що договір поставки не містить заборони щодо заміни кредитора у зобов`язанні без згоди боржника.

Відтак, ПП «КВІД КОМ» та ПП «КВД ГРУП» в порушення приписів ст.ст. 512, 514, ч. 1 ст. 516 ЦК, п. 14.4 договору поставки №95п19 від 02.01.2019 підписали договорів цесії від 30.06.2020. Відповідач зазначає правові позиції викладені Верховним Судом у постановах №910/10412/18 від 05.06.2019, №904/11838/16 від 22.05.2018, №904/9674/16 від 02.03.2019, а також правові позиції щодо можливості оспорення дійсності договору заінтересованою особою - не стороною договору.

За положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ч. 1 ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

З аналізу наведених норм убачається, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання своїх обов`язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів, однак сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.

Пунктом 14.4 договору поставки №95п19 від 02.01.2019 що жодна із сторін не має права передавати свої права і обов`язки, які випливають із договору третім особам без письмової згоди на це іншої сторони.

Суд дослідивши долучені до матеріалів справи докази дійшов висновку про дотримання ПП «КВІД КОМ» приписів чинного законодавства та умов договору поставки №95п19 від 02.01.2019 щодо порядку укладення договору про відступлення права вимоги за цим договором поставки.

Як встановлено судом, 22.06.2020 ПП «КВІД КОМ» надіслав на адресу ТзОВ «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД» (пр. Соборності, 43, м.Луцьк) лист про намір укласти договір відступлення права вимоги (цесії) з ПП «КВД ГРУП» та проханням надати відповідь та повідомити у разі наявності заперечень, відповідно до п. 14.4 договору (Т. 2, а. с. 18-20).

Так як ПП «КВІД КОМ» у відповідному листі просило ТзОВ «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД» у разі наявності заперечень щодо укладення договору цесії повідомити про такі, проте відповідач таких заперечень не висунув, листа-відповіді не надіслав, що з врахуванням змісту листа від 22.06.2020 розцінено ПП «КВІД КОМ» як згоду на укладення договору цесії. Відтак, суд вважає, що ПП «КВІД КОМ» та ПП «КВД ГРУП» правомірно укладено договорі про відступлення права вимоги від 30.06.2020.

А відтак, право вимоги заборгованості на суму 723 602 грн. 16 коп. згідно з договором поставки №95п19 від 02.01.2019 перейшло від ПП «КВІД КОМ» до ПП «КВД ГУП» на підставі договору про відступлення права вимоги від 30.06.2020.

Крім того, позивач за первісним позовом 07.07.2020 надіслав на адресу відповідача за первісним позовом повідомлення від 30.06.2020 про укладення договору про відступлення права вимоги на суму 723 602 грн. 16 коп., яке виникло на підставі договору поставки №95п19 від 02.01.2019 та зазначив реквізити для перерахування відповідної заборгованості (Т. 2, а. с. 21-22).

ТзОВ «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД» залишено відповідне повідомлення без відповіді.

Відтак, підстав визнавати недійсним договір цесії від 30.06.2020, що укладений між позивачем за первісним позовом та ПП «КВІД КОМ» у суду немає.

Заборгованість ТзОВ «КОНТИНІУМ ТРЕЙД» на суму 723 602 грн. 16 коп. по договору поставки №95п19 від 02.01.2019 підставна та підлягає до стягнення на користь ТзОВ «КВД ГРУП», оскільки згідно з ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Витрати по сплаті судового збору за первісним позовом в сумі 10 854 грн. 03 коп. відповідно до ст. 129 ГПК України слід віднести на відповідача за первісним позовом.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частина 3 стаття 123 Господарського процесуального кодексу України).

В позовній заяві ПП «КВД ГРУП» просить суд стягнути з відповідача витрати, сплачені на правову допомогу, попередній розрахунок судових витрат на правову допомогу зазначає в сумі 50 000 грн. 00 коп. До позовної заяви долучено договір про надання правової допомоги №02/07-20 від 01.07.2020, що укладений між ПП «КВД ГРУП» та адвокатом Довжиком Романом Степановичем, Ордер на надання правової допомоги №000076214 від 16.07.2020.

Представник позивача за первісним позовом - адвокат Довжик Р. С. в судовому засіданні 06.10.2020 подав клопотання про долучення до матеріалів справи копії договору про надання правової допомоги, акту здачі-прийняття робіт до нього, рахунку-фактури, платіжного доручення від 17.07.2020 про сплату коштів за юридичні послуги в розмірі 50 000 грн. 00 коп. Копії таких документів в судовому засіданні надані представнику іншої сторони.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано:

- договір про надання правової допомоги №02/07-20 від 01.07.2020, що укладений між ПП «КВД ГРУП» та адвокатом Довжиком Романом Степановичем, відповідно до якого вартість послуг, передбачених цим договором, складається з вартості самих послуг та фактично понесених адвокатом витрат. Об`єм виконаних робіт та вартість наданих послуг зазначається в акті приймання-передачі наданих послуг до договору, який є його невід`ємною частиною;

- ордер на надання правової допомоги №000076214 від 16.07.2020;

- акт здачі-прийняття робіт №ОУ-0000049 до договору про надання правової допомоги №02/07-20 від 01.07.2020 на суму 50 000 грн. 00 коп.;

- платіжне доручення про сплату позивачем адвокату коштів в сумі 50 000 грн. 00 коп. за юридичні послуги згідно з рахунком-фактури , який також долучено до матеріалів справи.

Відповідно до частини 1 статті 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно з підпунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частинами 3 та 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Таких доказів або обґрунтувань, в тому числі розрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або неналежність послуг адвоката до справи, відповідач за первісним позовом не надав. Між тим, суд дослідив додані до заяви про стягнення фактичних витрат на професійну правничу допомогу докази (рахунки, акт виконаних робіт) та не встановив недотримання відповідачем (його представником) вимог частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Відповідач за первісним позовом не звертався до суду із клопотанням про зменшення розміру витрат позивача за первісним позовом на професійну правничу допомогу.

З огляду на викладене, за відсутності клопотання відповідача про зменшення таких витрат, вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 грн. підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232, 237, 238, 241, 247- 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Первісну позовну заяву задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТИНІУМ-ТРЕЙД» (проспект Соборності, 43, м.Луцьк, ) на користь Приватного підприємства «КВД ГРУП» (вул. Підгаєцька, 13А, м.Луцьк, )

- 723 602 грн. 16 коп. основного боргу, 10 854 грн. 03 коп. судового збору, 50 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, а всього: 784 456 грн. 19 коп. (сімсот вісімдесят чотири тисячі чотириста пятдесят шість грн. 19 коп.).

3. В задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити.

Повний текст рішення

складено 25.11.2020

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. ст. 255, 256 ГПК України.

Суддя М. С. Шум