Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" листопада 2020 р. м. Житомир Справа № 906/1346/20

Господарський суд Житомирської області у складі судді Маріщенко Л.О.,

розглянувши заяву від 10.11.2020 Приватного підприємства "Консалтінг - агенція "Кредо" про забезпечення позову до подачі позовної заяви у справі №906/1346/20 щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Север-сталь-конструкція"

ВСТАНОВИВ:

16.11.2020 до Господарського суду Житомирської області від Приватного підприємства "Консалтінг - Агенція "Кредо" надійшла заява про забезпечення позову до подання позовної заяви ціною 3 181 770,63 грн, відповідно до якої заявник просить господарський суд:

1. накласти арешт та заборонити вчиняти будь-які дії щодо відчуження у будь-який спосіб наступного майна, конструкцій та матеріалів, належних Товариству з обмеженою відповідальністю "Север-Сталь-Конструкція", які знаходяться в орендованому ним приміщенні за адресою: м.Житомир, вул.Заводська,4, а саме:

- полуавтомат зварювальний «Тесла» - 2 шт;

- автомат зварювальний «Трактор» - 1 шт;

- апарат плазменної різки «Тесла» -1 шт;

- зварювальний інвектор - 3 шт;

- ВДУ-500 - 1 шт;

- пилка для різки металу - 1 шт;

- пилка маятникова - 1 шт;

- покрасочний апарат - 1 шт;

- битовка будівельна - 2 шт;

- металоконструкції:

1. ГОП-1 (мостова колона) - 2 шт;

2. ГОП-2 (мостова колона) - 2 шт;

3. ПЛ-1 (площадка мостова) - 3 шт;

4. ПЛ-2 (площадка мостова) - 6 шт;

5. К (колона трубчата) - 13 шт;

- сортовий метал:

1. труба 100x50x4 L-l 1 м - 22 шт;

2. труба 100x50x4 L-4 м - 17 шт;

3. швелер 100 L-l 1 м - 49 шт;

L-4 м - 49 шт;

L-6 м - 4 шт;

L-1,4 м- 78 шт.

4. балка ХА-400 L-1,5 м - 12 шт;

L-2,2 м - 4 шт;

L-4,8 м - 4 шт;

L-4,5 м - 2 шт.

2. Накласти арешт на рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю "Север-Сталь-Конструкція" у Житомир. РУ АТ КБ «ПриватБанк» м.Житомир НОМЕР_1 та АБ «Укргазбанк» НОМЕР_2 та інших рахунках Товариства в банківських установах.

Заява про забезпечення позову обґрунтована такими обставинами:

Між Приватним підприємством "Консалтінг-Агенція" Кредо" (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Север-Сталь-Конструкція" (Орендар) було укладено низку договорів оренди, саме:

-договір оренди виробничого приміщення №ОВ-05-18/Ж від 02.01.2018 р.;

-договір оренди виробничого приміщення №ОВ-07-20/Ж від 02.01.2020 р.;

-договір оренди виробничого обладнання №О-06-18/Ж від 02.01.2018 р.;

-договір оренди виробничого обладнання №О-08-20/Ж від 02.01.2020 р.

Свої зобов`язання орендар виконував неналежним чином, внаслідок цього за вищезазначеними договорами станом на 16.09.2020 р. виникла заборгованість зі сплати орендної плати в загальному розмірі 854 840,00 грн.

Оскільки будь-які дії щодо погашення вказаної заборгованості Орендарем не вчинялись, Орендодавець 16.09.2020 р. направив на його адресу відповідну претензію з вимогою погасити заборгованість та штрафні санкції. Вказана претензія була отримана представником Товариства 21.09.2020 р., що свідчить про його обізнаність з вимогами Підприємства.

Оскільки представники Товариства орендаря зазначали про відсутність відповідних грошових коштів для погашення існуючої заборгованості перед орендодавцем, представниками підприємства заявника було оглянуті приміщення, що орендуються та встановлено наявність майна та матеріалів, належних орендарю, а саме:

- полуавтомат зварювальний «Тесла» - 2 шт;

- автомат зварювальний «Трактор» - 1 шт;

- апарат плазменної різки «Тесла» -1 шт;

- зварювальний інвектор - 3 шт;

- ВДУ-500 - 1 шт;

- пилка для різки металу - 1 шт;

- пилка маятникова - 1 шт;

- покрасочний апарат - 1 шт;

- битовка будівельна - 2 шт;

- металоконструкції:

1. ГОП-1 (мостова колона) - 2 шт;

2. ГОП-2 (мостова колона) - 2 шт;

3. ПЛ-1 (площадка мостова) - 3 шт;

4. ПЛ-2 (площадка мостова) - 6 шт;

5. К (колона трубчата) - 13 шт;

- сортовий метал:

1. труба 100x50x4 L-l 1 м - 22 шт;

2. труба 100x50x4 L-4 м - 17 шт;

3. швелер 100 L-l 1 м - 49 шт;

L-4 м - 49 шт;

L-6 м - 4 шт;

L-1,4 м- 78 шт.

4. балка ХА-400 L-1,5 м - 12 шт;

L-2,2 м - 4 шт;

L-4,8 м - 4 шт;

L-4,5 м - 2 шт.

З метою врегулювання спірної ситуації орендодавцем було запропоновано здійснити комісійну оцінку зазначеного майна та матеріалів, належних орендарю та передати їх в рахунок погашення існуючої заборгованості. На вказану пропозицію орендар не погодився.

Як зазначає заявник умовою застосування заходів для забезпечення позову за вимогами майнового характеру є обґрунтоване припущення, що майно та грошові кошти, які є у контрагента на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.01.2020 р. по справі №922/2163/17).

Також, заявник зазначає, що на час подання підприємством заяви представниками орендаря не вчинено будь-яких дій щодо врегулювання спірної ситуації. Більш того, розуміючи ситуацію, що склалась, усвідомлюючи можливість подання орендодавцем відповідного позову про стягнення заборгованості по вищезазначеним договорам оренди, з 09.11.2020 р. представниками товариства почали вживатись спроби вивезення з орендованих приміщень, що розташовані за адресою: м.Житомир, вул. Заводська,4 зазначеного майна та матеріалів.

Так, з поданої заяви вбачається, що представником підприємства Гуменюком С.Л. 09.11.2020 р. о 10 год 00 хв. виявлено перед в`їздом на територію підприємства (м.Житомир, вул.Заводська,4), де розташовані орендовані приміщення товариства, декілька автомобілів, в т.ч. вантажних, які заблокували в`їзд-виїзд з території підприємства та намагались протиправно потрапити на територію, належну підприємству для вивезення вищезазначених товаро-матеріальних цінностей. Після виклику о 10 год. 30 хв. представників територіального підрозділу Нацполіції в`їзд-виїзд було деблоковано, а вказані автомобілі поїхали з місця події.

Тому заявник вважає, що наявність вказаних фактичних обставин свідчить про вчинення орендарем дій, спрямованих на виведення з власності товариства належного йому майна з метою уникнення від виконання своїх договірних зобов`язань після пред`явлення підприємством відповідної претензії та позовної заяви до суду і тому просить вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладання арешту на вказане вище майно боржника та його рахунки відкриті в банківських установах.

Окрім цього, вважає за доцільне додатково заборонити ТОВ "Север-сталь-конструкція" вчиняти будь-які дії щодо відчуження у будь-який спосіб вищезазначеного майна, конструкцій та матеріалів.

Також заявник повідомляє, що ціна позову, забезпечити який він просить становить - 3 181 770,63 грн.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 ГПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи. Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (ст.ст. 136, 137 ГПК України).

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст.74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

Як вбачається з поданої заяви про забезпечення позову предметом позову у справі №906/1346/20 є вимоги про стягнення з боржника коштів у розмірі 3 181 770,63 грн за невиконання умов укладених між сторонами договорів оренди в частині сплати орендної плати.

Заявник, з метою забезпечення позову, просить суд накласти арешт зокрема на майно належне орендарю та заборонити вчиняти будь-які дії щодо відчуження цього майна, однак у такому випадку відсутній зв`язок між вказаним заходом забезпечення позову та предметом позовної вимоги, оскільки майно не належить до предмета спору у даній справі.

Отже інтерес, про захист якого просить заявник, не стосується позовної вимоги щодо стягнення заборгованості, яка визначається у грошовому еквіваленті, а тому арешт майна не можна вважати співмірним та адекватним із даною позовною вимогою, що виключає застосування заходів забезпечення, про які просить заявник.

Окрім наведеного слід зазначити, що відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 р.) особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У якості підстави для накладення арешту на майно відповідача заявник вказує на порушення ТОВ "Север-сталь-конструкція" зобов`язань за договорами оренди в частині своєчасної сплати орендної плати, у зв`язку із чим у орендаря утворилась значна сума заборгованості.

Проте, суд вважає, що невиконання своїх обов`язків перед заявником не є законною підставою (передбаченою законом) для вжиття заходів забезпечення позову та не свідчить про неможливість виконання рішення суду у даній справі у майбутньому.

Щодо доводів про вчинення дій, спрямованих на відчуження ТОВ "Север-сталь-конструкція" належного йому майна, на яке може бути звернуто стягнення, то суд вважає, що заявник не довів того факту, що ТОВ "Север-сталь-конструкція" вчиняє дії, внаслідок яких наявне у нього майно може зменшитись або зникнути. Доказів цим твердженням заявником не надано. Тобто, за висновком суду доводи заявника про вчинення відповідачем дій з відчуження майна є припущеннями, а тому вони не можуть бути підставою для застосування заходів забезпечення позову.

Крім того, заявником не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що перелічене у заяві майно належить саме ТОВ " Север-сталь-конструкція".

Окремо суд зауважує, що положеннями ст. 137 ГПК України визначено такий захід забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти, що належать боржнику.

При цьому за змістом п. 7.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 №16 у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Отже фактично запропонований заявником спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунки ТОВ "Север-сталь-конструкці" не відповідає визначеним процесуальним законодавствам способам забезпечення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи Серявін та інші проти України, Пронін проти України, Кузнєцов та інші проти Російської Федерації одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Отже, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви.

Згідно з ст. 129 ГПК України судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у разі відмови у задоволенні такої заяви покладається на заявника (позивача).

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Приватного підприємства "Консалтінг-агенція "Кредо" про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена.

Дата підписання ухвали: 18.11.2020

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк:

1 - в справу

2 -заявнику (рек. з повід.)