РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.10.2020Справа № 910/8072/20

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Ранфорт ЛТД»
до1. Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова оферта»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-1 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
про визнання договору недійсним
Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Багнюк І.І.

Представники учасників справи:

від позивачане з`явилися
від відповідача-1не з`явилися
від відповідача-2Зимненко Є.В.
від третьої особиКібець Р.Р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ранфорт ЛТД» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова оферта», в якому просить суд визнати недійсним укладений між відповідачами договір №2138/К/1 від 31.01.2020 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. 31.01.2020 за №111.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі оскаржуваного правочину (який укладено за результатами відкритих торгів (аукціону) з продажу активів АТ «Дельта Банк» на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2670 від 21.10.2019) відповідач-2 отримав, зокрема, право вимоги до позивача щодо сплати грошових коштів у сумі 11000,00 грн за Договором про обслуговування рахунку в цінних паперах №0740/13 від 18.10.2013. Однак, як стверджує позивач, у господарській справі №910/20030/16 суд встановив відсутність зобов`язань ТОВ «Ранфорт ЛТД» перед ПАТ «Дельта Банк» за вказаним договором про обслуговування рахунку в цінних паперах, а відтак, на підставі оскаржуваного правочину відповідач-1 відступив на користь відповідача-2 майно, яке йому не належало, що суперечить вимогам ст. 658 Цивільного кодексу України. При цьому, позивач вказує, що купівля-продаж (відступлення) прав вимоги за результатами торгів (аукціону), що проводився за рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2670 від 21.10.2019, міг бути лише пул активів №debtx_8908 єдиним лотом і виключення з такого лоту будь-якого окремого активу умовами торгів не допускалося, незалежно від характеристик окремих складових цього пулу та стану прав продавця на них.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/8072/20, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 05.08.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2020 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Ранфорт ЛТД» про забезпечення позову.

14.07.2020 від відповідача-2 надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти задоволення позову заперечує.

04.08.2020 відповідачем-2 подано клопотання про долучення уточненого відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2020 залучено до участі у справі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-1; підготовче засідання у справі відкладено на 27.08.2020.

12.08.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-2.

19.08.2020 від третьої особи надійшли пояснення по справі, в яких третя особа проти задоволення позову заперечує, вказуючи, зокрема, на те, що позивачем не доведено, насамперед, порушення прав та законних інтересів останнього в результаті укладення спірного договору.

У підготовчому засіданні 27.08.2020 було оголошено перерву до 24.09.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2020 відповідача-1 викликано у підготовче засідання призначене на 24.09.2020.

31.08.2020 від відповідача-2 надійшли заперечення на відповідь на відзив.

17.09.2020 від позивача надійшла відповідь на пояснення третьої особи.

Також 17.09.2020 від позивача надійшла заява щодо направлення сторонам у справі поштової кореспонденції позивачу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.10.2020.

У судовому засіданні 21.10.200 представником позивача подано тези виступу (письмовий виклад промови) представника позивача ТОВ «Ранфорт ЛТД» по суті справи.

У судовому засіданні 21.10.2020 оголошувалась перерва до 29.10.2020.

У судове засідання 29.10.2020 представник позивача не з`явився, про причини неявки представника у вказане судове засідання позивач суд не повідомив. Заяв, клопотань від позивача до суду не надходило.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

31.01.2020 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова оферта» (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги №2138/К/1 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1 Договору за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавців), поручителів, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами), договорами застави, договорами, контрактами, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - основні договори, надалі за текстом - права вимоги. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.

Згідно з п. 2 Договору за цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у додатку №1 до цього договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених основними договорами, право сплати сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України (індекс інфляції, 3% річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами, право вимагати застосуванню наслідків реституції при недійсності правочинів, право отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна боржників, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсними договорів із боржниками, права, що випливають із судових справ, у тому числі справ про банкрутство боржників, виконавчих проваджень щодо боржників, в тому числі щодо майна боржників, яке не було реалізоване на торгах та підлягатиме передачі стягувачу в погашення боргу після укладення цього Договору, права вимоги за мировими угодами із боржниками, договорами з арбітражними керуючими боржників, охоронними організаціями, права участі в комітеті кредиторів боржників тощо. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів.

Пунктом 3 Договору передбачено, що новий кредитор зобов`язаний повідомити боржників про відступлення прав вимоги за основними договорами протягом 5 календарних днів з моменту набрання чинності цим договором (щодо відступлених прав вимоги за договорами іпотеки (іпотечними договорами) та кредитними договорами, які забезпечені іпотекою) або протягом 5 календарних днів з моменту набрання чинності цим договором (щодо відступлених прав вимоги за кредитними договорами, які не забезпечені іпотекою, та договорами забезпечення виконання зобов`язань (крім іпотечних договорів) за такими кредитними договорами) у порядку, передбаченому чинним законодавством або відповідним основним договором. Банк повідомляє про укладення цього Договору шляхом розміщення відповідного інформаційного повідомлення на веб-сайті банку із дотриманням вимог законодавства України з питань захисту інформації, яка містить банківську таємницю та захисту персональних даних.

За змістом п. 4 Договору, права вимоги, що відступаються за цим договором, є складовою частиною пулу активів, що є предметом відкритих торгів (аукціону), результати якого оформлені протоколом електронних торгів №debtx_8908 від 03.01.2020, переможцем яких визнаний новий кредитор. Загальна сума, яка підлягає сплаті новим кредитором за лотом, як переможцем зазначених відкритих торгів (аукціону), АТ «Дельта Банк», складає 108321419,25 грн (не оподатковується ПДВ). Сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за основним договором, відповідно до цього договору, новий кредитор сплатив банку грошові кошти у розмірі 104998093,71 грн.

У Додатку 1 до Договору в таблиці під порядковим номером 59 та Додатку №2 до Договору в таблиці під порядковим номером 28 міститься інформація про відступлення права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ранфорт ЛТД» щодо сплати заборгованості за прострочену комісійну винагороду за надані депозитарні послуги за Договором №0740/13 від 18.10.2013 у розмірі 11000,00 грн.

Як вказує позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ранфорт ЛТД» свого часу, як клієнт ПАТ «Дельта Банк», було стороною за Договором про обслуговування рахунку в цінних паперах №0740/13 від 08.10.2013, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», проте, у зв`язку з банкрутством ПАТ «Дельта Банк», відкликанням у нього Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку відповідної ліцензії на здійснення діяльності зберігача цінних паперів та, відповідно, припиненням надання ПАТ «Дельта Банк» депозитарних послуг дію Договору про обслуговування рахунку в цінних паперах №0740/13 від 08.10.2013 припинено.

Позивач зазначає, що на розгляді Господарського суду міста Києва знаходилася справа №910/20030/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ранфорт ЛТД» про стягнення коштів за договором про обслуговування рахунку в цінних паперах №0740/13 від 18.10.2013 в сумі 11000,00 грн і саме ця сума, на переконання позивача, фігурує у п. 28 Додатку №2 до оскаржуваного правочину.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.02.2017 у справі №910/20030/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2017, відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ранфорт Лтд» про стягнення заборгованості у розмірі 11000,00 грн з оплати наданих послуг за договором про обслуговування рахунку в цінних паперах №0740/13 від 18.10.2013.

За твердженням позивача, в господарській справі №910/20030/16 суд встановив відсутність зобов`язань ТОВ «Ранфорт ЛТД» перед ПАТ «Дельта Банк» за первісним договором, а тому у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб були відсутні правові підстави для включення прав вимоги до ТОВ «Ранфорт ЛТД» в сумі 11000,00 грн за договором про обслуговування рахунку в цінних паперах №0740/13 від 08.10.2013 до пулу активів №debtx_8908, що стали предметом відкритих торгів (аукціону), проведеного ТОВ «Дебтекс Україна» 04.12.2019, за результатами яких укладено спірний договір. Як наслідок, за твердженням позивача, у ПАТ «Дельта Банк» (як сторони оскаржуваного правочину) були відсутні будь-які правові підстави для відступлення прав вимоги до ТОВ «Ранфорт ЛТД» за Договором про обслуговування рахунку в цінних паперах №0740/13 від 08.10.2013, а тому позивач вказує на наявність підстав для визнання спірного договору недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, підставою звернення до господарського суду з позовом є порушення, невизнання або оспорення прав чи законних інтересів особи, яка звертається з таким позовом. При цьому, реалізуючи своє право на судовий захист, позивач визначає зміст порушеного або оспорюваного права чи законного інтересу та обґрунтовує підстави позову, виходячи з власного суб`єктивного уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або законних інтересів, а також визначає спосіб захисту такого права.

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Наведені висновки викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18.

Положення ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

Згідно зі ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У розумінні наведених вище положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття «заінтересована особа» такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі.

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину.

Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Однак, конкретних фактів порушення власних майнових прав та інтересів внаслідок укладення спірного договору позивач не навів, як і не довів, що в результаті визнання такого договору недійсним права позивача буде захищено та відновлено.

За змістом ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 3 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Проте, ані умовами Договору №0740/13 від 18.10.2013, ані положеннями законодавства не встановлено обмежень щодо можливості заміни кредитора у зобов`язанні, що виникає з даного договору.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 518 Цивільного кодексу України визначено, що боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Отже, позивач (боржник) не позбавлений права висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора, у разі пред`явлення таких вимог.

В свою чергу, обставини, пов`язані з фактичним виконанням чи невиконанням зобов`язань за відповідним договором відступлення права вимоги (в тому числі щодо повідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні), то вони не визначаються жодною нормою матеріального права як підстава для визнання недійсним такого правочину.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «Ранфорт ЛТД» належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України не доведено, що його права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено, вимоги позивача про визнання недійсним Договору №2138/К/1 від 31.01.2020 про відступлення прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. 31.01.2020 за №111, задоволенню не підлягають.

Інші доводи позивача (зокрема, щодо повідомлення про відступлення права вимоги, щодо строку дії первісного договору та наявності заборгованості за ним, щодо повноважень підписанта оскаржуваного правочину з боку ПАТ «Дельта Банк») судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору - відмову у задоволенні позову з підстав відсутності порушеного або оспорюваного права позивача, впливу не мають.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257, п.п.17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 23.11.2020.

Суддя Ю.М. Смирнова