ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2020м. ДніпроСправа № 904/5125/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПУЛЬС-ГРУП", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВІТОЧ ПАТРІОТІВ", м. Синельникове, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 39 857,42 грн

Суддя Золотарьова Я.С.

Без участі представників сторін.

ПРОЦЕДУРА

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІМПУЛЬС-ГРУП" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВІТОЧ ПАТРІОТІВ" та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 39 857,42 грн, з яких: основний борг у розмірі 33 525,27 грн, 3% річних у розмірі 839,42 грн, інфляційні втрати у розмірі 452,93 грн, пеня у розмірі 5 039,80 грн, 11 000,00 грн витрати на правничу допомогу та судовий збір.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

13.10.2020 представник позивача подав клопотання про доручення до матеріалів справи доказів понесення ним судових витрат у розмірі 13 148,00 грн, з яких: судовий збір у розмірі 2 102,00 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 11 000,00 грн та витрати, пов`язані з відправкою поштової кореспонденції у розмірі 46,00 грн.

Ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2020 була надіслана всім учасникам справи завчасно на їх юридичні адреси, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідних судових процесуальних документів.

Також, 12.11.2020 судом було направлено на електронну адресу відповідача копії матеріалів справи № 904/5125/20 для ознайомлення.

За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи №904/5125/20, але відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Так, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв рішення по справі у нарадчій кімнаті.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки б/№ від 05.11.2019. Позивачем було поставлено товар відповідачу на суму 33 525,27 грн, який останній не оплатив.

Позивачем за неналежне виконання відповідачем договору поставки нараховано пеню у розмірі 5 039,80 грн, 3% річних у розмірі 839,42 грн, інфляційні втрати у розмірі 452,93 грн.

Позивач ґрунтує свої вимоги на статтях 525-526, 546, 549, 610-611, 625, 629 Цивільного кодексу України.

Позиція відповідача

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

05.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІМПУЛЬС-ГРУП" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СВІТОЧ ПАТРІОТІВ" (покупець) було укладено договір поставки б/№ (арк.с.23).

Відповідно до пункту 1.1 договору, на умовах цього договору постачальник зобов`язується передати, а покупець прийняти і оплатити товар, визначений в замовленні.

Кількість, асортимент, одиниці виміру, комплектність, ціна за одиницю та якість товару наведено в рахунках або специфікаціях, які є невід`ємними додатками цього договору (пункт 1.2 договору).

Згідно пункту 2.1 договору загальна сума договору складається з суми вартості товару, переданого постачальником протягом строку дії даного договору та вказаного у накладних на такий товар на підставі замовлень, здійснених покупцем, та сукупності рахунків на оплату, виставлених постачальником щодо кожного такого замовлення.

Позивачем було виставлено відповідачу рахунок-фактуру № СФ-0000183 від 07.11.2019 на суму 37 825,37 грн (арк.с.26).

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв у власність товар на загальну суму 37 825,37 грн, що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною № РН-0000093 від 02.12.2019 (арк.с.28).

Пунктом 3.1 договору встановлено, що покупець сплачує 100 вартості товару, після його поставки, на підставі видаткової накладної, виставленої постачальником, протягом 14 календарних днів, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника.

14.05.2020 між сторонами було підписано акт звірки, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем становить 37 825,27 грн (арк.с.29).

Позивачем на адресу відповідача була направлена досудова вимога від 12.08.2020, в якій позивач просить сплатити заборгованість у розмірі 37 825,27 грн (арк.с.30).

Відповідачем було частково оплачено заборгованість у розмірі 4 300,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 207 від 17.08.2020 (арк.с.33).

На час прийняття рішення, доказів оплати товару у повному обсязі сторонами до матеріалів справи не надано.

Відтак, несплачена відповідачем сума становить 33 525,27 грн.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Згідно частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, між сторонами склались правовідносини поставки товару.

Щодо суми основного боргу

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Умовами договору передбачено строки, розмір та порядок оплати поставленого товару. Відповідно до пункту 3.1 договору, строк оплати поставленого товару є таким, що настав 16.12.2019.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

Перевіривши розрахунок наданий позивачем, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у розмірі 33 525,27 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо суми пені

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 6.2 договору, у випадку несвоєчасного виконання покупцем грошових зобов`язань за цим договором покупець сплачує пеню у розмірі відсоткового співвідношення показника подвійної облікової ставки НБУ щодо основної суми невиконаного або виконаного не належним чином зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано (частина 6 стаття 232 Господарського кодексу України).

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленого товару, позивачем останньому нараховано пеню у розмірі 5 039,80 грн за період з 17.12.2019 по 15.09.2020.

Враховуючи те, що факт порушення зобов`язання підтверджений належними та достатніми доказами, а також враховуючи, що сторони у договорі передбачили стягнення пені у разі прострочення сплати поставленого товару, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення пені.

Суд перевіривши розрахунок пені, зазначає, що він є невірним, оскільки позивачем нараховано пеню більше ніж за 6 місяців, що суперечить частині 6 статті 232 Господарського кодексу України.

Здійснивши перерахунок суд встановив, що сума пені, яка підлягає стягнення з відповідача за період з 17.12.2019 по 17.06.2020 становить 3 964,53 грн.

Щодо суми 3% річних та інфляційних втрат

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 839,42 грн за період з 17.12.2019 по 15.09.2020 та інфляційних втрат у розмірі 452,93 грн за період січень - серпень 2020.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 839,42 грн та інфляційних втрат у розмірі 452,93 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо правничої допомоги

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 11 000,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачені або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1-2 частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи та чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

10.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІМПУЛЬС-ГРУП" (клієнт) та ОСОБА_1 (адвокат) було укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги.

Пунктом 1.1 договору встановлено, що за цим договором клієнт доручає та зобов`язується оплатити гонорар (винагороду) та фактичні витрати за надання професійної правничої (правової) допомоги, необхідні для виконання цього договору, а адвокат приймає на себе зобов`язання здійснити захист, представництво або надати інші види правничої (правової) допомоги в обсязі та на умовах, що визначені цим договором.

Відповідно до пункту 4.1 договору за послуги, що надаються адвокатом у відповідності із умовами даного договору, клієнт, не пізніше наступного дня підписання цього договору сплачує адвокату гонорар (винагороду) у розмірі 11 000,00 грн.

Адвокатом було виставило клієнту рахунок на оплату № 1 від 10.08.2020 на суму 11 000,00 грн.

Позивачем було оплачену адвокату гонорару у розмірі 11 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1645 від 11.08.2020.

На підставі договору між сторонами було підписано акт здачі-приймання робіт від 09.10.2020, в якому зазначено, що адвокатом надано клієнту послуги на суму 11 500,00 грн, а саме:

1. Усні консультації та аналіз наявних документів у клієнта - 1 год - 1 000,00 грн;

2. Підготовка та направлення досудової вимоги - 2 год - 2 000,00 грн;

3. Аналіз судової практики - 2 год - 2 000,00 грн;

4. Підготовка розрахунку 3% річних та інфляції - 1,5 год - 1 500,00 грн;

5. Підготовка розрахунку пені - 1,5 год - 1 500,00 грн;

6. Підготовка та подача до господарського суду Дніпропетровської області позовної заяви - 3,5 год - 3 500,00 грн.

Проаналізувавши акт-здачі-приймання, суд зазначає таке.

Суд вказує на те, що такий вид роботи, як підготовка досудової вимоги та її направлення на адресу відповідача, не пов`язаний з розглядом справи, оскільки договір та закон не передбачають обов`язкового претензійного порядку для сторін, тому підготування та надіслання претензії не є обов`язковим для подання позову, а витрати, які пов`язанні з цим не можуть бути покладені на відповідача в силу статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Також, суд зазначає, що такий вид роботи, як аналіз судової практики, не є обґрунтованим, оскільки в матеріалах справи та у тексті позовної заяви відсутні будь-які посилання на таку практику суду, тому підстави для покладення на відповідача цих витрат відсутні. До того ж, суд звертає увагу на те, що ця справа не є складаною.

Крім того, в акті зазначено, що адвокатом були надані послуги клієнту - підготовка розрахунку пені - 1 500,00 грн, натомість, як вище встановлено судом, розрахунок пені здійснений невірно, тому такі витрати не можуть бути покладені на відповідача, оскільки є необґрунтовані.

Відтак, суд проаналізувавши акт здачі-приймання від 09.10.2020 дійшов висновку, що задоволенню підлягають тільки ті витрати, які позивач сплатив адвокату за усні консультації та аналіз наявних документів у клієнта; підготовка розрахунку 3% річних та інфляції; підготовка та подача до господарського суду Дніпропетровської області позовної заяви у загальному розмірі 6 000,00 грн.

З урахуванням викладеного суд уважає обґрунтованим розмір витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 6 000,00 грн.

Щодо витрат, пов`язаних з відправкою поштової кореспонденції

Позивач просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з відправкою поштової кореспонденції у розмірі 46,00 грн, а саме:

- за направлення досудової вимоги у розмірі 23,00 грн;

- за направлення позовної заяви у розмірі 23,00 грн.

В підтвердження понесення витрат, адвокатом надано фіскальний чек від 17.09.2020 (про направлення позовної заяви) на суму 23,00 грн та фіскальний чек від 14.08.2020 (про направлення досудової вимоги) на суму 23 грн.

Суд зазначає, що витрати, які пов`язані з відправкою поштової кореспонденції (досудова вимога) у розмірі 23,00 грн не підлягають задоволенню, оскільки як вище встановлено судом, направлення на адресу відповідача досудової вимоги, не пов`язане з розглядом справи.

З урахуванням викладеного суд уважає обґрунтованим розмір витрат, пов`язаних з відправкою поштової кореспонденції (позовна заява) у розмірі 23,00 грн.

Щодо судового збору

Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому судові витрати позивача у розмірі 2 045,29 грн слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СВІТОЧ ПАТРІОТІВ" (52500, м. Синельникове, вул. Ярова, 4; ідентифікаційний код 42140299) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПУЛЬС-ГРУП" (49069, м. Дніпро, пр. О. Поля, 107 Г, оф. 219; ідентифікаційний код 38836986) основний борг у розмірі 33 525,27 грн, 3% річних у розмірі 839,42 грн, інфляційні втрати у розмірі 452,93 грн, пеня у розмірі 3 964,53 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн, витрати, пов`язані з відправкою поштової кореспонденції у розмірі 23,00 грн та судовий збір у розмірі 2 045,29 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Оскільки Єдина судова інформаційно-телекомунікаційної система не почала функціонувати, відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги подаються учасниками справи до господарського суду Дніпропетровської області.

Суддя Я.С. Золотарьова