ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
РІШЕННЯ

27.10.2020 м. Ужгород Справа № 907/303/20

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Мешко Р.В.

розглянувши позовну Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради м. Ужгород до фізичної особи - підприємця Кобаль Наталії Василівни с. Минай про зобов`язання повернути орендоване майно та стягнення суми 51 047,67 грн.

За участю представників:

Від позивача - Новак Олександр Олександрович, довіреність № 01.1-10/2 від 03.01.2020

року

Від відповідача - не з`явився

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до господарського суду Закарпатської області із позовом до відповідача про зобов`язання повернути орендоване майно та стягнення суми 51 047,67 грн. заборгованості згідно Договору оренди нежилого приміщення № 01/10 від 27.01.2010 року, посилаючись на порушення умов договору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди нежилого приміщення № 01/10 від 27.01.2010 року.

Ухвалою Господарського суду закарпатської області від 14.05.2020 відкрито провадження у справі за спрощеною процедурою без виклику сторін.

Ухвалою суду від 17.06.2020 за клопотанням відповідача призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання по розгляду справи по суті призначено на 01.07.2020.

У засіданні суду 01.07.2020 за згодою представників з урахуванням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошено перерву на 22.07.2020.

У засіданні суду 22.07.2020 у зв`язку з неявкою представника відповідача за згодою представника позивача оголошено перерву на 12.08.2020.

12.08.2020 позивачем подано заяву про заміну відповідача - Кобаль Н.В. на належного відповідача, а саме - фізичну особу - підприємця Кобаль Н.В.

Ухвалою суду від 12.08.2020 відкладено розгляд справи по суті на 08 вересня 2020.

У засіданні суду 08.09.2020 за згодою представників з урахуванням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошено перерву на 16.09.2020.

У засіданні суду 16.09.2020 за згодою представників з урахуванням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошено перерву на 27.10.2020.

Позивач заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами. Пояснив, що відповідач в порушення умов договору оренди, допустив прострочення орендної плати. Крім того, спірний договір оренди нежилого приміщення від 27.01.2010 після закінчення його дії - 27.01.2020, пролонгований сторонами не був. Закінчення дії договору зумовлює виникнення обов`язку в орендаря повернути об`єкт оренди. Однак, станом на момент звернення до суду орендарем в порушення п. 2.3 Договору оренди не повернуто орендодавцю орендоване майно.

Відповідач проти позовних вимог заперечив з підстав, наведених у поданому суду 19.10.2020 письмовому відзиві на позов. Зазначає, що позов зумовлений недобросовісною поведінкою позивача. Звертає увагу на те, що в нього була відсутня можливість користуватись орендованим майном. Так орендоване майно знаходиться в непридатному для використання стані, електропостачання, водовідведення та водопостачання у приміщенні відсутні, крім того наявні фізичні перешкоди до доступу в приміщення. В сукупності вказані вище фактори унеможливили використання об`єкта оренди, що відповідно до ч.6 ст. 762 Цивільного кодексу України звільняє відповідача від обов`язку по сплаті оренди за період протягом якого майно не могло бути використане через обставини за які він не відповідає.

За доводами відповідача неодноразові звернення до власників-орендодавців усунути перешкоди орендарю у використанні орендованого майна були залишені без реагування та орендодавцем впродовж майже десяти років не вчинялось жодних дій по відновленню та збереженню майна.

У встановлений законом та судом строк позивач подав відповідь на відзив, яким не погоджується з викладеними відповідачем у ньому запереченнями. Наголосив, що згідно акту приймання-передачі від 27.01.2010, за яким Орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно, вказане приміщення, яке є об`єктом Договору, знаходилося в належному стані, претензій щодо стану приміщень орендар не мав.

Розділом Договору «Права та обов`язки орендаря» зокрема визначено, що обов`язком орендаря є забезпечення збереження орендованого майна, запобігання його пошкодженню, своєчасне здійснення капітального і поточного ремонту орендованого об`єкту, внесення плати за комунальні послуги та утримання прилеглих територій в належному стані.

Вказує на те, що непридатність орендованого майна до користування, відсутність електропостачання, водовідведення та водопостачання не є обставинами, які виключають можливість користування орендованим майном, оскільки запобігання виникненню зазначених обставин відповідно до умов Договору належить до обов`язків Орендаря.

Зазначив, що з огляду на фотофіксацію, додану Відповідачем до відзиву, можна зробити висновок про відсутність перешкод у доступі до приміщень, оскільки металеві грати, зображені на фото, є відчиненими. Наявність вільного доступу також підтверджується Актом перевірки технічного стану та санітарного стану, ефективності використання орендованого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 27.01.2020, що знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 27.10.2020 року, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами матеріали, заслухавши повноважних представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.01.2010 між Ужгородським міським перинатальним центром в особі тимчасово виконуючої обов`язки головного лікаря - Шютевої Олександри Олександрівни (надалі - Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем - Кобаль Наталією Василівною (надалі - Відповідач, Орендар) був укладений Договір оренди нежилого приміщення №01/10, за яким Орендарю було передано у строкове платне користування вбудоване нежиле приміщення літ. «Б» поз. 23 загальною площею 32,5м2 (надалі - Майно), розташоване за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грибоєдова, 20 б (надалі - Договір).

Відповідно до Акту приймання-передачі від 27.01.2010, Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування вбудоване нежиле приміщення літ. «Б» поз. 2-3 загальною площею 32,5м2, розташоване за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грибоєдова, 20 б. Також відповідно вказаного акту приймання-передачі приміщення передано згідно договору оренди №01/10 від 27.01.2010 року орендарю в належному стані, претензій щодо стану приміщення орендар немає.

Згідно до п.1 Рішення №488 від 08.06.2012 «Про прийняття будівлі акушерсько гінекологічного корпусу (м. Ужгород, вул. Грибоєдова, 20) у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст області» Закарпатська обласна рада прийняла із власності територіальної громади міста Ужгорода у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст області будівлю акушерсько-гінекологічного корпусу, літера «Б», загальною площею 5482,8 мг, що розташована за адресою: м. Ужгород, вул. Грибоєдова, 20.

Рішенням від 07.06.2018 №1203 Закарпатської обласної ради «Про об`єкти спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст області (комунальної власності області), обласна рада встановила: Передати Комунальній установі «Управління спільної власності територіальних громад» Закарпатської обласної ради для здійснення функцій органу, уповноваженого управляти майном та утримання на балансі нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Закарпатської області (комунальної власності області), об`єкти, будівлі, споруди і приміщення, інше індивідуально визначене майно, яке не закріплене за підприємствами, організаціями на праві господарського відання або не передане в оперативне управління, або було вилучене у суб`єктів господарювання Управлінням комунальним майном Закарпатської обласної державної адміністрації, виконавчим апаратом Закарпатської обласної ради. Вважати Комунальну установу «Управління спільної власності територіальних громад» Закарпатської обласної ради правонаступником прав та обов`язків Закарпатської обласної ради за раніше укладеними договорами оренди об`єктів, будівель, споруд і приміщень, іншого індивідуально визначеного майна, укладених Управлінням комунальним майном Закарпатської обласної державної адміністрації, виконавчим апаратом Закарпатської обласної ради.

Оскільки згідно пункту 9.6 Договору в разі переходу права власності на орендоване майно до інших осіб, договір оренди зберігає чинність для нового власника, комунальна установа «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради (надалі - Позивач), набула прав Орендодавця за Договором №01/10 від 27.01.2010.

Згідно з п.4.3. Договору Орендна плата за перший місяць встановлена відповідно до Протоколу засідання конкурсної комісії № 2 від 27 жовтня 2009 року і становить 692,00 (шістсот дев`яносто дві) гривні.

Відповідно до п. 4.4. Договору Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Орендна плата та відшкодування вартості наданих комунальних послуг здійснюється щомісячно не пізніше 15 числа наступного місяця на підставі виставлених рахунків (п. 4.8 Договору).

Пунктом 4.9. Договору встановлено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі стягується відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Нацбанку України із суми заборгованості за кожний день прострочення (включаючи день оплати).

Згідно п. 3.1. договору, Договір оренди укладається на строк 120 (сто двадцять місяців) і діє з 27 січня 2010 року до 27 січня 2020 року.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (п.9.2. договору).

Відповідно до п. 9.3. договору, його чинність припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено визначено, що в разі припинення цього договору, майно повертається Орендарем Орендодавцю в аналогічному порядку, встановленому при передачі майна Орендарю.

У разі припинення договору оренди, Орендар зобов`язаний передати Орендодавцю об`єкт по акту приймання-передачі в нaлежному стані, не гіршому, ніж під час передачі його в оренду. Нарахування орендної плати за об`єкт, що орендується, припиняється з моменту підписання акту приймання-передачі (п. 9.4. Договору).

Майно вважається поверненим Орендодавцю з моменту підписання акту приймання-передачі (п.2.3. договору).

Пунктом 2.4. договору обов`язок по складанню акту приймання-передачі покладається на сторону, яка передає Майно іншій стороні договору.

Обов`язком орендаря відповідно до пункту 5.3. Договору є зокрема забезпечення збереження орендованого майна та запобігання його пошкодженню, псуванню.

Пунктом 5.4. Договору визначений обов`язок орендаря своєчасно здійснювати капітальний і поточний ремонти орендованого об`єкту.

Нести всі витрати по експлуатації об`єкта, що орендується, здійснювати плату за комунальні послуги, утримувати прилеглі території в належному стані (п.5.5 Договору).

Листами від 15.03.2019, 16.04.2019, 11.05.2019, 03.06.2019, 01.07.2019, 05.08.2019, 19.08.2019, 11.02.2020 позивач повідомляв відповідача про наявність заборгованості за спірним договором та вимагав її сплатити.

Крім того позивачем листом від 17.12.219 року повідомлено відповідача про припинення Договору у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, наголошено на необхідності погашення наявної заборгованості та передачі майна шляхом підписання акту приймання передачі.

Відповідач листами від 06.09.2019, 26.12.2019, які містяться в матеріалах справи вказував на те, має намір користуватись майном, а претензії щодо оплати орендної плати за 2019 рік заслуговують на увагу та він не відмовляється від їх сплати. Крім того, просив позивача вжити заходи реагування шляхом усунення з перешкод у користуванні орендованим майном.

Актом перевірки технічного та санітарного стану, ефективності використання орендованого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 27.01.2020 року зокрема встановлено, що орендоване приміщення знаходяться в непридатному стані та не використовуються Орендарем. Крім того, встановлено, що на момент проведення огляду, шляхом візуального обстеження, замки на дверях відсутні, до орендованого приміщення є вільний доступ.

За доводами позивача, що підтверджуються матеріалами справи відповідач в порушення умов договору не повернув об`єкт оренди за актом приймання-передачі орендодавцю, що зумовило звернення позивача до суду з позовом про зобов`язання відповідача повернути Комунальній установі «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради орендоване майно шляхом підписання Акту приймання передачі.

Крім того, у зв`язку з порушення відповідачем свого зобов`язання в частині сплати орендних платежів, позивач заявив позовні вимоги про стягнення з відповідача суми 44 250, 14 грн. боргу по орендній платі, суму 6 229, 00 грн. пені та 568, 53 грн. три відсотки річних.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди майна.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ст. 763 Цивільного кодексу України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 4 статті 284 ГК України та ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

За змістом частини 2 статті 291 ГК України та частини 2 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з частиною 1 статті 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

У разі припинення договору оренди, Орендар зобов`язаний передати Орендодавцю об`єкт по акту приймання-передачі в нaлежному стані, не гіршому, ніж під час передачі його в оренду. Нарахування орендної плати за об`єкт, що орендується, припиняється з моменту підписання акту приймання-передачі (п. 9.4. Договору).

Статтею 764 ЦК України визначено, якщо наймач, який продовжує користуватись майном після закінчення строку договору найму, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до частин 2, 3 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

При цьому норми Закону не містять вказівки про необхідність саме отримання такого повідомлення орендарем у строк до трьох місяців, а також про зобов`язання власника перевіряти вчасність надходження кореспонденції до адресата, а зазначається лише про обов`язок власника письмово попередити орендаря.

Таким чином, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Згідно п. 3.1. договору, Договір оренди укладається на строк 120 (сто двадцять місяців) і діє з 27 січня 2010 року до 27 січня 2020 року.

Позивачем подано належні докази (листи з доказами їх відправлення адресату за належною адресою) попередження орендаря до закінчення строку дії договору про його припинення, якими наголошено на обов`язок орендаря звільнити приміщення та передати об`єкт оренди згідно акту приймання передачі. Факт припинення дії договору оренди №01/10 від 27.01.2010 сторонами не заперечувався.

Таким чином, у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено, та з огляду на заперечення орендодавця стосовно його пролонгації на новий строк на тих же умовах, суд констатує припинення дії договору оренди №01/10 від 27.01.2010.

Як вже зазначалось відповідно до п. 9.4 Договору у разі припинення договору оренди, Орендар зобов`язаний передати Орендодавцю об`єкт по акту приймання-передачі в нaлежному стані, не гіршому, ніж під час передачі його в оренду.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право вимагати повернення (віндикації) свого майна з чужого незаконного володіння.

Згідно з чинним законодавством власник має право вимагати повернення майна з чужого незаконного володіння, а особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала ( ст.ст. 387, 1212 ЦК України).

Оскільки відповідно до статей 2, 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" правовою підставою користування комунальним майном є договір оренди, а договірні відносини між сторонами 27.01.2020 року закінчилися та продовжені не були, суд визнає вимоги Позивача про повернення орендованого майна обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно із частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Орендна плата за перший місяць встановлена відповідно до Протоколу засідання конкурсної комісії № 2 від 27 жовтня 2009 року і становить 692,00 (шістсот дев`яносто дві) гривні (п.4.3. Договору).

Відповідно до п. 4.4. Договору Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Орендна плата та відшкодування вартості наданих комунальних послуг здійснюється щомісячно не пізніше 15 числа наступного місяця на підставі виставлених рахунків (п. 4.8 Договору).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи умови Договору, строк виконання грошового зобов`язання відповідача по сплаті орендних платежів за договором на момент розгляду справи настав.

Частиною 3 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що одним із основних обов`язків орендаря є внесення орендної плати своєчасно і в повному обсязі.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджується факт передачі позивачем та прийняття відповідачем об`єкту оренди за Договором, відповідачем вказані обставини передбаченим законодавством способом не спростовано та не заперечене.

З огляду на, що суд здійснивши перевірку нарахування орендної плати за період з 27.07.2018 року по 27.01.2020 року прийшов до висновку що вказані позовні вимоги правомірні та підлягають задоволенню.

Щодо доводів відповідач про наявність обставин які унеможливили використання об`єкта оренди, що відповідно до ч.6 ст. 762 Цивільного кодексу України звільняє відповідача від обов`язку по сплаті оренди суд констатує, що такі відповідачем не доведені у відповідності до ст.73-77 ГПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили чи у зв`язку з природними властивостями майна, що є об`єктом оренди тощо.

Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі цієї ж норми Закону він вправі порушувати питання і про повне звільнення його від внесення орендної плати.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.04.2019 року у справі № 905/1472/17.

В ході судового розгляду справи судом не встановлено обставин, з якими пов`язується застосування ч.6 ст.762 ЦК України та не встановлено підстав для звільнення відповідача від відповідальності згідно наданих відповідачем доводів.

Оскільки укладаючи договір оренди відповідач взяв на себе зобов`язання на власний ризик виконувати узгоджені сторонами фінансові зобов`язання щодо сплати орендної плати за користування об`єктом оренди, а також з огляду на те, що актом приймання передачі від 27.01.2010 приміщення передано згідно договору орендарю в належному стані, претензій щодо стану приміщення орендар не мав.

Умовами договору оренди визначений обов`язок орендаря по забезпеченню збереження орендованого майна та запобігання його пошкодженню, псуванню. Крім того орендар зобов`язаний здійснювати капітальний і поточний ремонти об`єкту оренди. Нести всі витрати по експлуатації об`єкта, що орендується, здійснювати плату за комунальні послуги, утримувати прилеглі території в належному стані (п.п. 5.3, 5.4, 5.5 Договору).

В матеріалах справи відсутні докази, того, що відповідач порушував питання перед позивачем про повне чи часткове звільнення від сплати орендної плати, як і не подано відповідачем доказів недобросовісної поведінки орендодавця та наявності незалежних від відповідача обставин у зв`язку з якими протягом певного часу він був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном.

Разом з цим, з огляду на положення ст.76 Господарського процесуального кодексу України подані відповідачем фотографії не підтверджують та не спростовують встановлені в ході розгляду справи події, оскільки, з них неможливо встановити обставини, які входять в предмет доказування по даній справі.

З посиланням на приписи ст. 625 Цивільного кодексу України та з огляду на прострочення відповідачем строку оплати, позивачем, в силу положень пункту 4.9. Договору заявлено також позовні вимоги про стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від неоплаченої суми, що склала 6,229,00 грн., та три відсотки річних від простроченої суми, що складає 568,53 грн.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст. З вищезазначеного Закону України, розмір пені, передбачений статтею 1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 4.9. Договору встановлено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі стягується відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Нацбанку України із суми заборгованості за кожний день прострочення (включаючи день оплати).

З огляду на те, що факт порушення відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасної оплати орендних платежів позивачу є доведеним, тобто мало місце порушення відповідачем строків оплати, встановлених в договорі, врахувавши те, що в договорі передбачено право позивача на нарахування штрафних санкцій (пені, штрафу), як захід відповідальності за порушення строків виконання зобов`язання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача пені заявлені позивачем обґрунтовані та правомірні.

Перевіривши розрахунок заявленої до стягнення пені, суд дійшов висновку, що її розмір є більшим ніж заявлено. Водночас, оскільки за приписами ч. 2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у розмірі, визначеному позивачем - 6229,00 грн.

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача трьох відсотків річних від простроченої суми, що складає 568,53 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку трьох відсотків річних, на підставі вимог ст. 625 ЦК України вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають повному задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради м. Ужгород до фізичної особи - підприємця Кобаль Наталії Василівни с. Минай про зобов`язання повернути орендоване майно та стягнення суми 51 047,67 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст.231, 232, 233, 237, 238, 239, 240, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Зобов`язати фізичну особу - підприємця Кобаль Наталію Василівну ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) повернути Комунальній установі «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Ш. Петефі, 14, ) відповідно до умов Договору оренди №01/10 від 27.01.2010 орендоване майно шляхом підписання Акту приймання-передачі.

3.Стягнути з фізичної особи - підприємця Кобаль Наталії Василівни ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Ш. Петефі, 14, ) суму 51 047,67 грн. (п`ятдесят одну тисячу сорок сім гривень 67 коп.) з яких: 44 250,14 грн. сума основного боргу, 6 229,00 грн. пені та 568,53 грн. 3% річних.

4.Стягнути з фізичної особи - підприємця Кобаль Наталії Василівни ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Ш. Петефі, 14, ) суму 4 204,00 грн. (чотири тисячі двісті чотири гривні 00 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ на виконання рішення в порядку вимог п. 4 ст. 327 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 20.11.2020.

Суддя О.Ф. Ремецькі