ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1422/20

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., за участю секретаря судового засідання Ступаченко С.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом

товариства обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Труд» (04071, м. Київ, вулиця Кожум`яцька, будинок 10-А, офіс 2, код 38866518)

до

товариства з обмеженою відповідальністю «Плисецький гранітний кар`єр» (08622, Київська обл., Васильківський район, с. Плесецьке, Гранкар`єр, код 03577160)

про стягнення частки в статутному капіталі

за участю представників учасників справи:

від позивача: Стеблевський А.О.;

від відповідача: Шевченко О.Б., Бойко Є.В.;

18.05.2020 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Труд» (далі по тексту ТОВ «ТД «Труд»/позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю «Плисецький гранітний кар`єр» (далі по тексту ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр»/відповідач), в якій позивач просить суд стягнути (витребувати з володіння) з ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» на його користь частку у статутному капіталі ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» (код 03577160) в розмірі 96250,00 гривень, що відповідає 30,8% статутного капіталу ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр».

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач стверджує про те, що відповідач ухиляється від підписання акту приймання-передачі частки у статутному капіталі, яка була реалізована на електронних торгах, проведених 31.01.2020 та переможцем яких визнано ТОВ «ТД «Труд». В зв`язку з чим позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/1422/20, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 02.07.2020.

На адресу суду 02.07.2020 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечив проти пред`явлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Ухвалою суду від 02.07.2020 клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено; витребувано у Васильківської районної державної адміністрації Київської області належним чином засвідчені копії матеріалів реєстраційної справи товариства з обмеженою відповідальністю «Плисецький гранітний кар`єр»; підготовче засідання відкладено на 22.07.2020.

22.07.2020 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечив проти доводів відповідача викладених у відзиві.

Ухвалою суду від 22.07.2020 підготовче засідання відкладено на 12.08.2020

На виконання вимог ухвали від 02.07.2020 на адресу суду 10.08.2020 від Васильківської районної державної адміністрації Київської області надійшли матеріали реєстраційної справи товариства з обмеженою відповідальністю «Плисецький гранітний кар`єр».

12.08.2020 на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 12.08.2020, із занесенням до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено на 02.09.2020.

19.08.2020 та 01.09.2020 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення.

Ухвалою суду від 02.09.2020, із занесенням до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено на 23.09.2020.

22.09.2020 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення.

23.09.2020 до суду від позивача надійшли письмові пояснення.

Ухвалою суду від 23.09.2020 підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті на 07.10.2020.

В судовому засіданні 07.10.2020 судом оголошено перерву до 21.10.2020.

В судове засідання 21.10.2020 з`явились представники позивача та відповідача. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, представник відповідача проти позовних вимог заперечив та просив суд відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

1. Щодо виникнення у ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» права власності на частку у власному статутному капіталі.

1.1. Згідно Статуту ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр», в редакції затвердженій рішенням загальних зборів товариства № 1/17 від 09.11.2017 у власності ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» перебувала нерозподілена частка у власному статутному капіталі у розмірі 0,3%.

1.2. 18.04.2018 ОСОБА_1 , як учасником ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» та ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр», укладено договір, за яким ОСОБА_1 продав ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр», належну йому частку у статутному капіталі цього товариства у розмірі 30,5%, вартістю 95312,50 гривень.

1.3. Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» від 12.06.2018, оформленим протоколом № 1/18 учасники товариства, які були повідомлені про укладення такого договору, відмовилися від свого першочергового права купівлі частки, затверджено зазначений договір, виведено ОСОБА_1 зі складу учасників, визначено розмір часток учасників та зазначено, що частка у розмірі 30,8% статутного капіталу є нерозподілена та перебуває на балансі ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр», затверджено нову редакцію статуту товариства.

1.4. Державна реєстрація змін до установчих документах проведена 13.06.2018 за № 6003028.

2. Щодо зменшення статутного капіталу.

2.1. Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр», оформлених протоколом № 1/19 від 10.05.2019 виключено зі складу учасників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; зменшено статутний капітал товариства на розмір частки, що знаходиться на балансі товариства, у розмірі 30,8 %, що в грошовому виразі складає 95312,50 гривень та на розмір часток Учасників, яких виключено з Товариства, у загальному розмірі 0,6% статутного капіталу, що в грошовому виразі складає 1875,00 гривень. Затверджено розмір Статутного капіталу після зменшення у сумі 215312,50 гривень 100% статутного капіталу дорівнює 100 % голосів; затверджено наступний перерозподіл статутного капіталу: 1. Частка у статутному капіталі ОСОБА_8 становить 203255,00 гривень, що складає 94,4% статутного капіталу. 2. Частка ОСОБА_9 становить 6459,38 гривень, що складає 3%. 3. Частка ОСОБА_10 становить 322,97 гривень, що складає 0,15%. 4. Частка ОСОБА_11 становить 322,97 гривень, що складає 0,15%. 5. Частка ОСОБА_12 становить 322,97 гривень, що складає 0,15%. 6. Частка ОСОБА_13 становить 322,97 гривень, що складає 0,15%. 7. Частка ОСОБА_14 становить 3660,30 гривень, що становить 1,7%. 8. Частка ОСОБА_15 становить 322,97 гривень, що складає 0,15%.

2.2. Доказів оскарження вказаного рішення матеріали справи не містять.

2.3. 10.09.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Дар`єю Іванівною на рішенні загальних зборів від 10.05.2019 засвідчено справжність підписів ОСОБА_16 , яка діє на підставі довіреності, виданої від імені ОСОБА_8 , Литовченка Ю.П., який діє на підставі довіреності, виданої від імені ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , який діє на підставі довіреностей, виданих від імені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ..

2.4. На підставі цього рішення, 15.10.2019 державним реєстратором Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області Сімоник Ярославом Івановичем здійснено державну реєстрацію вказаних вище змін до установчих документів ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр», за № 7003028 (щодо зменшення статутного капіталу).

2.5. Наказом Міністерства юстиції України від 31.01.2020 № 330/5 за скаргою приватного виконавця Говорова П.В. зазначені реєстраційні дії (щодо зменшення статутного капіталу) скасовано оскільки на момент їх вчинення у реєстрі були наявні відомості про арешт частки у статутному капіталі ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр», накладений згідно постанови виконавця від 25.09.2019 у виконавчому провадженні № 58064919.

2.6. Не погоджуючись з прийнятим наказом, ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 31.01.2020 № 330/5 (справа № 910/5971/20).

2.7. З відкритих відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, вбачається, що Господарським судом міста Києва 18.08.2020 ухвалено рішення у справі № 910/5971/20 про відмову у задоволенні позову, однак вказане рішення станом на момент вирішення спору у цій справі не набрало законної сили.

3. Щодо змін у складі учасників ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» в порядку спадкування.

3.1. Згідно Свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 помер учасник товариства ОСОБА_8 , який був власником частки статутного капіталу товариства у розмірі 94,4%.

3.2. Спадкоємицею ОСОБА_8 є ОСОБА_18 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину від 14.01.2020. Згідно вказаного свідоцтва ОСОБА_18 отримала у спадщину, зокрема, частку у статутному капіталі ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» у розмірі 203255,00 гривень, що становить 94,4% статутного капіталу.

3.3. Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» від 14.01.2020, оформленого протоколом № 2/19: включено до складу учасників ОСОБА_18 з часткою в розмірі 203255,00 гривень, що складає 94,4% статутного капіталу.

3.4. Внаслідок вказаного рішення, 21.01.2020 державним реєстратором Васильківської районної державної адміністрації Київської області Дехтяренком Олегом Івановичем здійснено запис в Єдиному державному реєстрі «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах», за № 8003028 (щодо спадкоємця).

3.5. Наказом Міністерства юстиції України від 18.03.2020 № 1008/5 за скаргою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. реєстраційні дії за № 8003028 від 21.01.2020 (щодо спадкоємця) скасовано, оскільки на момент смерті, тобто станом на 23.06.2019, ОСОБА_8 був власником частки у статутному капіталі Товариства номінальною вартістю 203125,00 гривень, а свідоцтвом про право на спадщину посвідчувалося право спадкоємця - ОСОБА_18 на частку в статутному капіталі Товариства номінальною вартістю 203255,00 гривень, тобто на частку у більшому розмірі ніж існував на день смерті згідно відомостей ЄДР.

3.6. З відкритих відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що вказаний вище наказ є предметом оскарження в Господарському суді міста Києва у справі № 910/5966/20 та наразі остаточне рішення у справі не прийнято.

4. Щодо проведення торгів з продажу частки.

4.1. 31.01.2020 відбулися електронні торги з продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр», у розмірі 30,8%, яка належить ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» реєстраційний номер лота 381718.

4.2. Відповідно до акту про проведені електронні торги від 13.02.2020 (лот реалізованого майна № 381718), переможцем торгів з придбання зазначеної частки визначено ТОВ «Торговий Дім «Труд».

4.3. З відкритих відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що результати зазначених торгів є предметом спору у справі № 911/459/20, в якій Господарським судом Київської області прийнято рішення про відмову у задоволенні позову. Наразі справа перебуває на стадії апеляційного оскарження.

4.4. 03.04.2020 державним реєстратором Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області Ткаченко Дар`єю Володимирівною здійснено запис про внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах за № 1003028 (щодо включення ТОВ «Торговий дім «Труд» до складу учасників).

4.5. Наказом Міністерства юстиції України від 14.04.2020 № 1435/5 за скаргою ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» реєстраційну дію від 03.04.2020 № 1003028 (щодо включення ТОВ «Торговий дім «Труд» до складу учасників) скасовано, оскільки державному реєстратору не було подано акт приймання-передачі частки учасника у статутному капіталі ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр», а також оскільки реєстраційна дія проведена щодо частки ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр», відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру боржників.

4.6. З відкритих відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що в перебігу розгляду цієї справи ТОВ «ТД «Труд» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України та ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» про: визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України, прийнятого за скаргою ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» від 08.04.2020 за № 10495-33-20; зобов`язання Міністерства юстиції України скасувати реєстраційні дії, пов`язані зі скасуванням реєстраційної дії в ЄДР від 03.04.2020 № 1003028 (щодо включення ТОВ «Торговий дім «Труд» до складу учасників); приведення у відповідність відомостей в Єдиному державному реєстрі, повернувши їх до попереднього стану, а саме до моменту скасування запису від 03.04.2020 № 1003028 (щодо включення ТОВ «Торговий дім «Труд» до складу учасників); визнання за позивачем права власності на частку в статутному капіталі відповідача-2 в розмірі 30,8%.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/12451/20 та на момент ухвалення рішення у цій справі судовий розгляд справи № 910/12451/20 триває.

5. Аргументи сторін.

5.1. Аргументи позивача.

5.1.1. Позивач, звернувся до суду із розглядуваним позовом просить суд стягнути (витребувати з володіння) відповідача частку у статутному капіталі в розмірі 96250,00 гривень, що відповідає 30,8% статутного капіталу ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр».

5.1.2. В обґрунтування позову посилається на те, що на підставі акту про проведені електронні торги від 13.02.2020 та в силу вимог Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», 27.04.2020 надіслав на адресу відповідача повідомлення із пропозицією протягом 5 днів прибути до офісу адвоката позивача для складання та підписання Акту приймання-передачі частки статутного капіталу ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр». Однак відповідачем вказане повідомлення було проігнороване. А тому позивач, посилаючись на ст.ст. 190, 319, 321, 330, 346, 387, 388 Цивільного кодексу України, звернувся до суду із розглядуваними позовом про стягнення (витребування) від ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» частки статутного капіталу у розмірі 30,8%.

5.1.3. Також в перебігу розгляду справи позивач зазначив, що протокол від 10.05.2019 (про зменшення статутного капіталу), на який посилається відповідач, складений та підписаний лише 10.09.2019, що підтверджується нотаріальним засвідченням підписів представників учасників на даному протоколі та є недійсним оскільки на момент підписання цього протоколу у ОСОБА_16 , як представника ОСОБА_8 , вже не було повноважень його підписувати, оскільки внаслідок його смерті довіреність на представника втратила чинність.

5.1.4. Щодо успадкування громадянкою ОСОБА_18 частки у статутному капіталі ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» в розмірі 94,4% після померлого спадкодавця ОСОБА_8 та проведення реєстраційної дії в держаному реєстрі щодо внесення змін до складу учасників Товариства та реєстрації за ОСОБА_18 частки в статутному капіталі ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» в розмірі 94,4%, позивач зазначав, що у громадянки ОСОБА_18 було відсутнє право на успадкування частки у статутному капіталі товариства саме в розмірі 94,4%, оскільки у спадкодавця на момент смерті не було у власності частки в такому розмірі, а на день відкриття спадщини ОСОБА_8 володів часткою в статутному капіталі товариства ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» в розмірі 65%.

5.1.5. Крім того, позивач не погоджуючись із доводами відповідача щодо відсутності порушеного права позивача, посилався на ст. 15 Цивільного кодексу України, в якій визначено окремі підстави для захисту цивільного права особи, якими можуть бути, зокрема, порушення, невизнання, оспорювання цивільного права, а відмова відповідача у складанні акту приймання-передачі частки та подальші дії відповідача, навпаки свідчать про таке невизнання прав позивача.

5.2. Аргументи відповідача.

5.2.1. На момент проведення торгів 31.01.2020 з реалізації частки у розмірі 30,8% у статутному капіталі ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр», відповідачу частка у такому розмірі не належала, що свідчить про реалізацію виконавцем неіснуючого об`єкту або майна та/або майнових прав, які на момент проведення торгів йому не належали. Рішенням загальних зборів учасників товариства, оформленим протоколом № 1/19 від 10.05.2019, розмір статутного капіталу було зменшено саме за рахунок частки, що перебувала у його власності у розмірі 30,8%, про що виконавцю станом на 15.11.2019 було відомо, що встановлено постановою Північного апеляційного господарського суду 20.05.2020 у справі № 911/459/20.

5.2.2. На момент проведення торгів 31.01.2020 в ЄДР містились відомості про державну реєстрацію № 8003028 від 21.01.2020 (щодо спадкоємця), а саме про приналежність ОСОБА_19 , частки в статутному капіталі ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» у розмірі 94,4% та перебування у власності відповідача частки лише у розмірі 0,15%, що свідчить про відчуження 31.01.2020 на користь позивача неіснуючої частки.

5.2.3. Заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на те, що позивач у відповідності до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» із заявою про вступ до товариства з обмеженою відповідальністю не звертався.

5.2.4. У переможця торгів та боржника відсутній обов`язок складати та підписувати Акт приймання-передачі частки учасника у статутному капіталі товариства, адже має застосовуватися інший порядок державної реєстрації на набуту частку у статутному капіталі, а відтак права та інтереси позивача відповідачем не порушені.

5.2.5. Із посиланням на постанови Верховного Суду від 25.02.2020 у справі № 915/1299/18 та від 01.10.2019 № 910/4446/19 вказує на те, що Акт приймання-передачі частки в статутному капіталі товариства складається, підписується та є підставою для проведення державної реєстрації тільки після укладання, договорів купівлі-продажу, міни або дарування. При цьому, після реалізації частки учасника товариства на аукціоні (електронних торгах) переможцю торгів та боржнику не потрібно підписувати та складати Акт приймання-передачі частки в статутному капіталі товариства.

5.2.6. Довіреності, які видані учасниками товариства з повноваженнями прийняття участі у загальних зборах по всіх питаннях порядку денного та здійснення реєстрації змін до ЄДР нотаріально посвідчені лише 09.09.2019, адже Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та Законом України «Про нотаріат» не вимагається нотаріального посвідчення протоколу одразу після його оформлення. Підставою нотаріального посвідчення протоколу стала необхідність внесення змін до відомостей юридичної особи після смерті одного із засновників та володільця найбільшої частки 94,4% у статутному капіталі ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» ОСОБА_8

5.2.7. Товариство не може бути учасником самого себе, а частка, що ним придбана підлягала відчуженню протягом року, після спливу якого товариство власником частки бути не може, а тому і звернення стягнення на неї та примусовий продаж вчинятися не могли, як і не може така частка стягуватися (витребовуватися) у нього позивачем в межах цієї справи.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Ця норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачем з урахуванням належно обраного способу судового захисту.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю подаються один із таких відповідних документів: а) рішення загальних зборів учасників (рішення єдиного учасника) товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю про визначення розміру статутного капіталу та розмірів часток учасників; б) рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю про виключення учасника з товариства; в) заява про вступ до товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю; г) заява про вихід з товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю; ґ) акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю; д) судове рішення, що набрало законної сили, про визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників у такому товаристві; е) судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю; є) структура власності за формою та змістом, визначеними відповідно до законодавства.

Як вбачається, позивач просить суд стягнути (витребувати з володіння) з ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» на його користь частку у статутному капіталі ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» в розмірі 96250,00 гривень, що відповідає 30,8% статутного капіталу ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр».

Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, за формальними ознаками цілком відповідає спеціальному способу захисту, визначеному в п.п. е п. 3 ч. 5 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Серед іншого, нормативно, позивач обґрунтовує свої позовні вимоги із посиланням на положення ст.ст. 321, 387, 388 Цивільного кодексу України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Одним із основних способів захисту права власності є віндикаційний позов, який визначають як позов про повернення свого майна з чужого незаконного володіння.

Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Під час розгляду вимог про витребування майна у його набувача мають бути враховані всі умови, передбачені ст. 388 Цивільного кодексу України, а саме: 1) власник чи титульний володілець не повинен мати можливості здійснювати фактичне володіння над річчю; 2) майно, яке хоче повернути колишній власник чи титульний володілець, збереглося в натурі та перебувало у фактичному володінні іншої особи; 3) майно, яке підлягає віндикації, має бути індивідуально визначеним; 4) віндикаційний позов має недоговірний характер та спрямований на захист речових прав; 5) між позивачем і відповідачем мають бути відсутні договірні відносини, оскільки в такому разі здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов`язально-правових способів.

Для застосування приписів ст. 388 Цивільного кодексу України необхідною умовою є доведення позивачем, насамперед того факту, що позивач є власником майна. Тобто, особа яка звертається до суду з вимогою про витребування майна з незаконного володіння, як у добросовісного так і у недобросовісного набувача, повинна довести своє право власності на майно, що перебуває у володінні відповідача.

Тобто, до предмету доказування у віндикаційному позові входять факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача, наявність майна в натурі у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на день набуття ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» частки учасника ОСОБА_1 у розмірі 30,5% 18.04.2018 та станом на день затвердження змін до установчих документів 12.06.2018 та проведення державної реєстрації цих змін 13.06.2018 були чинними положення Закону України «Про господарські товариства», адже хоча Закон України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» і був прийнятий 06.02.2018, проте набрав чинності лише 17.06.2018.

Згідно ч. 5 ст. 53 Закону України «Про господарські товариства» у разі придбання частки (її частини) учасника самим товариством з обмеженою відповідальністю воно зобов`язане реалізувати її іншим учасникам або третім особам протягом строку, що не перевищує одного року, або зменшити свій статутний капітал відповідно до статті 52 цього Закону. Протягом цього періоду розподіл прибутку, а також голосування і визначення кворуму у вищому органі проводяться без урахування частки, придбаної товариством.

Зі змісту наведених положень Закону необхідно виходити з того, що придбання товариством частки учасника у власному статутному капіталі призводить до двох альтернативних обов`язкових наслідків або виникнення обов`язку здійснити відчуження частки протягом року з дня її придбання або до зменшення статутного капіталу.

Суд також виходить з того, що реалізація товариством свого права на відплатне відчуження частки, що придбана ним самим можливо виключно протягом року та після цієї дати відчужуватися не може, адже встановлений ст. 53 Закону строк для відчуження є присічним.

З положень ч. 5 ст. 53 названого вище Закону також вбачається, що обов`язок товариства зменшити статутний капітал у зв`язку з придбанням частки учасника існує від моменту набуття частки, як альтернативний, а після закінчення річного строку, стає єдиним обов`язком, що може та має бути виконаний товариством.

З огляду на дату набуття (18.04.2018) частки ОСОБА_1 , ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» мало здійснити відчуження цієї частки до 18.04.2019 та, оскільки до зазначеної дати відчуження частки товариством не здійснено, то після цієї дати товариство було зобов`язане зменшити розмір статутного капіталу.

Отже, як вбачається з матеріалів справи з 18.04.2019 у власності ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» перебувала нерозподілена частка у власному статутному капіталі у загальному розмірі 30,8% та в силу закону, відповідач був зобов`язаний прийняти рішення про зменшення статутного капіталу за рахунок цієї частки.

Позивач стверджує, що зменшення відповідачем 10.05.2019 статутного капіталу на частку у розмірі 30,8%, що була нерозподілена та перебувала на його балансі не може бути враховано судом, адже відповідна державна реєстрації змін відомостей про розмір статутного капіталу та часток учасників була проведена держаним реєстратором 15.10.2019 і була скасована наказом Міністерства юстиції України від 31.01.2020 № 330/5, а тому не може прийматися судом до уваги.

Надаючи доводам сторін в цій частині належну юридичну оцінку, суд приходить до наступного висновку.

З наведених вище положень Закону України «Про господарські товариства (ч. 5. ст. 53 Закону) вбачається, що обов`язок товариства здійснити відчуження частки іншим особам має бути реалізовано протягом одного року від моменту її придбання. І якщо такий обов`язок товариство протягом року не виконало, то воно ЗОБОВ`ЯЗАНО здійснити зменшення статутного капіталу.

Інакше кажучи зі спливом річного строку від моменту придбання частки товариство, як власник частки власного статутного капіталу, втрачає право на альтернативний вибір способу дотримання вимог закону (ч. 5 ст. 53 Закону), та у нього залишається лише обов`язок зменшити статутний капітал.

Треба також зазначити, що із набранням чинності Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» такий обов`язок ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» не припинився, адже ст. 25 зазначеного Закону містять положення, що необхідною мірою, є аналогічні тим, що передбачені ст. 53 Закону України «Про господарські товариства».

Так, згідно приписів ч.ч. 1, 4 ст. 25 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» товариство має право придбавати частки у власному статутному капіталі без його зменшення на розмір такої частки лише за умови, що на день такого придбання товариство сформує резервний капітал у розмірі ціни придбання викупленої частки, який не може використовуватися для здійснення виплат на користь учасників такого товариства. У разі придбання частки (частини частки) учасника самим товариством без зменшення статутного капіталу товариства воно зобов`язане здійснити відчуження такої частки відплатно не пізніше ніж через один рік з дня придбання частки (частини частки).

З наведених положень норм законодавства вбачається, що законом вводиться загальне правило, що товариство може придбавати частки учасників без зменшення свого статутного капіталу, лише якщо одночасно сформує резервний капітал. І тоді відчуження такої частки має бути здійснене протягом року. В іншому ж випадку, придбання частки учасника завжди створює обов`язок щодо зменшення статутного капіталу.

Зазначеним Законом було також доповнено ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» частиною третьою наступного змісту: «У разі проведення державної реєстрації змін до відомостей Єдиного державного реєстру щодо виключення або виходу учасника (спадкоємця або правонаступника) товариства з обмеженою або додатковою відповідальністю, а також пов`язаних з переданням (набуттям) частки (частини частки) у статутному капіталі самому товариству з обмеженою або додатковою відповідальністю, державний реєстратор одночасно вносить запис про зменшення розміру статутного капіталу на розмір відповідної частки (частини частки) у статутному капіталі. Ця частина не застосовується, якщо товариство з обмеженою або додатковою відповідальністю, яке набуває частку (частину частки) у своєму статутному капіталі, разом із заявою про державну реєстрацію надасть довідку про формування резервного капіталу у розмірі, який відповідно до закону допускає володіння часткою (частиною частки) у своєму статутному капіталі.

Таким чином, із набранням чинності Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» положення в цій частині аналогічно врегульовують розглядувану ситуацію та певною конкретизацією є лише те, що для зменшення статутного капіталу, у разі придбання частки самим товариством, не потрібно навіть рішення товариства, адже здійснюючи реєстрацію змін складу учасників через набуття частки товариством, реєстратор одночасно вносить запис про зменшення статутного капіталу, якщо товариство не подало довідку про формування резервного капіталу.

Тим самим усувається певна прогалина, щодо можливості затягування товариством із прийняттям рішення про зменшення статутного капіталу після набуття частки учасника, що власне і мало місце у цій справі.

Але загалом законодавець має на увазі, що частка, яка набувається самим товариством може перебувати у його власності тільки лише протягом одного року, а за загальним правилом на цю частку розмір статутного капіталу підлягає зменшенню.

Як вже зазначалося судом, положення Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» застосовуються до правовідносин, що виникли після 17.06.2018, коли як набуття відповідачем частки учасника мало місце 18.04.2018, але як і положення ст. 53 Закону України «Про господарські товариства», що були чинними станом на дату набуття частки, так і положення ст. 25 Закону України «Про товариства з обмеженою відповідальністю» у взаємозв`язку із положеннями ч. 3 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» є цілком конкретними, зрозумілими та передбачуваними, що не дозволяють іншого розуміння розглядуваних правовідносин.

Отже, з 18.04.2019 (дата спливу річного строку після придбання частки) ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» вже втратило право здійснювати відчуження частки, що належить йому у власному статутному капіталі та могло лише прийняти рішення про зменшення статутного капіталу. При цьому, суд звертає увагу, що зменшити статутний капітал є саме обов`язком товариства встановленим законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» свій обов`язок щодо зменшення статутного капіталу товариства виконало, прийнявши 10.05.2019 відповідне рішення.

Наведене зумовлює наступні висновки суду.

Як за логікою ст. 53 Закону України «Про господарські товариства» так і за змістом ст. 25 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» відчуження товариством протягом року своєї частки має здійснюватися на відплатній основі.

Відповідно до ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживаною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Отже, зазвичай частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю є неспоживаною річчю, визначеною індивідуальними ознаками, та може бути об`єктом права власності та, відповідно, об`єктом цивільного обороту.

Таким чином, якщо зменшення статутного капіталу не відбулося протягом року, частка в статутному капіталі товариства, що належить самому товариству, може бути предметом купівлі-продажу, відповідає ознакам майна, що є оборотоздатним у цивільних правовідносинах.

При цьому, не можна ототожнювати частку учасника в статутному капіталі із часткою, що придбана самим товариством.

Частка, що належить самому товариству не утворює виникнення у такого товариства корпоративних прав по відношенню до нього самого, перебуває у власності тимчасово (протягом року) та зі спливом року від моменту її набуття, ознак майна втрачає, адже зі спливом цього строку втрачає можливість бути об`єктом відчуження, втрачає ознаки оборотоздатності. В той час, як частка в статутному капіталі, що належить учаснику товариства таких ознак ніколи не втрачає.

Згідно з частиною 1 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній станом на дату проведення спірних електронних торгів) реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Аналогічні положення містяться у пункті 2 Розділу І Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016 (далі по тексту - Порядок).

Відповідно до частини 1 статті 650 Цивільного кодексу України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Відповідно до частини 4 статті 656 Цивільного кодексу України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Згідно з пунктами 4 та 6 розділу Х Порядку після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди за організацію та проведення електронних торгів) на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди за організацію та проведення електронних торгів (у випадку, якщо майно реалізувалося за ціною, вищою стартової), виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги. Державний виконавець додатково затверджує акт про проведені електронні торги у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Підписаний та скріплений печаткою приватного виконавця або затверджений начальником відділу державної виконавчої служби акт виконавець видає або надсилає переможцеві електронних торгів не пізніше наступного робочого дня з дня його затвердження.

Відповідно до пункту 8 розділу Х Порядку акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством.

Виходячи з аналізу наведених норм чинного законодавства та враховуючи правову природу процедури реалізації майна на електронних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуте стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на електронних торгах, тобто є правочином.

Відмінність такого правочину полягає в тому, що реалізація майна власника здійснюється іншою особою виконавцем, що наділений державою відповідними функціями, та для даного випадку воля титульного власника не має значення.

Поряд із цим, предметом правочину, що укладається у спосіб проведення відповідних торгів з продажу арештованого майна, має бути майно, що відповідає критеріям, визначеним в ст. 190 Цивільного кодексу України, майна, що об`єктивно існує та є оборотоздатним станом на час проведення відповідних торгів.

З матеріалів справи вбачається, що виконавець накладаючи арешт на частку в статутному капіталі у розмірі 30,8% виходив із відомостей, що містяться в ЄДР.

З огляду на порядок ведення ЄДР, відображення в ньому відомостей про товариство відбувається таким чином, що саме товариство, якому тимчасово належить частка у власному статутному капіталі зазначається в ЄДР, як учасник цього ж товариства.

Поряд із цим, як вже зазначалося судом, тимчасове перебування частки у власності самого товариства не утворює виникнення корпоративних правовідносин у товариства із самим собою. Товариство позбавлене можливості участі у зборах учасників, голосування на них, кворум на зборах визначається без врахування частки, що належить товариству, розподіл прибутку відбувається без врахування частки, що належить товариству, отже всі ознаки, що притаманні для корпоративних відносин між товариством, як власником нерозподіленої частки, та товариством як об`єктом корпоративних правовідносин в даному випадку місця не мають. Тобто, товариство не є учасником самого себе.

Схожі висновки викладені в Постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 905/691/18.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги значну особливість частки в статутному капіталі Товариства, як майна, на яке може бути звернуто стягнення, виконавець, встановивши, що боржнику належить частка у власному статутному капіталі, мав пересвідчитися в тому, що така частка є оборотоздатною станом на момент проведення торгів, з огляду на спеціальні приписи як Закону України «Про господарські товариства», що діяли станом на час набуття товариством частки учасника, так і Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», що діяв станом на час проведення торгів, та що наділяють частку, яка придбана самим товариством ознаками майна та оборотоздатності лише тимчасово, а саме протягом року від моменту її придбання.

Встановивши, що набуття права на таку частку відбулося більше ніж рік тому, та застосувавши положення ст. 53 Закону України «Про господарські товариства» чи ст. 25 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», виконавець міг встановити, що на момент проведення торгів з продажу частки ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» (31.01.2020), та власне і станом на момент прийняття постанови про накладання арешту на цю частку (25.09.2019), вона вже не могла бути об`єктом продажу за будь-яким правочином, в тому числі і в порядку примусової реалізації арештованого майна. Та щодо цієї частки могла бути застосована лише одна процедура, визначена законом зменшення за її рахунок розміру статутного капіталу, яка, як вбачається, була застосована ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» рішенням від 10.05.2019.

Позивач, заперечуючи проти прийняття судом до уваги рішення ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» від 10.05.2019, яким зменшено розмір статутного капіталу за рахунок частки, що належала товариству у розмірі 30,8%, зазначає, що нотаріальне посвідчення підписів осіб, що підписали це рішення відбулося лише 10.09.2019 , на цей момент учасник товариства ОСОБА_8 вже помер, а тому довіреність, на підставі якої від його імені діяла ОСОБА_16 втратила чинність, а також посилався на те, що проведена державна реєстрація змін у зв`язку зі зменшенням статутного капіталу 15.10.2019, наказом Міністерства юстиції України від 31.01.2020 була скасована.

З приводу зазначених обставин суд вважає за необхідне зазначити наступне.

По-перше, рішення загальних зборів ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр», оформлене протоколом № 1/19 від 10.05.2019 наразі є чинним, не визнано не дійсним, не оспорюються, отже є таким, що породжує правові наслідки, обумовлені його змістом.

По-друге, прийняття зазначеного рішення не було формою реалізації ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» свого права на зменшення розміру статутного капіталу в порядку, передбаченому ст. 19 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», а було формою виконання товариством свого обов`язку, визначеного Законом України «Про господарські товариства» (ч. 5 ст. 53), що діяв станом на момент його виникнення та Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (ст. 25), що діяв станом на день прийняття рішення, що встановлюють примус товариства до вчинення такого зменшення.

При цьому навіть зміна, його скасування чи визнання недійсним рішення про зменшення статутного капіталу не може призвести до жодних наслідків, що можуть вплинути на розглядувані правовідносини, адже ніякої іншої дії, окрім зменшення розміру статутного капіталу за рахунок частки, що належить товариству після закінчення року після її набуття (18.04.2019) товариством, та тим більше, іншими особами вчинено бути не може.

По-третє, той факт, що на момент нотаріального посвідчення (10.09.2019) підписів осіб, що підписали рішення зборів від 10.05.2019 ОСОБА_8 помер чинність цього рішення не припиняє.

Як вбачається зі змісту рішення, станом на 10.05.2019 участь у зборах від імені ОСОБА_8 приймала участь ОСОБА_16 та саме її підпис було посвідчено на протоколі нотаріально 10.09.2019.

Законодавство не передбачає, що рішення загальних зборів набирає чинності з моменту нотаріального посвідчення підписів осіб, які його підписали. Вимога про нотаріальне посвідчення підписів визначена ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та стосується саме вимог до документів, що подаються з метою реєстрації змін відомостей, що містяться в ЄДР.

За загальним правилом, визначеним ст. 248 Цивільного кодексу України, представництво за довіреністю припиняється, зокрема, у разі смерті особи, яка видала довіреність. Поряд із цим, згідно абзацу другого п. 6 ч. 1 ст. 248 цього ж кодексу у разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків.

Отже, з огляду на те, що внаслідок прийнятого товариством рішення від 10.05.2019 про зменшення розміру статутного капіталу було визначено розмір статутного капіталу та часток учасників та частка ОСОБА_8 була визначена у розмірі 94,4%, порівняно із часткою, що йому належала станом на день прийняття рішення в розмірі 65%, ОСОБА_16 , підпис якої посвідчувався на тексті протоколу № 1/19 від 10.05.2019 діяла правомірно, адже саме вона приймала участь на зборах 10.05.2019, а проведення державної реєстрації відповідних змін в ЄДР в частині реєстрації збільшення частки ОСОБА_8 є способом забезпечення інтересів його спадкоємців та такі дії цілком відповідають вимогам абзацу другого п. 6 ч. 1 ст. 248 Цивільного кодексу України.

Судом також враховано, що нотаріальне посвідчення підписів осіб на протоколі зборів не обумовлює набрання рішенням чинності, а лише створює необхідні передумови для проведення подальшої державної реєстрації відповідних змін в ЄДР. Проведення реєстрації зміни відомостей в ЄДР є похідною дією, яка вчиняється щодо правовідносин, що вже виникли на підставі рішення загальних зборів від 10.05.2019

Рішення приймається товариством на загальних зборах та нотаріальне посвідчення підписів осіб на такому рішенні може не збігатися із датою прийняття такого рішення, а тому сама лише обставина нотаріального посвідчення на рішенні від 10.05.2019 підпису ОСОБА_16 , як представника ОСОБА_8 після його смерті не може свідчити про нечинність цього рішення, адже на момент його прийняття (тобто за життя ОСОБА_8 ) підстав стверджувати про відсутність у представника повноважень діяти від його імені у суду не має.

По-четверте, зміни відомостей, що містяться в ЄДР були зареєстровані державним реєстратором 15.10.2019 та подальше скасування такої реєстрації наказом Мінюсту від 31.01.2020 на висновки суду не впливає. Повторюючись суд зазначає, що державна реєстрація змін, зокрема щодо розміру статутного капіталу та зміни запису про приналежність ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» частки у власному статутному капіталі є похідною дією, а правові наслідки зменшення розміру статутного капіталі обумовлені рішенням загальних зборів від 10.05.2019, яке є чинним та таким, що ґрунтується на вимозі закону про обов`язковість прийняття рішення про зменшення статутного капіталу.

Судом також враховано, що державну реєстрацію змін на підставі рішення товариства від 10.05.2019, що була проведена 15.10.2019 була скасована наказом Міністерства юстиції України тільки 31.01.2020, тобто в день проведення торгів. При чому встановити, яка з подій, скасування реєстраційної дії чи проведення торгів, за часом відбулася раніше, суд можливості не має, адже відповідних доказів сторонами в перебігу розгляду справу суду надано не було.

Втім, зазначені обставини не мають вирішального значення для висновків суду у цій справі.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Таким чином, встановивши, що частка ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» у розмірі 30,8%, хоча і перебувала у власності відповідача, втім зі спливом річного строку, відведеного законом для її відплатного відчуження втратила ознак оборотоздатності та об`єктом арешту та/чи примусової реалізації бути не могла, а статутний капітал мав бути зменшений за рахунок цієї частки, рішення про що прийнято товариством 10.05.2019, яке є чинним, суд приходить до висновку, що позивач внаслідок проведених торгів не є особою, що за наслідками проведених торгів набула право власності на таку частку.

Суд вважає за необхідне зазначити, що сам факт проведення торгів не може легітимізувати набуття позивачем права на частку, адже, як вже встановлено судом та викладено вище, станом на момент проведення торгів частка, що перебувала у власності відповідача втратила ознак оборотоздатності, не могла бути об`єктом відчуження та згідно приписів закону товариство було зобов`язано за рахунок цієї частки зменшити розмір власного статутного капіталу.

Повторюючись, суд вважає за необхідне зазначити, що розглядувана ситуація виникла внаслідок помилкового ототожнення виконавцем та позивачем частки, що належить учаснику товариства, яка завжди може бути об`єктом цивільних правовідносин без обмеження будь яким часом, на яку можливе звернення стягнення, та частки у статутному капіталі товариства, що внаслідок її придбання у учасника належить самому товариству лише протягом року, після спливу якого жодне відчуження такої частки вчинятися не може, а статутний капітал підлягає зменшенню.

Отже, з урахуванням положень ст. 328 Цивільного кодексу України, суд позбавлений можливості дійти висновку про виникнення у позивача права власності на частку у розмірі 30,8% статутного капіталу ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» з огляду на відсутність того майна, щодо якого такі торги проводилися, як на момент їх проведення, так і на момент прийняття судом цього рішення, адже необґрунтованість цього активу встановлена судом, а незаконність здійснення відчуження частки на торгах прямо випливає із закону.

Наведене вище унеможливлює задоволення позову як у спосіб визначений позивачем в позові так і в будь-який інший спосіб, адже судом встановлено, що об`єкт продажу частка у розмірі 30,8% статутного капіталу товариства, на момент проведення торгів не існував, незалежно від скасування Наказом Мінюсту від 31.01.2020 реєстрації змін відомостей про товариство в ЄДР щодо зменшення статутного капіталу, з огляду на втрату зазначеною часткою ознак майна, яке може виступати об`єктом цивільного обороту в силу спеціальних приписів закону. Не існує і не може існувати зазначений об`єкт і станом на момент прийняття рішення судом цього рішення. А відповідач, відповідно, не є особою, що утримує чи володіє цією часткою.

Наведене у сукупності зумовлює висновки суду про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, суд відносить на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 126, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову товариства обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Труд» відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 16.11.2020.

Суддя Р.М. Колесник