ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2020 р. Справа №921/406/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого - судді О.В. Зварич

суддів С.М. Бойко

О.П. Дубник,

секретар судового засідання М.С. Кіра,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства «Персей Агро» за №05/10/20 від 05.10.2020 року (вх. № 01-05/2788/20 від 08.10.2020 року)

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17.09.2020 року (суддя Т.В. Максимів; повний текст рішення складено 17.09.2020 року)

у справі № 921/406/20

за позовом: Фізичної особи - підприємця Леньги Андрія Володимировича (надалі ФОП Леньга А.В.)

до відповідача: Фермерського господарства «Персей Агро» (надалі ФГ «Персей Агро»)

про стягнення заборгованості в сумі 403868,04 грн.,

за участю:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції

18.06.2020 року ФОП Леньга А.В. звернувся до господарського суду Тернопільської області з позовом до ФГ «Персей Агро» про стягнення 403868,04 грн., у тому числі: 234300,00 грн. основного боргу, 140013,90 грн. пені, 11480,98 грн. 3% річних та 18073,16 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач належним чином не виконав своїх договірних зобов`язань щодо оплати виконаних позивачем робіт по збиранню врожаю сільськогосподарських культур, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 234300,00 грн. На підставі ст.ст. 625, 611 ЦК України та п. 4.6 договору позивач нарахував відповідачу пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

З підстав, зазначених в ухвалі господарського суду Тернопільської області від 23.06.2020 року позовну заяву ФОП Леньги А.В. до ФГ «Персей Агро» про стягнення 403868,04 грн. та додані до неї документи передано за підсудністю до господарського суду Івано-Франківської області.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 17.09.2020 року у справі № 921/406/20 (суддя Т.В. Максимів) частково задоволено позов ФОП Леньги А.В. Стягнуто з ФГ «Персей Агро» на користь ФОП Леньги А.В. 234300,00 грн. основного боргу, 61554,88грн. пені, 11471,42 грн. 3% річних, 18073,16 грн. інфляційних нарахувань та 4880,97 грн. судового збору. Відмовлено в частині позовних вимог про стягнення 78459,02 грн. пені та 9,56 грн. 3% річних. Судовий збір в сумі 1177,03 грн. покладено на позивача.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що на підставі договору №10 від 10.10.2018 року позивач надав відповідачу послуги по збиранню врожаю сільськогосподарських культур загальною вартістю 344300,00 грн., що підтверджується актом наданих послуг за № 23 від 31.10.2018 року. Відповідач за одержані послуги розрахувався частково в сумі 110000,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача 234300,00 грн. основного боргу за надані послуги по збиранню врожаю сільськогосподарських культур є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Суд перевірив правильність нарахування позивачем 3% річних та встановив, що при їх розрахунку позивач не врахував положень ч. 5 ч. 254 ЦК України, у зв`язку з чим частково задоволив дану позовну вимогу, стягнув з відповідача 11471,42 грн. 3% річних. Також місцевий господарський суд дійшов висновку наявність правових підстав для стягнення з відповідача 18073,16 грн. інфляційних нарахувань, враховуючи межі заявлених позовних вимог. Щодо вимоги про стягнення пені, то суд першої інстанції врахував обмеження, встановлені в ч. 6 ст. 232 ГК України, та дійшов висновку про те, що з відповідача необхідно стягнути 61554,88 грн. пені.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Відповідач подав апеляційну скаргу на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17.09.2020 року у справі № 921/406/20, в якій просить скасувати зазначене рішення суду в частині стягнення пені, прийняти нове рішення, яким відмовити в стягненні 61554,88 грн. пені. Скаржник вказує, що розмір штрафних санкцій складає 44717,39 грн. за період з 11.11.2018 року по 30.04.2019 року. Однак, враховуючи положення п.1 ст. 258 ЦК України, позивач мав право заявити вимогу про стягнення пені до 01.11.2019 року, а заявив 12.06.2020 року, пропустивши строк спеціальної позовної давності, що, на думку відповідача, є підставою для відмови в позові.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач не надавав письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Сторони не делегували своїх представників у судове засідання. Згідно з повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень №№ 967, 959, ознайомлені з датою, часом і місцем розгляду справи.

Суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання сторін у справі.

Отже, відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто при їх відсутності.

Обставини справи

10.10.2018 року між ФОП Леньга А.В. (виконавець) та ФГ «Персей Агро» (замовник) укладено договір про надання послуг по збиранню врожаю сільськогосподарських культур №10, предметом якого є надання виконавцем послуг по збиранню врожаю сої зернозбиральними комбайнами на площах замовника (а.с.3).

Згідно з пунктом 2.1 договору виконавець зобов`язується провести збирання врожаю сільськогосподарських культур на площах замовника методом прямого комбайнування або підбиранням валків по узгодженості з ним у відповідності з агротехнічними вимогами в обсягах забезпечених замовником; виконати збиральні роботи з подрібненням пожнивних решток або складання їх у валки по домовленості із замовником; забезпечити своїми силами і за свої кошти технічне обслуговування та ремонт збиральної техніки.

Замовник зобов`язується оплатити повну вартість виконаних робіт по збиранню сільськогосподарських культур (п. 2.2.1 договору).

Відповідно до пункту 3.3 договору замовник проводить оплату в грошовій формі з розрахунку: збирання врожаю сої - 1100,00 грн. без ПДВ за один га площі, на якій були виконані роботи виконавцем. Замовник розраховується з виконавцем, виходячи із фактично виконаних робіт, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця в процесі збирання врожаю. При відсутності таких розрахунків збиральні роботи призупиняються. Остаточний розрахунок проводиться в день підписання акта виконаних робіт, але не пізніше десяти днів після закінчення робіт.

В пункті 4.6 договору визначено, що в разі несвоєчасного розрахунку з виконавцем, замовник сплачує штраф у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян та пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день простроченого терміну, рахуючи з дня підписання акта виконаних робіт або строку обумовленого в доповненні до даного договору.

В силу пункту 4.7 договору суперечності, які можуть виникнути в процесі виконання цього договору, будуть вирішуватися шляхом переговорів, а в разі неможливості такого вирішення - через господарський суд.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до закінчення розрахунків між сторонами (п. 6.6 договору).

На виконання умов договору № 10 від 10.10.2018 року, позивач надав відповідачу послуги по збиранню врожаю сої на площі 313 га загальною вартістю 344300,00 грн., що підтверджується актом надання послуг № 23 від 31.10.2018 року (а.с.4).

Також позивач виставив відповідачу рахунок на оплату за № 23 від 31.10.2018 року на суму 344300,00 грн. (а.с.5).

Відповідач за одержані послуги розрахувався частково на суму 110000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень № 66 від 30.11.2018 року на суму 10000,0 грн., № 159 від 10.12.2018 року на суму 20000,0 грн., № 190 від 14.12.2018 року на суму 10000,0 грн., № 4906 від 15.01.2019 року на суму 70000,0 грн., (а.с. 9-10).

08.05.2020 року позивач надіслав відповідачу претензію № 2 від 07.05.2020 року, у якій просив оплатити заборгованість в сумі 234300,00 грн. (а.с.7-8).

Відповідач залишив без відповіді та задоволення вказану претензію, що слугувало підставою звернення позивача до місцевого господарського суду з даним позовом про стягнення 403868,04 грн., у тому числі: 234300,00 грн. основного боргу, 140013,90 грн. пені, 11480,98 грн. 3% річних та 18073,16 грн. інфляційних втрат.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

В силу частини 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, унормовано, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України, статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 5 статті 254 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

В ході розгляду справи суд встановив, що на підставі договору про надання послуг по збиранню врожаю сільськогосподарських культур №10 від 10.10.2018 року позивач надав відповідачу послуги по збиранню врожаю сої на загальну суму 344300,00 грн. Даний факт підтверджується вищеописаним актом надання послуг № 23 від 31.10.2018 року, який підписаний сторонами без жодних зауважень.

Разом з тим, відповідач в порушення своїх договірних зобов`язань за отримані послуги по збиранню врожаю сої розрахувався частково в сумі 110000,00 грн., що підтверджується копіями відповідних платіжних доручень. Доказів оплати послуг на суму 234300,00 грн. матеріали господарської справи не містять.

З урахуванням вищеописаних норм права та фактичних обставин справи, колегія суддів констатує наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 234300,00 грн. основного боргу та правильність висновків суду першої інстанції в цій частині позовних вимог.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки оплати послуг по збиранню врожаю сої, визначені в п. 3.3 договору № 10 від 10.10.2018 року, позивач здійснив нарахування 11480,98 грн. трьох процентів річних за період з 11.11.2018 року по 05.06.2020 року, а також 18073,16 грн. інфляційних втрат.

Перевіривши вказані розрахунки заборгованості в цій частині позову, враховуючи межі заявлених позовних вимог, а також положення частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 11471,42 грн. та інфляційних втрат в сумі 18073,16 грн. за період прострочення з 12.11.2018 року по 05.06.2020 року.

Колегія суддів зазначає, що рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17.09.2020 року у справі № 921/406/20 в частині позовних вимог про стягнення основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат не оскаржується.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 140013,90 грн. пені, нарахованої за період з 11.11.2018 року по 09.06.2020 року необхідно зазначити таке.

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, який обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 4.6 договору № 10 від 10.10.2018 року в разі несвоєчасного розрахунку з виконавцем, замовник сплачує штраф у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян та пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день простроченого терміну, рахуючи з дня підписання акта виконаних робіт або строку обумовленого в доповненні до даного договору.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського кодексу України).

Суд першої інстанції не приєднав до матеріалів справи власного розрахунку пені, лише зазначив, що самостійно з урахуванням вказаних обмежень розрахував пеню за допомогою ІПС "Законодавство", розмір якої становить 61554,88 грн.

Перевіривши розрахунок заборгованості позивача в цій частині позову та здійснивши розрахунок пені (з врахуванням положень частини 6 статті 232 Господарського процесуального кодексу України), колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції допустив арифметичну помилку при обрахунку розміру пені, яка підлягає до стягнення з відповідача.

Відповідно до проведеного судом апеляційної інстанції розрахунку належить стягнути з відповідача на користь позивача 55665,78 грн. пені за період з 12.11.2018 року по 12.05.2019 року. Суд приєднує даний розрахунок до матеріалів справи.

Таким чином, що позовні вимоги в частині пені підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 55665,78 грн. пені за період з 12.11.2018 року по 12.05.2019 року.

Доводи скаржника про те, що позивач пропустив спеціальний строк позовної давності при заявленні позовних вимог в частині пені є такими, що не можуть бути прийнятті до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про звернення відповідача до суду першої інстанції із заявою про застосування позовної давності.

В силу частин 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду необхідно змінити в частині пені, що підлягає до стягнення з ФГ "Персей Агро" на користь ФОП Леньги А.В., у відповідності до мотивувальної частини даної постанови.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Персей Агро» за №05/10/20 від 05.10.2020 року (вх. № 01-05/2788/20 від 08.10.2020 року) залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17.09.2020 року у справі № 921/406/20 змінити в частині пені, що підлягає до стягнення з Фермерського господарства "Персей Агро" (77423, Івано-Франківська обл., Тисменицький р-н, с. Угринів, вул. Калуське шосе, буд. 2А, ) на користь Фізичної особи-підприємця Леньги Андрія Володимировича, ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ). Стягнути з Фермерського господарства "Персей Агро" (77423, Івано-Франківська обл., Тисменицький р-н, с. Угринів, вул. Калуське шосе, буд. 2А, ) на користь Фізичної особи-підприємця Леньги Андрія Володимировича, ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 55665,78 грн. пені. В частині позовних вимог про стягнення 84348,12 грн. пені відмовити.

В іншій частині рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17.09.2020 року у справі № 921/406/20 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покласти на сторони пропорційно до задоволених вимог.

Стягнути з Фермерського господарства "Персей Агро" (77423, Івано-Франківська обл., Тисменицький р-н, с. Угринів, вул. Калуське шосе, буд. 2А, ) на користь Фізичної особи-підприємця Леньги Андрія Володимировича, ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 4792,50грн. судового збору за розгляд позовної заяви.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя С.М. Бойко

Суддя О.П. Дубник