ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2020р. Справа № 904/5064/20

За позовом: Фізичної особи - підприємця Нестер Олени Миколаївни, м. Мелітополь

До: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Маяк», с. Покровка

Про: стягнення 158 937, 21 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ:

ФОП Нестер О.М. (позивач) звернулась з позовом до СТОВ «Агрофірма Маяк» (відповідач) про стягнення 158 937, 21 грн. (в т.ч.: 132 240, 00 грн. - основна заборгованість та 26 697, 21 грн. - пеня) заборгованості, що виникла внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасної оплати наданих позивачем ремонтних послуг та поставки товару за договором на надання ремонтних послуг, поставки товару №29 від 14.01.15р. (укладеним між сторонами). Окрім того - просив стягнути з відповідача 6 250, 00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 21.09.20р. відкрито провадження у справі № 904/5064/20, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

СТОВ «Агрофірма Маяк» ( відповідач) своїм правом на подання до суду відзиву на позов не скористався , про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним (про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення відповідачу 24.09.20р. копії ухвали суду про відкриття провадження у справі, а.с.49)

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Також, суд враховує , що відповідно до вимог ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку , але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Законом не надано право судді продовжити цей строк (встановлений законом). Однак, господарським судом під час розгляду даної справи враховано, що на підставі рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 та відповідно до положень статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215, від 25.03.2020 № 239, від 04.05.2020 № 343, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, з 12.03.2020 по 22.05.2020 на всій території України встановлено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 було внесено зміни до постанови від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а саме: продовжено період карантину до 22.06.2020. В подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 500 продовжено період карантину до 31.07.2020; постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 продовжено період карантину до 31.08.2020.; постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2020р. № 760 продовжено період карантину до 31.10.2020р.; постановою Кабінету Міністрів України від 13.10.2020р. № 956 продовжено період карантину до 31.12.20р.

Стаття 27 Конституції України передбачає, що обов`язок держави - захищати життя людини.

Разом з тим, у відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

В той же час, відповідно до пункту 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла до 17.07.2020) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-IX від 18.06.2020, який набрав чинності 17.07.2020, та яким були внесені зміни до пункту 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України, - процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Від сторін жодних заяв, клопотань про продовження процесуальних строків з підстав, встановлених вищезазначеним Законом, не надходило.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.01.15р. між ФОП Нестер О.М. (виконавець) та СТОВ «Агрофірма «Маяк» (покупець) укладено договір про надання ремонтних послуг, поставки товару №29, відповідно до умов якого виконавець у період квітень, червень, листопад 2019р. надав послуги з ремонту запчастин та механізмів належних відповідачу на загальну суму 119 250, 99 грн. (що підтверджується відповідними актами задачі -прийняття робіт (надання послуг), підписаних відповідачем беззауважень, а.с.16-23); та здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 12 990, 00 грн. (що підтверджується відповідними видатковими накладними, підписаними відповідачем без зауважень, а.с. 24-25); а відповідач відповідно до п.5.3. договору зобов`язався здійснити повну вартість товару (послуги) по 100% передплаті, або за домовленістю сторін не пізніше 10 (десяти) календарних днів від дати відвантаження товару (надання послуг); датою сплати вважається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Відповідно до п.4.2. загальна вартість цього договору дорівнює сумі всіх платежів, здійснених покупцем в якості оплати за товар (послуги), поставлений згідно до умов цього договору. Згідно п. 6.2. датою поставки вважається дата отримання товару покупцем.

Відповідно до п.6.3. факт виконання наданих послуг підтверджується актом виконаних робіт за кожну партію наданих послуг, підписаний повноважними представниками сторін за цим договором.

В п. 8.4. договору сторони погодили, що у разі несплати повної вартості відвантаженого товару на умовах п.4.2. з покупця стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент виникнення заборгованості, від суми заборгованості, за кожен день такого прострочення, починаючи з 7 (сьомого) календарного дня від дати, вказаної в п.4.3. до дати повної сплати вартості товару. Сума пені розраховується постачальником окремо і оплачується покупцем на підставі додатково виставленого рахунку-фактури з відповідним розрахунком. (а.с.11-13).

Однак відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань надані послуги та поставлений на його адресу товар у встановлений договором строки у повному обсязі не оплатив; у зв`язку з чим ( згідно наданого позивачем розрахунку та акту звірки розрахунків) за відповідачем станом на 31.08.20р. рахується заборгованість в розмірі 132 395, 00 грн. (а.с.35)

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх обов`язків зі своєчасної оплати товару та наданих послуг позивач відповідно до п.8.4. договору нарахував та виставив відповідачу рахунок-фактуру №М-00000004 від 07.07.20р. на оплату пені на суму 26 697, 21 грн. (а.с.36-37).

На час винесення рішення у справі, відповідач доказів погашення заборгованості ( з урахуванням пені) перед позивачем не надав. Таким чином, загальна сума грошових коштів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 158 937, 21 грн.

Відповідно до положень ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ст. 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). (ст.610 ЦК України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст.712 ЦК України). За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 907 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Здійснивши оцінку наданих позивачем доказів за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що такі докази більш вірогідно підтверджують обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, ніж доводи відповідача в їх спростування, в підтвердження яких останній не подав суду жодного доказу.

За перелічених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, що відповідно є підставою для задоволення позову у повному обсязі.

Окрім того, враховуючи відсутність будь-яких заперечень відповідача стосовно розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу; суд вважає за необхідне стягнути ці витрати з відповідача у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 13, 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з відповідача - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Маяк» (52351, с. Покровка Криничанського району Дніпропетровської області, вул. Центральна, буд. 28; ) на користь позивача - Фізичної особи підприємця Нестер Олени Миколаївни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ): 132 240, 00 грн. - основну заборгованість; 26 697, 21 грн. - пені; 2 384, 05 грн. - витрат на сплату судового збору та 6 250, 00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 24.11.2020р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.Ю.Васильєв