УХВАЛА

24 листопада 2020 року

м. Київ

Справа № 910/3031/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснов Є. В.- головуючий, Пільков К. М., Мачульський Г. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Інвестиційна» на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2020 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Білоцерківмаз» до 1. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 1: Товариство з обмеженою відповідальністю «Держзакупівлі. Онлайн», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонський машинобудівний завод» про визнання протиправними та скасування електронних торгів, визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

28.10.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Інвестиційна» звернулося із касаційною скаргою на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2020 (колегія суддів: Хрипун О. О., Чорногуз М. Г., Агрикова О. В.).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2020 справу передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Краснов Є. В. - головуючий, Мачульський Г. М., Пільков К. М.

05.11.2020 до Суду надійшли заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Білоцерківмаз» проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Інвестиційна», оскільки доводи викладені Північним апеляційним господарським судом в ухвалі від 21.10.2020 є правомірними, а апеляційна скарга заявника не відповідала вимогам статті 258 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, касаційної скарги, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Предметом касаційного оскарження є ухвала Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2020, якою апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Інвестиційна» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2020 та додані до неї матеріалами було повернуто (надіслано) скаржнику, на підставі пункту 1 частини 5 статті 260 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Вказане судове рішення мотивоване тим, що апеляційна скарга не відповідала статті 258 ГПК України.

Як убачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Інвестиційна», не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просило відкласти розгляд апеляційної скарги ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2020, який призначено на 20.10.2020; відстрочити ТОВ «Кредитна установа «Інвестиційна» сплату судового збору до моменту винесення рішення за наслідком розгляду такої скарги; оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі; здійснити розподіл судових витрат у відповідності до положень статті 129 ГПК України.

Суд апеляційної інстанції, зазначив про те, що апеляційна скарга була підписана представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Інвестиційна» - Супруном Андрієм Володимировичем, на підтвердження повноважень якого до матеріалів апеляційної скарги додано копію довіреності від 28.08.2020 за номером в реєстрі № 1564. До апеляційної скарги не додано доказів стосовно того, що Супрун А. В. уповноважений за довіреністю від 28.08.2020 за номером в реєстрі № 1564 представляти інтереси скаржника як адвокат. Крім того, матеріали апеляційної скарги взагалі не містили доказів щодо наявності у Супрун А. В. статусу адвоката (копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та/або посвідчення адвоката України).

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення» від 18.12.2019 № 390-ІХ (набрав чинності з 29.12.2019) внесено зміни до частин 3 і 4 статті 56 Господарського процесуального кодексу України, виклавши їх у такій редакції: « 3. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника».

Згідно із частинами 1 та 2 статті 58 ГПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 56 ГПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до частини четвертої, дев`ятої статті 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

При цьому підписання та/або подання апеляційної скарги є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва.

Отже, в господарському судочинстві згідно з вимогами статті 60 ГПК України допустимим доказом повноважень адвоката, як особи, що підписала касаційну скаргу, є виключно довіреність або ордер.

Враховуючи вказані обставини, суд апеляційної інстанції, приймаючи до уваги порушення законодавчих норм, а саме, що до апеляційної скарги не додано доказів стосовно того, що Супрун А. В. уповноважений за довіреністю від 28.08.2020 за номером в реєстрі № 1564 представляти інтереси скаржника як адвокат, обґрунтовано повернув апеляційну скаргу на підставі пункту 1 частини 5 статті 260 ГПК України.

З огляду на вищезазначені обставини, касаційна інстанція погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги відповідно до пункту 1 частини 5 статті 260 ГПК України.

Відповідно до частини 2 статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до пункту 1 частини 5 статті 260 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо вона подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Відповідно до підпункту 11 пункту 16-1 розділу ХV Перехідних положень Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1311 та статті 1312 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Апеляційну скаргу до Північного апеляційного господарського суду від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Інвестиційна» подано 20.10.2020 та підписано Супруном А. В. який не є адвокатом, а доказів зворотного суду не надано.

Отже питання правильного застосування норм права, зокрема статті 260 ГПК України, на порушення якої скаржник посилається в обґрунтування касаційної скарги, під час прийняття оскаржуваного судового рішення у справі є очевидними і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 913/472/19.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Інвестиційна» на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2020 на підставі частини 2 статті 293 ГПК України.

Відповідно до положень частини 6 статті 293 ГПК України, копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 234, 235, 293 ГПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкриті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Інвестиційна» на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2020 у справі № 910/3031/20.

2. Касаційну скаргу та додані до неї документи повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. Краснов

Суддя Г. Мачульський

Суддя К. Пільков