УХВАЛА

"23" листопада 2020 р. м. Чернігів справа №927/1087/20

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В.,

розглянувши матеріали позовної заяви №1499/а від 05 листопада 2020 року

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропартнер"

пр-т Перемоги, 133, м. Чернігів, 14013,

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Біокарт-Агро"

вул. Реміснича, 28, офіс 306, м. Чернігів, 14000,

предмет спору: про стягнення 1506950,53 грн

16 листопада 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біокарт-Агро" про стягнення 1506950,53 грн, з яких:

-1096635,00 грн основної заборгованості, а саме:

-за договором №435/12 від 15 грудня 2017 року: 907239,20 грн боргу за товар карбамід та 64045,80 грн боргу за товар сульфат амонію;

-за договором №П-107-АПР від 13 лютого 2019 року: 125350,00 грн боргу за товар карбамід;

- 183824,35 грн пені (за договором №435/12 від 15 грудня 2017 року та договором №П-107-АПР від 13 лютого 2019 року),

-85349,61 грн трьох відсотків річних (за договором №435/12 від 15 грудня 2017 року та договором №П-107-АПР від 13 лютого 2019 року),

-141141,57 грн інфляційних втрат (за договором №435/12 від 15 грудня 2017 року та договором №П-107-АПР від 13 лютого 2019 року).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладених між сторонами:

- договору №435/12 від 15 грудня 2017 року та

- договору №П-107-АПР від 13 лютого 2019 року.

10 листопада 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" вже зверталось до суду з позовною заявою за цим же №1499/а та від 05 листопада 2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біокарт-Агро" про стягнення 1506950,53 грн.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 11 листопада 2020 року у справі №927/1070/20 позовну заяву №1499/а від 05 листопада 2020 року і додані до неї документи було повернуто без розгляду Товариству з обмеженою відповідальністю "Агропартнер", у зв`язку з порушенням позивачем правил об`єднання позовних вимог.

Ухвала Господарського суду Чернігівської області від 11 листопада 2020 року у справі №927/1070/20 не була оскаржена в апеляційному порядку і набрала законної сили 11 листопада 2020 року.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Згідно ст. 232 Господарського процесуального кодексу України судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази.

Тобто, ухвала Господарського суду Чернігівської області від 11 листопада 2020 року у справі №927/1070/20 є обов`язковою до виконання.

16 листопада 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" вдруге звертається до суду з позовною заявою за тим самим номером та за ту саму дату з якою вже звертався до суду 10 листопада 2020 року: №1499/а від 05 листопада 2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біокарт-Агро" про стягнення 1506950,53 грн, в якій додає декілька абзаців обґрунтування об`єднання позовних вимог, в яких зокрема, зазначає, що на думку позивача сумісний розгляд заявлених вимог не перешкоджатиме встановленню всіх обставин справи, а суттєво спростить з`ясування спірних питань і вирішення спору, оскільки позов хоч і подано на підставі двох договорів, але кожен з цих договорів має ідентичні обставини та спільні докази (акти звірки, претензії, листи та ін.), які, на думку позивача, необхідно досліджувати в одному провадженні. Позивач зазначає, що ці договори не є різними, вони ідентичні, так як регулюють одні і ті ж відносини, між одними і тими ж сторонами.

Тобто, позивачем знову в одній позовній заяві об`єднано позовні вимоги: по договору №435/12 від 15 грудня 2017 року, укладеному між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Біокарт-Агро" та по договору №П-107-АПР від 13 лютого 2019 року, укладеному між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Біокарт-Агро".

Як було зазначено вище, суд вже виклав свою думку щодо об`єднання зазначених вище позовних вимог в ухвалі від 11 листопада 2020 року, яка набрала законної сили, оскаржена не була та є обов`язковою до виконання.

Розглянувши матеріали позовної заяви №1499/а від 05 листопада 2020 року, які надійшли до суду 16 листопада 2020 року суд зазначає наступне.

За приписами ст. 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Однорідними позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Пов`язаними позовними вимогами є вимоги, які випливають або виникають одна щодо іншої.

Отже, кожний із зазначених вище договорів є самостійним правовідношенням, що є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків. У випадку наявності порушень, які були допущені при виконанні відповідного договору, утворюють окремий склад цивільно-правового правовідношення, що характеризуються самостійними цивільно-правовими наслідками.

Виходячи зі змісту позовної заяви, а також доданих до неї документів, заявлені позовні вимоги не пов`язані між собою, а ні підставами виникнення, а ні поданими доказами. Вказані договори є самостійними правочинами у розумінні статті 202 Цивільного кодексу України. Заявлені позовні вимоги нічим іншим, ніж способом захисту, не пов`язані, проте аналогічність підстав, тобто один і той же спосіб захисту, свідчить про певну однорідність, але не пов`язаність.

Отже, кожна із вимог про стягнення коштів є самостійною вимогою, безпосередньо між собою не пов`язаною та не є основними і похідними одна стосовно одної, оскільки від задоволення одних не залежить задоволення інших.

Таким чином, позивачем по суті заявлено дві окремі позовні вимоги.

Критерій аналогічності договорів, не є достатнім для застосування правил об`єднання позовів у розумінні ст. 173 ГПК України.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 лютого 2019 року у справі №910/11811/18.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що об`єднання позовних вимог може мати негативні наслідки. Сумісний розгляд декількох вимог, навіть тісно пов`язаних і однорідних, розширює предмет доказування у справі, збільшує коло учасників процесу, ускладнює розгляд та вирішення справи.

Об`єднання позовів є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд вважає, що сумісний розгляд позовних вимог перешкоджатиме з`ясуванню взаємних прав і обов`язків сторін та суттєво ускладнить вирішення спору, оскільки у даному випадку під час розгляду справи суд повинен буде надати оцінку умовам кожного з укладених договорів та правової природи кожного з них, встановити інші обставини спірних правовідносин, а також правомірність заявлених до стягнення сум. Зазначене свідчить про те, що по кожному з договорів, суду необхідно проводити окрему процесуальну процедуру, з визначенням та дослідженням різного кола доказів, пов`язаних з встановленням обставин, на які посилається позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, що також суттєво утруднить вирішення спору в межах однієї справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем при поданні позову було порушено правила ст. 173 ГПК України щодо об`єднання позовних вимог, оскільки у даному випадку між сторонами у справі було укладено два договори, які є різними за предметом, обсягом зобов`язань, що має наслідком дослідження окремо кожного договору.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Враховуючи вимоги ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, у суду відсутні підстави для застосування положень статті 173 Господарського процесуального кодексу України щодо самостійного роз`єднання позовних вимог.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем до позовної заяви додано докази направлення з описом вкладення 09 листопада 2020 року позовної заяви з доданими до неї документами ті самі, що були додані до позовної заяви, яка була подана до суду 10 листопада 2020 року. З наведеного вище вбачається, що позивачем не було направлено відповідачу змінену позовну заяву, яка надійшла на адресу суду 16 листопада 2020 року.

За наведених підстав, суд дійшов висновку, що подана позовна заява підлягає поверненню, у зв`язку з порушенням позивачем правил об`єднання позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст. 162, 164, 173, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути без розгляду Товариству з обмеженою відповідальністю "Агропартнер".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строки та в порядку, що передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та підпунктом 17.5 п. 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала складена та підписана 23 листопада 2020 року.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/