ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2020 р. м. Київ Справа № 911/1768/20

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Спецелектромонтаж 2007 (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю Українська будівельна компанія Альфа (Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Тарасівка)

про стягнення 241827,72 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Спецелектромонтаж 2007 (далі позивач) подало до суду позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Українська будівельна компанія Альфа (далі відповідач), згідно прохальної частини якої просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Українська будівельна компанія Альфа 241827,72 грн та стягнути сплачений судовий збір у розмірі 3627,42 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору підряду №1807192 від 03.09.2019, згідно з яким позивачем було сплачено аванс у розмірі 70% від вартості робіт.

Ухвалою від 22.06.2020 Господарський суд Київської області залишив позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Спецелектромонтаж 2007 б/н від 17.06.2020 без руху, у зв`язку з недотриманням на момент подання позовної заяви п. п. 2, 5, 9 ч. 3 ст. 162, п. 1 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 172 ГПК України.

27.07.2020 на адресу Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю Спецелектромонтаж 2007 надійшла заява б/н від 22.07.2020 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 05.08.2020 Господарський суд Київської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, справу ухвалив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та доказів відправки копії відзиву позивачу у строк, передбачений ч. 1 ст. 251 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив на позовну заяву та доказів відправки копії відповіді на відзив відповідачу у строк, визначений судом згідно з вимог ч. 4 ст. 166 ГПК України, - до 11.09.2020 (включно), а відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив до 22.09.2020 (включно).

Копія відповідної ухвали отримана позивачем 13.08.2020, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 0803.

22.09.2020 суд звернувся з запитом до Відділення поштового зв`язку Тарасівка Київської міської дирекції АТ "Укрпошта" з проханням повідомити чи вручено ТОВ Альфа поштове відправлення №737.

12.10.2020 суд повторно звернувся з запитом до Відділення поштового зв`язку Тарасівка Київської міської дирекції АТ "Укрпошта" з проханням повідомити чи вручено ТОВ Альфа поштове відправлення №737.

09.11.2020 судом прийнято окрему ухвалу, яку направлено АТ «Укрпошта» для усунення виявлених недоліків під час доставки відправлення відповідачу.

20.11.2020 АТ «Укрпошта» на виконання вимог окремої ухвали, повідомила, що рекомендований лист № 737доставлявся згідно вказаної адреси, однак, не був вручений, оскільки за даною адресою ТОВ Українська будівельна компанія Альфа не розшукана.

Водночас, поштове відправлення направлено за адресою відповідача, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань .

Також, судом враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 911/1768/20 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач у даній справі відзиву по суті позовних вимог у строк, встановлений ч.1 ст.251 ГПК України, а також до прийняття рішення у справі не надав.

В силу ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

У строк, встановлений ч.7 ст.252 ГПК України, клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вказує, що в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ

03.09.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю Спецелектромонтаж 2007 (далі підрядник) підписано проект договору підряду №1807192, (далі договір) відповідно до умов якого підрядник доручає, а субпідрядник Товариство з обмеженою відповідальністю Українська будівельна компанія Альфа, приймає на себе виконання робіт з будівництва внутрішньомайданчикових мереж КЛ-0,4 кВ на об`єктах: «Будівництво житлового кварталу багатоквартирної забудови з неповним комплексом обслуговування, за адресою: Київська обл., Києво Святошинський р-н, село Крюківщина (1 черга будинок №3, №4, №5, кафе)» (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 2.1.1. договору, вартість робіт за договором становить: 287890,14 грн, ПДВ 20% -57578,03 грн. Загальна вартість за договором становить 345468,17 грн (триста сорок п`ять тисяч чотириста шістдесят вісім гривень 17 коп).

Підрядник оплачує субпідрядникові вартість виконаних робіт згідно актів прийому виконаних робіт. Підрядник оплачує субпідрядникові аванс в розмірі 70 % від вартості робіт по рахунку субпідрядника (п. 2.4. договору).

Виконання робіт на об`єкті починається через 3 дні після підписання договору (п. 4.2. договору).

Згідно п. 5.2. договору, за невиконання робіт або зобов`язань за цим договором сторони несуть юридичну й майнову відповідальність відповідно до діючого законодавства України.

У випадку розірвання договору кожна зі сторін зобов`язується в 3-х денний термін сповістити про це іншу сторону в письмовій формі (п. 6.1. договору).

Відповідно до п.п. 7.1, 7.2 договору, даний договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами. Термін дії даного договору до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Даний договір на 3-х аркушах складений і підписаний сторонами у двох примірниках по одному для кожної із сторін (п. 7.5. договору).

Як стверджує позивач, відповідач підписаний примірник договору не повернув (докази направлення вищевказаного проекту на адресу відповідача в матеріалах справи відсутні).

Проте, 15.11.2019 відповідачем виставлено позивачу рахунок на оплату № 1511 на загальну суму 241827,72 грн (копія наявна в матеріалах справи).

15.11.2019 позивачем сплачено на рахунок відповідача 241827,72 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №1162 від 15.11.2019 (копія наявна в матеріалах справи).

Також, в матеріалах справи наявна копія листа №218 від 18.11.2019, адресованому відповідачу, в якому позивач просив відповідача для подальшої співпраці повернути належним чином підписаний завірений уповноваженими особами відповідача договір підряду №1807192 від 03.09.2019 (докази направлення відповідного листа відповідачу в матеріалах справи відсутні).

Також, в матеріалах справи наявні копії претензій № 221 від 20.11.2019 та № 229 від 04.12.2019, які адресовані відповідачу, зі змісту яких вбачається що позивач просив відповідача повернути сплачені відповідачем на підставі платіжного доручення№1162 від 15.11.2019 грошові кошти в розмірі 241827, 22 грн.

Між тим, доказів на підтвердження направлення відповідних претензій відповідачу позивач суду не надав.

При цьому, позивач зазначає, що відповідні претензії безпосередньо передані представнику відповідачу. Однак, як вбачається з матеріалів справи, докази вручення відповідачу також відсутні.

Оскільки, відповідачем не виконано роботи та не повернуто кошти, позивач звернувся в суд з вимогами про стягнення з відповідача безпідставно одержаних коштів у розмірі 241827,72 грн відповідно до норм ст. 1212 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ч.2 ст.642 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач підписаний примірник договору позивачу не повернув.

З матеріалів справи вбачається, що діями, якими відповідач прийняв пропозицію щодо укладення вказаного договору є виставлення позивачеві рахунку на оплату № 1515 від 15.11.2019, а діями позивача було здійснення такої оплати згідно платіжного доручення № 1162 від 15.11.2019.

При цьому суд враховує, що в рахунку на оплату зазначено: авансова оплата по договору № 1807192 від 03.09.2019, будівництво внутрішньомайданчикових мереж КЛ-0,4 кВ на об`єктах: «Будівництво житлового кварталу багатоквартирної забудови з неповним комплексом обслуговування, за адресою: Київська обл., Києво Святошинський р-н, село Крюківщина (1 черга будинок №3, №4, №5, кафе)».

В платіжному дорученні № 1162 від 15.11.2019 в графі призначення платежу вказано: «оплата згідно договору №1807192 від 03.09.2019».

Таким чином, суд прийшов до висновку, дії сторін свідчать про те, що договір підряду фактично був укладений, а відтак відносини, що з нього виникають, регулюються відповідними положеннями Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України.

Укладений договір № 1807192 від 03.09.2019 за своєю правовою природою є договором будівельного підряду.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання згідно ст. 174 Господарського кодексу України, є господарський договір.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

За змістом положень ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 843 ЦК України визначено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Статтею 854 ЦК України встановлено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Судом встановлено, що позивачем платіжним дорученням № 1162 від 15.11.2020 перераховано на рахунок відповідача 241827, 72 грн авансу у відповідності до п. 2.4 договору.

Відповідно до ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду; якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

В матеріалах справи відсутні докази, що відповідач до зазначених в Договорі підряду № 1807192 від 03.09.2019 робіт приступив. Також, відповідач не спростував доводів позивача та не заявив про невиконання позивачем обов`язку щодо остаточного розрахунку за виконані роботи.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач не звертався до відповідача з повідомленням про відмову від договору підряду № 1807192 від 03.09.2019.

За таких обставин, враховуючи п. 7.2 договору, суд дійшов висновку, що станом на момент розгляду справи договір є діючим.

У п. 4.2 договору сторони погодили, що виконання робіт на об`єкті починається через 3 дні після підписання договору.

При цьому, сторони не досягли певної домовленості щодо кінцевого строку виконання робіт.

У відповідності до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час; боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В матеріалах справи наявні копії претензій № 221 від 20.11.2019 та № 229 від 04.12.2019, які адресовані відповідачу, зі змісту яких вбачається що позивач просив відповідача повернути сплачені відповідачем на підставі платіжного доручення№1162 від 15.11.2019 грошові кошти в розмірі 241827, 22 грн, однак докази направлення таких претензій в матеріалах справи відсутні.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач не звернувся до відповідача з претензією про виконання робіт. Таким чином, строк виконання робіт не настав.

Оскільки позивач від договору підряду не відмовився в порядку ст. 849 ЦК України, а також, зважаючи на те, що позивач доказів звернення з вимогою про виконання робіт або про повернення авансового платежу не надав в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України, суд дійшов висновку про передчасність звернення позивача до суду та недоведеність позовних вимог.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач просить суд стягнути з відповідача 241827, 22 грн як безпідставно набуті кошти на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим суд зазначає наступне.

Главою 83 Цивільного кодексу України визначено загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, відповідно достатті 1212 ЦК України, безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15.

Відтак, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами був укладений договір підряду, а кошти, які позивач просить стягнути, це сума авансового платежу за вказаним договором, тому ці кошти не можуть бути витребувані відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставне збагачення.

Договірний характер правовідносин, що існували між сторонами і на підставі яких виникло право вимоги та обов`язок повернення коштів, виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України.

Отже, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що реалізація захисту свого порушеного права із застосуванням положень ст. 1212 ЦК України у даній справі є безпідставною.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відтак, сторони, звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України сторонами доказів.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що останній не позбавлений права на звернення до суду з дотриманням порядку врегулювання правовідносин сторін, який визначений нормами матеріального права, що їх врегульовують.

Згідно ст. 129 ГПК України, враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, витрати по оплаті позову судовим збором підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст.ст. 74-79, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 248, 252 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Спецелектромонтаж 2007 до Товариства з обмеженою відповідальністю Українська будівельна компанія Альфа про стягнення 241827,72 грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: (http://court.gov.ua/fair/).

Суддя В.М. Антонова