І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.11.2020 м. Івано-ФранківськСправа № 909/724/20
Господарський суд Івано-Франківської області у складі:
судді Рочняк О. В.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГ-БАГ-Україна"
до відповідача: Фермерське господарство "Персей Агро"
про стягнення заборгованості в сумі 37 461 грн 07 коп.
без повідомлення (виклику) учасників судового процесу
Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 01.09.2020, суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановив строк для надання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення.
Копії ухвали від 01.09.2020 у відповідності до ст.ст.120, 242 ГПК України направлено сторонам та отримано позивачем 08.09.2020, а відповідачем 09.09.2020, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень.
Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін від учасників справи до суду не надходило.
Позиція позивача. Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення договірних зобов"язань за договором поставки №АG-214/20 від 22.05.2020 відповідач не провів оплату за поставлений товар у встановлений договором строк, у зв"язку з чим виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача. За несвоєчасне виконання основного зобов"язання позивач просить стягнути з відповідача також пеню та штраф.
Правом нанадання відзиву на позов відповідач не скористався.
Як вбачається із ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, давши оцінку доказам у відповідності до ст.86 Господарського процесуального кодексу України, які мають значення для справи, суд встановив таке.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
22.05.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГ-БАГ-Україна" (Продавець) та Фермерським господарством "Персей Агро" (Покупець) укладено договір поставки №АG-214/20 (а.с.5-9), за умовами якого Продавець зобов"язався на умовах та протягом дії цього договору поставляти Покупцю продукцію згідно із Специфікацією до договору, а Покупець - прийняти вказану продукцію та оплатити за неї грошову суму у розмірі та строки, визначені в Специфікації до цього договору, яка є його невід"ємною частиною (п.1.1 договору).
Сторони погодили, що датою поставки продукції вважається дата відвантаження продукції та підписання уповноваженими представниками сторін видаткових накладних, що є юридичним доказом здійснення поставки (п.2.2 договору).
Кількість продукції, яка підлягає поставці, встановлюється у відповідній Специфікації в одиницях вимірювання (п.2.3 договору). Асортимент, кількість, комплектність, ціна та вартість продукції, інші характеристики, строки поставки та оплати визначаються сторонами в Специфікації та можуть бути уточнені Продавцем до моменту передачі продукції Покупцю за умови, що такі уточнення здійснюються Продавцем за письмовою згодою Покупця (п.2.4 договору).
Відповідно до п.2.5 договору підписані сторонами додатки є невід"ємними частинами договору.
Згідно п.2.6 договору первинними документами, які є доказом факту поставки продукції є видаткова накладна та доручення. Первинні документи після їх підписання сторонами стають невід"ємними частинами цього договору. Право власності на продукцію переходить до Покупця з моменту підписання відповідної видаткової накладної.
За невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом договору, винна сторона несе відповідальність у відповідності до вимог чинного законодавства України (п.6.1 договору).
Пунктом 6.2. договору визначено, що у випадку порушення Покупцем строків оплати, зазначених в додатках до договору, йому нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Якщо Покупець порушив терміни розрахунку більш ніж на 10 календарних днів, він зобов"язаний також виплатити Продавцю штраф у розмірі 20% від суми простроченого платежу .
Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін (п.8.1 договору).
Строк договору починається у момент визначений п.8.1 та закінчується 31.12.2020, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов"язань (п.8.2 договору).
Додатком №1 до договору є Специфікація №1 від 22.05.2020, в якій сторонами визначено асортимент, кількість, ціну товару та загальну вартість (а.с.10).
Специфікація підписана сторонами договору та скріплена печатками.
Відповідно до видаткової накладної №326 від 22.05.2020, підписаної сторонами та скріпленої печатками, Продавець передав, а Покупець прийняв товар, визначений Специфікацією на суму 30 544 грн 37 коп. (а.с.12).
Продавцем - ТОВ "АГ-БАГ-Україна" виписано Покупцю - ФГ "Персей -Агро" рахунок на оплату №471 від 22.05.2020 згідно договору № АG-214/20 від 22.05.2020 на суму поставки - 30 544 грн 37 коп (а.с.11).
Претензією №52/2020 від 10.07.2020 позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату боргу в сумі 30 544 грн 37 коп. (а.с.14-15)
Згідно копій поштової квитанції та повідомлення про вручення претензію направлено 16.07.2020, вручено - 22.07.2020 (а.с.16).
Згідно поданого позивачем в матеріали справи розрахунку на суму боргу відповідачу нараховано штраф в розмірі 6108 грн 87 коп. та пеню в сумі 807 грн 83 коп. за період з 29.05.2020 по 12.08.2020.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
Із змісту ст. 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають зокрема, з договору.
Відповідно до ч. 1 ст.67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 ГК України).
За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 ГК України). Вказане положення кореспондується з приписами ст. 712 ЦК України.
Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
На підставі господарського договору між суб`єктами господарювання виникають господарські зобов`язання, в силу яких один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ст.173, 174 ГК України).
Згідно з ч. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.
Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
На виконання умов договору 22 травня 2020 року позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 30 544 грн 37 коп., про що свідчить приєднана до матеріалів справи копія видаткової накладної №326 від 22.05.2020.
Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Сторони в договорі встановили порядок розрахунків, відповідно до якого Покупець зобов"язався здійснити оплату за продукцію в розмірі 100% від вартості продукції, грошовими коштами на поточний рахунок Продавця не пізніше 29 травня 2020 року (п.3 додатку №1 до договору-Специфікації).
Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач належним чином виконав договірні зобов`язання щодо поставки товару.
Доказів виконання зобов"язань по договору відповідач суду не надав.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в сумі 30 544 грн 37 коп.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ч. 1 ст. 610 ЦК України.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Приписами п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України, передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
В п. 6.2. договору визначено, що у випадку порушення Покупцем строків оплати, зазначених в додатках до договору, йому нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Якщо Покупець порушив терміни розрахунку більш ніж на 10 календарних днів, він зобов"язаний також виплатити Продавцю штраф у розмірі 20% від суми простроченого платежу .
Згідно поданого позивачем розрахунку, за прострочення виконання грошового зобов`язання, нараховано відповідачу пеню в сумі 807 грн 83 коп. за період з 29.05.2020 по 12.08.2020 та штраф в сумі 6108 грн 87 коп.
Суд перевірив правильність нарахування штрафних санкцій згідно поданих розрахунків та встановив таке.
Як визначено умовами додатку №1 до договору-Специфікації строк оплати товару не пізніше 29.05.2020, тобто 29.05.2020 є граничним строком на оплату, а відтак право на нарахування штрафних санкцій у позивача виникає з наступного дня, в даному випадку з 30.05.2020.
Таким чином, до стягнення підлягає пеня в сумі 781 грн 13 коп. за період з 30.05.2020 по 12.08.2020.
Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, позов належить до часткового задоволення.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись 76-80, 86, 129, 232, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
позов задовольнити частково.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
В решті позову відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до розділу 4 з урахуванням п.4 розділу 10 ГПК України.

Повне рішення складено 20.11.2020

Суддя О.В. Рочняк