ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"09" листопада 2020 р. м. Київ Справа № 5002-3/4321-2012

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Мірошніченко В.В. розглянувши у судовому засіданні

клопотання арбітражного керуючого Мартиненко Наталії Михайлівни про стягнення грошової винагороди

у справі

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Валок» (ідентифікаційний код 30415212, смт Кушугум Запорізької області (с.Семисотка Ленінського району Автономної Республіки Крим - адреса на дату порушення справи про банкрутство 06.12.2012)

Учасники справи у судове засідання не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області (далі - суд) від 20.05.2019, яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду (далі - ПАГС) від 13.08.2019 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.01.2020, зокрема, затверджено мирову угоду, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю «Валок» (далі - боржник, ТОВ «Валок») та кредиторами в особі голови комітету кредиторів Сапатого В.М., провадження у справі №5002-3/4321-2012 закрито.

28.07.2020 засобами поштового зв`язку до суду звернувся арбітражний керуючий Мартиненко Н.М. (свідоцтво №1190 від 13.06.2013) із клопотаннями:

№07-07-01-20 від 27.07.2020, в якому просить суд стягнути з Перекрестова В.Б. на користь арбітражного керуючого грошову винагороду за період виконання повноважень розпорядника майна ТОВ «Валок» з 03.10.2013 по 31.05.2018 у розмірі 114 185,79грн (вх. №15848/20 від 29.07.2020);

№08-08-02-20 від 27.07.2020, в якому просить суд стягнути з боржника на користь арбітражного керуючого грошову винагороду у розмірі 50 833,58грн за витрати у розмірі 15 321,26грн за виконання повноважень розпорядника ТОВ «Валок» (вх. №15849/20 від 29.07.2020).

Ухвалою суду від 31.07.2020 вищевказані клопотання призначені до розгляду у судове засідання на 27.08.2020.

27.08.2020 через канцелярію суду арбітражним керуючим подано заяву №03-08-2020-з. від 25.08.2020 (вх. №17974/20 від 27.08.2020) про залишення без розгляду клопотання від 27.07.2020 за №08-08-02-20.

Проте, у зв`язку з надходженням апеляційної скарги арбітражного керуючого на ухвалу суду від 03.06.2020 у даній справі матеріали останньої 05.08.2020 направлені до ПАГС, що підтверджується супровідним листом №02-04/5002-3/4321-2012 від 05.08.2020, а відтак, судове засідання, призначене на 27.08.2020, відкладено до повернення матеріалів справи до суду, про що постановлено відповідну ухвалу від 27.08.2020.

21.09.2020 матеріали справи №5002-3/4321-2012 повернуто судом апеляційної інстанції до Господарського суду Київської області, що підтверджується супровідним листом ПАГС №5002-3/4321-2012/09.1-04.2/5047/20 від 21.09.2020.

Водночас, у період з 14.09.2020 по 09.10.2020 суддя Янюк О.С. перебувала у відпустці (наказ №111-ВП від 31.08.2020), а відтак, питання щодо призначення судового засідання для розгляду відповідних клопотань арбітражного керуючого вирішувалось після виходу судді з відпустки.

Так, ухвалою суду від 15.10.2020 призначено відповідне судове засідання на 09.11.2020.

02.11.2020 засобами поштового зв`язку від ОСОБА_1 надійшли заперечення б/н б/д (вх. №24322/20 від 05.11.2020), в яких просить суд відмовити арбітражному керуючому про стягнення з нього грошової винагороди у розмірі 114 185,79грн. Зазначив, що у даній справі не створювався фонд для авансування грошової винагороди арбітражному керуючому та відшкодування його витрат, а діючими нормами Закону про банкрутства не передбачено стягнення грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого з кредиторів. На підтвердження своєї позиції посилається на постанови Верховного Суду від 01.03.2019 у справі №910/32824/15 та від 07.06.2017 у справі №Б8/180-10.

09.11.2020 у судове засідання арбітражний керуючий не з`явилась, проте, подала до суду клопотання №9/11-20 від 09.11.2020 (вх. №24519/20) про проведення судового засідання без участі останньої за наявними у справі матеріалами, яке суд з урахуванням положень ст. 42 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визнав за можливе задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання також не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином та своєчасно (т. 14 а.с. 114, 116-117). Ураховуючи те, що явка обов`язковою судом не визнавалась та зважаючи на положення ст. 42 ГПК України, суд вважає за можливе здійснити розгляд відповідних клопотань арбітражного керуючого без участі учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 ГПК України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

1. Так, розглянувши заяву арбітражного керуючого про залишення без розгляду клопотання від 27.07.2020 за №08-08-02-20, суд, ураховуючи положення ст. 42 ГПК України, дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення.

2. Щодо клопотання арбітражного керуючого про стягнення з ОСОБА_1 грошової винагороди у розмірі 114 185,79грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 232 ГПК України ухвала є судовим рішенням.

Так, ухвалою суду від 01.04.2019, яка є судовим рішенням у розумінні вищевказаних положень ГПК України, та яка відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України набрала законної сили 02.04.2019, зокрема, затверджено звіт про нарахування грошової винагороди арбітражному керуючому Мартиненко Н.М. за період виконання повноважень розпорядника майна ТОВ «Валок» з 03.10.2013 по 31.05.2018 у розмірі 114 185,79грн.

Як вбачається із матеріалів справи провадження в останній, з урахуванням п. 11 Перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції від 19.01.2013, здійснювалось відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакцій від 04.11.2012 (далі - Закон про банкрутство від 04.11.2012), а відтак, ухвала суду від 01.04.2019 постановлена з урахуванням положень Закону про банкрутство від 04.11.2012.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до абз.2 ч. 12 ст. 31 Закону про банкрутство оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за період від дня винесення господарським судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство і до дня першого засідання комітету кредиторів, на якому встановлюється розмір оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого, здійснюється кредитором або боржником, за заявою якого порушено справу, у максимальному розмірі, визначеному цією статтею.

Отже, ініціюючи провадження у справі про банкрутство, зокрема, кредитор як споживач послуг арбітражного керуючого, який очікує на результат його діяльності, повинен був усвідомлювати необхідність здійснення відповідної оплати, яка була передбачена на той час зазначеним законом.

Так, із змісту ухвали суду від 01.04.2019 вбачається, що відповідно до абз.2 ч. 12 ст.31 Закону про банкрутство від 04.11.2012 та зважаючи на те, що арбітражний керуючий виконувала відповідні повноваження з 03.10.2013 та до 31.05.2018, тобто, з дня свого призначення та до дня першого засідання комітету кредиторів, на якому встановлений розмір оплати послуг останнього, оплата таких послуг здійснюватиметься за рахунок коштів ініціюючого кредитора.

У свою чергу, справа №5002-3/4321-2012 про банкрутство ТОВ «Валок» порушена Господарським судом Автономної Республіки Крим саме за заявою ОСОБА_1 (ініціюючий кредитор) на підставі ст.ст. 11, 12 Закону про банкрутство від 04.11.2012 (ухвала суду Господарського суду Автономної Республіки Крим від 06.12.2012).

Водночас, як зазначено у п.16 ст. 31 Закону про банкрутство від 04.11.2012 ухвала про затвердження звіту про оплату послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого може бути оскаржена у встановленому порядку.

Проте, ініціюючий кредитора відповідним право не скористався, та відповідного оскарження не здійснював, а тому відповідно до ст.235 ГПК України набрала законної сили та підлягає обов`язковому виконанню.

Отже, з моменту набрання чинності зазначеної ухвали у ініціюючого кредитора ОСОБА_1 виникає зобов`язання оплатити надані послуги арбітражного керуючого Мартиненко Н.М.

Доказів повної чи часткової оплати зазначеного розміру винагороди, яка затверджена судом ухвалою суду від 01.04.2019, ОСОБА_1 суду надано не було.

Частиною 4 ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Ураховуючи зазначені обставини та ухвалу суду від 01.04.2019, суд дійшов висновку, що оплата послуг арбітражного керуючого повинна здійснюватись за рахунок коштів ініціюючого кредитора у даній справі - ОСОБА_1 .

При цьому, з огляду на встановлені вище обставини, судом відхиляється твердження ОСОБА_1 про те, що нормами Закону про банкрутство не передбачено стягнення грошової винагороди з ініціюючого кредитора, а посилання на відповідні постанови Верховного Суду є безпідставними, оскільки фактичні обставини цієї справи відрізняються від обставин у справах №910/32824/15 та №Б8/180-10.

Щодо твердження про створення фонду авансування, то суд зазначає, що відповідно до п.13 Закону про банкрутство від 04.11.2012 кредитори можуть створювати фонд для оплати послуг, відшкодування витрат та виплати додаткової винагороди арбітражному

керуючому (розпоряднику майна, керуючому санацією, ліквідатору). Формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Отже, створення відповідного фонду є правом а не обов`язком кредиторів, та в жодному разі його створення не впливає на право арбітражного керуючого отримати відповідну винагороду.

Додатково суд зазначає, що останнім не беруться до уваги положення Кодексу України з процедур банкрутства, який набрав чинності 21.10.2019, та який діє на момент розгляду даної заяви, оскільки, як зазначалось вище, відповідне нарахування та зобов`язання щодо оплати винагороди арбітражному керуючому здійснювалося на підставі положень Закону про банкрутство від 04.11.2012.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання арбітражного керуючого та стягнення з ініціюючого кредитора відповідної суми грошової винагороди.

Керуючись ст.ст. 12, 42, 234-235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву арбітражного керуючого Мартиненко Наталії Михайлівни (свідоцтво №1190 від 13.06.2013) №03-08-2020-з. від 25.08.2020 (вх. №17974/20 від 27.08.2020) про залишення без розгляду клопотання від 27.07.2020 за №08-08-02-20 - задовольнити.

Клопотання арбітражного керуючого Мартиненко Наталії Михайлівни (свідоцтво №1190 від 13.06.2013) про стягнення з боржника грошової розмірі у розмірі 50 833,58грн за витрати у розмірі 15 321,26грн за виконання повноважень розпорядника ТОВ «Валок» №08-08-02-20 від 27.07.2020 (вх. №15849/20 від 29.07.2020) - залишити без розгляду.

2. Клопотання арбітражного керуючого Мартиненко Наталії Михайлівни (свідоцтво №1190 від 13.06.2013) про стягнення з Перекрестова В.Б. грошової винагороди у розмірі 114 185,79грн№07-07-01-20 від 27.07.2020(вх. №15848/20 від 29.07.2020) - задовольнити.

3. Стягнути з Перекрестова Володимира Борисовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь арбітражного керуючого Мартиненко Наталії Михайлівни (69035, м. Запоріжжя, а/с 7575, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) грошову винагороду у розмірі 114 175,79грн (сто чотирнадцять тисяч сто сімдесят п`ять грн 79 коп.) за період виконання повноважень розпорядника майна ТОВ «Валок» з 03.10.2013 та до 31.05.2018.

4.Видати наказ.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвала набрала законної сили 19.11.2020 та згідно ст. 255 ГПК України може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів у порядку, передбаченому ст.ст. 256-257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 19.11.2020.