ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2020 р. Справа№ 916/2787/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Грека Б.М.

суддів: Остапенка О.М.

Отрюха Б.В.

за участюсекретаря судового засідання Ковган О.І.
за участю представниківвідповідно до протоколу судового засідання від 10.11.2020
розглянувши апеляційну скаргуФізичної особи-підприємця Шипкова Ю.М.
на рішенняГосподарського суду міста Києва від 14.08.2020
у справі№916/2787/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Студия анимационного кино «Мельница»
доФізичної особи-підприємця Шипкова Ю.М.»
простягнення 174662, 73 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.08.2020 (суддя Підченко Ю.О.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Студия анимационного кино «Мельница» задоволено. Постановлено стягнути з Фізичної особи-підприємця Шипкова Юрія Михайловича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Студия анимационного кино «Мельница» суму компенсації в розмірі 174 662, 73 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 8 500, 00 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 619, 95 грн.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Фізична особа-підприємець Шипков Юрій Михайлович звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2020 та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2020, зазначену справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Грек Б.М., судді: Остапенко О.М., Отрюх Б.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2020 апеляційну скаргу Шипкова Юрія Михайлович залишено без руху, у зв`язку з відсутністю обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2020, за наслідками отримання судом заяви про усунення недоліків апеляційної скарги, Шипкову Ю. М. поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2020 у справі №916/2787/19, відкрито апеляційне провадження, справу призначено до розгляду.

23.10.2020 представник ТОВ ««Студия анимационного кино «Мельница» Роман В.С. надіслала до Північного апеляційного господарського суду заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням зареєстрованої в системі «Easycon» електронної адреси - ІНФОРМАЦІЯ_3

23.10.2020 від представника Шипкова Ю.М. надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з П`ятим апеляційним адміністративним судом, Південно-західним апеляційним господарським судом, Господарським судом Одеської області.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 зазначені клопотання задоволено. Судове засідання в режимі відеоконференції призначено на 10.11.2020.

Учасники справи в судове засідання з`явились. З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає за можливе здійснювати розгляд скарги.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

1. Зміст обставин справи.

1.1. Позивач звернувся до Господарського суду Одеської області з позовними вимогами до відповідача про стягнення суми компенсації в розмірі 174 662, 73 грн., у зв`язку із тим, що відповідачем було порушено виключні майнові права позивача, як власника аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу " Лунтік і його друзі ", шляхом публічного показу та пропонування послуг із зображенням персонажу з означеного аудіовізуального твору на належному відповідачеві веб-сайті "horosho.od.ua".

1.2. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.11.2019 задоволено клопотання відповідача та направлено справу № 916/2787/19 для розгляду за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

2. Зміст та обґрунтування оскарженого судового рішення.

2.1. Місцевий господарський суд дійшов висновків, що відповідачем порушено виключні майнові права позивача, шляхом публічного показу та пропонування публічного використання зображення персонажу мультиплікаційного серіалу " Лунтік і його друзі " за винагороду з метою використання у власній комерційній діяльності.

2.2. Місцевий господарський суд, зокрема, зазначив, що:

2.2.1. Відповідно до прокатного посвідчення Федерального агентства культури і кінематографії Державного реєстру кіно і відеофільмів від 21.11.2006 № 214057306, кіновідеофільм "Лунтик и его друзья" випущено в Російській Федерації у 2006 році, а права на фільм належать позивачу на строк дії авторського права на твір. Також, у матеріалах справи міститься посвідчення національного фільму Міністерства культури Російської Федерації № 10998, відповідно до якого продюсером анімаційного фільму "Лунтик и его друзья" є позивач.

2.2.2. Зважаючи на приписи статей 9 Конституції України, статті 6 Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, ратифікованої постановою Верховної ради України 19.12.1992, учасниками якої є Україна та Російська Федерація, частини 2 статті 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, учасниками якої є України та Російська Федерація, місцевий господарський суд дійшов до висновку про наявність у позивача виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір мультиплікаційний серіал "Лунтик и его друзья" та на його складові частини, в тому числі і на персонаж " Лунтик ", а отже і наявність права захищати свої права, у тому числі шляхом звернення до суду з відповідним позовом. При цьому суд врахував, що обставини щодо належності позивачу виключних прав на персонажів аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу "Лунтик и его друзья", в тому числі і на персонажа " Лунтик " відповідачем не заперечуються.

2.2.3. Як вбачається з експертного висновку Дочірнього підприємства "Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет" Консорціуму "Український центр підтримки номерів та адрес" № 156/2019-ЕВ від 09.09.2019, копія якого міститься в матеріалах справи, було проведено фіксацію і дослідження змісту веб-сторінок за наступними адресами у мережі Інтернет: https://horosho.od.ua/ (надалі - досліджувана веб-сторінка №1) та https://liorosho.od.ua/iventy/detskij-prazdnik/luntik/ (надалі - досліджувана веб-сторінка № 2) та за результатами дослідження веб-сторінки №2 було встановлено, що в її структурі міститься, зокрема, наступний текст: "ОРГАНИЗАЦИЯ ПРАЗДНИКОВ.... Лунтик… Одесса… Цена 2200 за персонажа за 1 час… НОМЕР_1....С радостью поможем организовать Ваш Праздник !... Позвоните нам НОМЕР_1 Заказать Лунтика в Одессе вы сможете у нас Мы приезжаем со всей музыкальной аппаратурой и проводим программу от 1 до 2 часов". При цьому на досліджуваній веб-сторінці №2 завантажується зображення персонажу " Лунтік ", який є персонажем аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу " Лунтік і його друзі ".

2.2.4. За загальним правилом власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу.

На підтвердження належності веб-сайту horosho.od.ua, позивачем було направлено звернення до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з проханням здійснити позаплановий захід державного нагляду (контролю) - перевірити дотримання власником інтернет-сайту horosho.od.ua обов`язку передбаченого ст. 52 Закону України "Про авторське право та суміжні права", а саме: розміщення у вільному доступі на власному веб-сайті та (або) в публічних базах даних записів про доменні імена (WHOIS) достовірної інформацію про себе передбачену даною статтею.

У відповіді Мінекономрозвитку зазначило, що у відповіді від хостинг-провайдера зазначено, що, абонентом (споживачем) послуг ТОВ "Хостінг Україна", який зареєструвався на їх сайті, прийняв умови договору щодо надання послуг для сайту "horosho.od.ua" та здійснює оплату таких послуг є Шипков Юрій Михайлович .

2.2.5. Як вбачається з витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видом діяльності Фізичної особи-підприємця Шипкова Юрія Михайловича значиться 93.29 "Організування інших видів відпочинку та розваг (основний)".

Як зазначено в оскарженому судовому рішенні, з вищевикладеного вбачається, що відповідачем порушено виключні майнові права позивача, шляхом публічного показу та пропонування публічного використання зображення персонажу мультиплікаційного серіалу " Лунтік і його друзі " за винагороду з метою використання у власній комерційній діяльності.

При цьому, з огляду на характер спірних правовідносин, а саме - наявність оголошення на сайті з пропозицією щодо надання послуг із використанням персонажу аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу " Лунтік і його друзі ", а також вид діяльності відповідача, згідно висновків суду в сукупності свідчать про те, що Шипков Юрій Михайлович здійснював використання персонажу аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу " Лунтік і його друзі " з комерційною метою, а саме - з метою надання послуг, тобто здійснював таку діяльність як фізична особа-підприємець. Доказів на підтвердження зворотного відповідачем суду не надано.

2.2.6. При зверненні до суду за захистом свого порушеного права, позивачем з поміж інших форм відповідальності за порушення авторського права і суміжних прав обрано саме компенсацію.

Місцевий господарський суд зазначив, що обираючи таку форму відповідальності, як сплата компенсації, позивач має довести, що саме зазначена сума могла бути сплачена порушником у разі його правомірної поведінки, тобто звернення до правовласника про надання відповідного дозволу на використання права замість безпідставного використання об`єкту авторського права.

З метою доведення розміру заявленої до стягнення суми компенсації, позивачем надано суду договір про надання ліцензії на використання фільму, укладений 01.01.2017 з ТОВ "Той-Хауз" (надалі Договір-1) та ліцензійний договір №01/11/2018 про надання виключної ліцензії від 01.11.2018 (надалі Договір-2) укладений між ТОВ "Той-Хауз" та Індивідуальним підприємцем Беліковою Ольгою Микитівною, предметом якого є надання позивачем ліцензіату - ТОВ "Той-Хауз" ліцензії на використання фільму "Лунтік і його друзі", згідно п. 3.1. договору, на протязі ліцензійного строку на ліцензійній території. Ліцензіат в свою чергу приймає ліцензію та виплачує роялті у відповідності до розділу 4 договору у розмірі 50% від доходу (додаток №1).

Згідно умов Договору-2, що укладений між ТОВ "Той Хауз" (Ліцензіар) та Індивідуальним підприємцем Беліковою Ольгою Микитівною (Ліцензіат) та предметом якого є надання Ліцензіаром Ліцензіату невиключної ліцензії на використання зображень героїв анімаційних фільмів "Лунтік і його друзі" при організації, проведенні заходів (в т, але не виключно, свят: вистав; постановок; шоу і ін.), Далі за текстом "охоронювані елементи", на узгодженої Території та в обумовлений термін, а Ліцензіат зобов`язується виплатити Ліцензіару винагороду, передбачену цим Договором.

2.2.6.1. Відповідно до п. 3.1. Договору-2 за надання ліцензії на умовах даного договору Ліцензіат зобов`язався сплачувати Ліцензіару винагороду в розмірі 300 000,00 руб. Розмір винагороди є фіксованим, не підлягає зменшенню, не стає у залежність від кількості заходів, часу проведення, кількості задіяних охоронюваних елементів, території, а також будь-яких інших критеріїв. Розмір винагороди є мінімальним для використання охоронюваних елементів у встановленій договором діяльності.

2.2.6.2. Таким чином, здійснивши системний аналіз положень договорів, наданих позивачем, суд дійшов до висновку, що за змістом останніх, надана позивачем ліцензія фактично дозволяє особі, яка її отримала, здійснювати використання певного персонажу, як частини аудіовізуального твору - фільму "Лунтік і його друзі".

2.2.6.3. З урахуванням вищевикладеного, 50% від встановленої у п. 3.1. Договору-2 суми складає заявлену позивачем суму у розмірі 150 000, 00 рублів, що з урахуванням валютного курсу Національного банку України становить 58 220, 91 грн. та потроєна сума винагороди за умисне порушення авторського права відповідно до пункту «г» частини 2 статті 52 Закону України "Про авторське і суміжні права" становить 174 662,73 грн.

2.3. Зважаючи на викладене, місцевий господарський суд, посилаючись на приписи статей 1, 32, 50, 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права", статті 441 Цивільного кодексу України, частин 1, 2, 3 статті 13, статті 73, частин 1, 3 статті 74, статті 79 Господарського процесуального кодексу України, дійшов до висновків, що вимоги позивача про стягнення суми компенсації в розмірі 174 662, 73 грн. є обґрунтованими, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

2.4. Стосовно заявлених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивач просив покласти на відповідача, суд зазначив, що:

2.4.1.Адвокатом Роман Вікторією Сергіївною і позивачем (клієнт) 31.07.2018 укладено договір №1У/М про надання правової допомоги, за умовами якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання представляти інтереси клієнта на території України з метою захисту прав на аудіовізуальні твори, в тому числі - "Лунтік і його друзі".

2.4.2.На виконання зазначеного договору про надання правової допомоги, адвокатом було надано позивачеві послуги з правової допомоги на суму 800,00 грн. на підставі додаткової угоди №10 від 22.05.2019 до договору №1У/М, що підтверджується актом №1 наданих послуг від 23.05.2019 року і квитанцією від 17.09.2019, а також послуги на суму 7 700,00 грн. на підставі додаткової угоди №1 від 12.08.2019 до договору №1У/М, що підтверджується актом №1 наданих послуг від 10.09.2019 та квитанцією від 17.09.2019 на суму 2 700,00 грн., а також актом №2 наданих послуг від 17.10.2019 та квитанцією від 17.10.2019 на суму 5000,00 грн. Таким чином загальна сума понесених позивачем витрат на правову допомогу становить 8 500, 00 грн.

2.4.3. Враховуючи обсяг наданої адвокатом позивачу правничої допомоги, місцевий господарський суд, посилаючись на приписи частин 1, 3 статті 123, статті 126, пункту 3 частини 4, частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновків про те, що витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8 500,00 грн. є доведеними та співрозмірними заявленим позовним вимогам, а тому визнав за можливе у вказаній сумі витрати покласти на відповідача.

3. Зміст та обґрунтування апеляційної скарги.

3.1. В своїй апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2020 та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

3.2. Відповідач, зокрема, зазначає, що:

3.2.1. Висновки суду першої інстанції стосовно того, що позивачу належать виключні авторські права на спірний аудіовізуальний твір є передчасними, оскільки ґрунтуються лише на підставі наданих позивачем посвідчення Федерального агентства культури і кінематографії Державного реєстру кіно і відеофільмів від 21.11.2006 №214057306 та посвідчення національного фільму Міністерства культури РФ №10998.

3.2.2. Суд не перевірив належними доказами факт належності позивачу виключного авторського права на спірний твір.

3.2.3. Об`єкти авторського права зазначені у частині 1 статті 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права». Таким об`єктами є, зокрема, аудіовізуальні твори. Водночас персонаж як такий (у тому числі персонаж аудіовізуального твору) не визначається як об`єкт авторського права.

3.2.4. В чому саме полягає порушення авторського права, передбачене пунктом «а» статті 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права», в оскаржуваному рішенні не обґрунтовано. Так, докази дійсного використання персонажу та отримання прибутку за таке використання в матеріалах справи відсутні та не можуть бути надані, оскільки даний персонаж відповідачем в господарській діяльності не використовується.

3.2.5. Укладений сторонами договір може встановлювати юридичні наслідки лише для його сторін, натомість ані позивач, ані скаржник (відповідач) не є сторонами договору №05/04/УНО від 05.04.2018, відтак жодних юридичних наслідків цей договір для позивача та скаржника мати не може. Встановлена цим договором винагорода є фіксованою лише в межах цього договору.

3.2.6. Позивач посилається на порушення його авторських прав у вересні 2019, проте відомостей щодо вартості ліцензії станом на цей час позивач не надав.

3.2.7. Зважаючи на викладене, посилаючись на приписи законодавства РФ, статті 1, частини 1 статті 15, частини 1 статті 31 Закону України «Про авторське право і суміжні права», частини 1 статті 626, частини 1 статті 627, статті 629 Цивільного кодексу України, відповідач зазначає, що рішення господарського суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

4. Зміст та обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу.

4.1. В своєму відзиві позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржене рішення без змін.

4.2. Позивач, зокрема зазначає, що:

4.2.1. Норми законодавства РФ в силу Закону України «Про міжнародне приватне право», застосовуються для надання оцінки відповідним документам.

4.2.2. Під час розгляду справи місцевим господарським судом, відповідачем у відзиві та запереченні не зазначено тверджень про незгоду відповідача з наявними у позивача виключних майнових авторських прав на зображення персонажу «Лунтик».

4.2.3. Зважаючи на приписи статті 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права», частина твору (зображення персонажу), яка входить до цілісного аудіовізуального твору, правовласником якого ж позивач, розглядається як твір і охороняється відповідно до вказаного Закону.

4.2.4. Перелік об`єктів авторського права не є вичерпним, оскільки положення статті 433 Цивільного кодексу України та статті 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права» не містять обмежень щодо зазначеного переліку, натомість пункт 4 частини 1 статті 433 Цивільного кодексу України та пункт 17 частини 1 статті 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права» встановлює поняття «Інші твори».

4.2.5. Місцевим господарським судом чітко визначено, що відповідачем порушено виключні майнові права позивача шляхом публічного показу та пропонування публічного використання зображення персонажу аудіовізуального твору за винагороду з метою використання у власній комерційній діяльності.

Для стягнення з відповідача компенсації позивач повинен довести належність йому авторського права а також факт використання об`єктів даних прав відповідачем, який, в свою чергу, має довести додержання ним вимог Цивільного кодексу України і Закону України «Про авторське право і суміжні права» при використанні ним твору, та спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди.

4.2.6. Зважаючи на положення пункту «г» частини 2 статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», позивачем вірно розрахована сума компенсації заявленої до стягнення.

4.2.7. Норма Закону України «Про авторське право і суміжні права» не містить жодних вимог до строків чинності договорів та способу обґрунтування способу компенсації, окрім комісійних платежів, що були б сплачені порушником, якби останній звернувся із заявою про надання дозволу, отже розмір компенсації є обґрунтованим та підтвердженим належними та допустимими доказами.

4.2.8. Відповідачем було здійснено публічний показ та пропонування організації дитячого свята за участі персонажу аудіовізуального твору через три дні після укладання Ліцензійного договору з ІП Беліковою О.М.

4.2.9. Безпідставне збагачення здійснювалось саме апелянтом, який здійснював публічний показ та проводив дитячі свята з персонажем аудіовізуального твору більше ніж півтора роки, відтак присуджена судом першої інстанції сума компенсації є спів розмірною, справедливою та обґрунтованою.

5. Висновки апеляційного господарського суду за результатами апеляційного провадження.

5.1. Відповідно до статті 54 Конституції України громадянам гарантується свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, захист інтелектуальної власності, їхніх авторських прав, моральних і матеріальних інтересів, що виникають у зв`язку з різними видами інтелектуальної діяльності.

Кожен громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може використовувати або поширювати їх без його згоди, за винятками, встановленими законом.

Законодавство України про авторське право і суміжні права базується на Конституції України і складається з відповідних норм Цивільного кодексу України, цього Закону, законів України «Про кінематографію», «Про телебачення і радіомовлення», «Про видавничу справу», «Про розповсюдження примірників аудіовізуальних творів та фонограм» та інших законів України, що охороняють особисті немайнові права та майнові права суб`єктів авторського права і суміжних прав.

5.2. Відповідно до статті 418 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

5.3. Згідно зі змістом статей 7, 15, 31- 33 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (які кореспондуються зі статтями 435, 440, 441, 443 Цивільного кодексу України) право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку (за договором, який відповідає визначеним законом вимогам); використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Так, за Цивільним Кодексом України (стаття 441) використанням твору є, зокрема, відтворення будь-яким способом та в будь-якій формі.

У відповідності до статті 443 ЦК України використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Частиною другою статті 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

5.4. Стаття 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права» встановлює, що об`єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, в тому числі аудіовізуальні твори.

Разом з тим, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду зазначає, що об`єктом авторського права може бути не будь-який твір, а лише той, що має певні, встановлені законом, ознаки: а) творчий характер; б) вираження в будь-якій об`єктивній формі. Об`єктом авторського права може бути лише твір, що є результатом творчої праці.

5.5. Відповідно до статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» аудіовізуальний твір - це твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайд-фільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

5.6. Аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал «Лунтік та його друзі» є об`єктом авторського права.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити, що твір складається із багатьох елементів, як юридично байдужих (які не охороняються авторським правом), так і юридично значущих (на які поширюється авторсько-правова охорона).

Персонажі твору - мультиплікаційного серіалу « Лунтік та його друзі », зокрема персонаж « Лунтік » є частиною аудіовізуального твору, він може бути використаний самостійно, є найбільш впізнаним елементом твору для широкої публіки, тому є юридично значущими і розглядаються судом, як твір, в силу статті 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права» охороняється як твір відповідно до цього Закону.

5.7. Відповідно до частини 1 статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав.

Передбачені статтею 16 ЦК України загальні способи захисту цивільних прав та інтересів поширюються на захист авторського права і (або) суміжних прав, зазначений перелік не є вичерпним. Спеціальні способи захисту авторського права і (або) суміжних прав передбачені статтею 432 ЦК України та статтею 52 Закону України, зокрема, стягнення компенсації як окремий спосіб такого захисту.

5.8. Як вбачається з матеріалів справи позивач є нерезидентом України та, посилаючись на те, що він є власником виключних майнових прав на твір, права якого порушені, звернувся до господарського суду з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача на свою користь компенсацію за порушення майнових авторських прав.

5.9. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про авторське право і суміжні права», іноземці та особи без громадянства, відповідно до міжнародних договорів чи на основі принципу взаємності, мають однакові з особами України права, передбачені цим Законом.

Відповідно до положення п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземним елементом є ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм:

- хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою;

- об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави;

- юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про міжнародне приватне право» - право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно із колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Згідно з положеннями ст. 37 Закону України «Про міжнародне приватне право» до правовідносин у сфері захисту прав інтелектуальної власності застосовується право держави, у якій вимагається захист цих прав.

Позивач є власником виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал «Лунтик и его друзья» та його складової частини - персонажу «Лунтик», з урахуванням наявних в справі доказів, а саме:

- копії Прокатного посвідчення Федерального агентства культури і кінематографії Державного реєстру кіно і відеофільмів за №214057306 від 21.11.2006 (том 1 а.с. 49);

- копії посвідчення національного фільму Федерального агентства культури і кінематографії №10998 (том 1 а.с. 50-51)

які в силу Закону України «Про міжнародне приватне право» застосовуються для надання оцінки відповідним документам.

Крім того, частиною 2 статті 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, учасниками якої є Україна та Російська Федерація, встановлено, що документи, котрі на території однієї із Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на території інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

5.10. Відповідно до частини 1 статті 5 Бернської конвенції про охорону літературних і художніх творів (Паризький Акт від 24.07.1971, змінений 2 жовтня 1979 року) (дата набрання чинності для України: 25.10.1995, Російська Федерація є учасницею цієї ж Конвенції з 13.03.1995) щодо творів, з яких авторам надається охорона на підставі цієї Конвенції, автори користуються в країнах Союзу, крім країни походження твору, правами, які надаються нині або будуть надані в подальшому відповідними законами цих країн своїм громадянам, а також правами, особливо надаваними цією Конвенцією.

Статтею 1 цієї Конвенції передбачено, що країни, до яких застосовується дійсна Конвенція, утворюють Союз для охорони прав авторів на їх літературні і художні твори.

Частиною 2 статті 5 цієї Конвенції передбачено, що користування цими правами і здійснення їх не пов`язані з виконанням будь-яких формальностей; таке користування і здійснення не залежать від існування охорони в країні походження твору. Отже, крім установлених цією Конвенцією положень, обсяг охорони, рівно як і засоби захисту, що забезпечують автору охорону його прав, регулюються виключно законодавством країни, в якій виникає потреба в ній.

5.11. Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 28, п. 29 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності» особа, що розповсюджує примірники, в яких відображено об`єкти авторського права та/або суміжних прав без дозволу суб`єкта такого права, несе відповідальність за порушення законодавства про авторське право і суміжні права і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договором з третіми особами.

Згідно з частинами 1,2 статті 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Як встановлено місцевим господарським судом, відповідно до експертного висновку Дочірнього підприємства "Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет" Консорціуму "Український центр підтримки номерів та адрес" № 156/2019-ЕВ від 09.09.2019, копія якого міститься в матеріалах справи, було проведено фіксацію і дослідження змісту веб-сторінок за наступними адресами у мережі Інтернет: https://horosho.od.ua/ (надалі - досліджувана веб-сторінка №1) та://liorosho.od.ua/iventy/detskij-prazdnik/luntik/ (надалі - досліджувана веб-сторінка № 2) та за результатами дослідження веб-сторінки №2 було встановлено, що в її структурі міститься, зокрема, наступний текст: "ОРГАНИЗАЦИЯ ПРАЗДНИКОВ.... Лунтик… Одесса… Цена 2200 за персонажа за 1 час… НОМЕР_1....С радостью поможем организовать Ваш Праздник!... Позвоните нам НОМЕР_1 Заказать Лунтика в Одессе вы сможете у нас Мы приезжаем со всей музыкальной аппаратурой и проводим программу от 1 до 2 часов". При цьому на досліджуваній веб-сторінці №2 завантажується зображення персонажу " Лунтік ", який є персонажем аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу "Лунтік і його друзі".

5.12. Позивачем заявлено до стягнення суму компенсації в розмірі 174 662, 73 грн.

Згідно із положенням ст. 426 ЦК України використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється виключно з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належить виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Згідно з положенням п. 8 ч. 3 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» розповсюдження творів є одними із способів використання творів.

Статтею 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» встановлено:

розповсюдження об`єктів авторського права і (або) суміжних прав - це будь-яка дія, за допомогою якої об`єкти авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці.

Таким чином, відповідач під час провадження своєї господарської діяльності здійснив розповсюдження товарів із зображенням персонажу мультиплікаційного серіалу «Лунтік та його друзі», чим порушив вимоги статті 426 Цивільного кодексу України, статті 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» та виключні майнові авторські права позивача, оскільки він ніколи не отримував жодних дозволів від позивача, тобто не уклав відповідно до вимог статей 31, 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права» та Розділу 75 Цивільного кодексу України авторський або ліцензійний договір на право розповсюдження товарів із використанням об`єктів авторського права, що належать позивачу.

5.13. Відповідно до пункту 44 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04.06.2010 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» розповсюдження контрафактних примірників творів є порушенням авторського права, що дає підстави для судового захисту. Особа, яка розповсюджує об`єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб`єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності» (далі - Постанова № 12 від 17.10.2012) визначено юридичні факти, які кожна із сторін має доводити при розгляді справ про захист авторського права.

Так, для стягнення з відповідача компенсації, позивач повинен довести належність йому авторського права, а також факт використання об`єктів даних прав відповідачем. Відповідач, у свою чергу, має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону України «Про авторське право і суміжні права» при використанні ним твору, в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до п.п. 51.2, 52.3 Постанови № 12 від 17.10.2012 компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб`єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права, а розмір збитків та причинно-наслідковий зв`язок суб`єкт такого права доводити не зобов`язаний.

Аналогічна правова позиція викладена у п.п. 12, 42 Постанови №5 від 04.06.2010: при вирішенні спорів судам слід мати на увазі, що компенсація, передбачена п. «г» ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб`єкта авторського права, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права.

Згідно пунктів «а», «б» ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права», порушеннями авторського права є вчинення будь-якою особою дій, які порушують майнові права суб`єктів авторського права, визначені ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», а також піратство у сфері авторського права.

Саме тому, вищевказані дії Відповідача дають підстави для судового захисту порушених авторських прав в порядку передбаченому ст. 51 та п. «г» ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», а саме подання позову про стягнення компенсації.

Положеннями частини 2 статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачено, що судом може бути прийнято рішення про виплату компенсації, що визначається судом як паушальна (одноразова, фіксована (ст.15 Закону) сума на базі таких елементів, як подвоєна, а у разі умисного порушення - як потроєна сума винагороди або комісійні платежі, які були б сплачені, якби порушник звернувся із заявою про надання дозволу на використання оспорюваного авторського права або суміжних прав, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Позивач разом з позовом надав укладений ліцензійний договір з аналогічним предметом (використання зображень героїв мультиплікаційного серіалу «Лунтік та його друзі» при організації, проведенні заходів) (том 1 а.с. 57-59).

Згідно з пунктом 3.1. Розділу 3 Договору «Фінансові умови» за надання ліцензії на умовах даного договору, Ліцензіат зобов`язується виплачувати Ліцензіару винагороду у розмірі 300 000 руб. За весь строк дії даного договору. Розмір винагороди є фіксованим, не підлягає зменшенню, не ставиться в залежність від кількості заходів, часу проведення, кількості задіяних Охоронюваних елементів, території, а також будь-яких інших критеріїв.

Мінімальна сума винагороди, яку отримає позивач за використання ліцензії становить 150 000 руб. (50% відсотків доходу, які сплачуються відповідно до додатку №1 до Договору про надання ліцензії на використання твору) (том 1 а.с. 56).

З урахуванням курсу НБУ на час подання позову, сума винагороди, яку позивач зміг би реально одержати за звичайних обставин, за використання зображень героїв мультиплікаційного серіалу «Лунтік та його друзі», в тому числі персонажу « Лунтік », якби його права не були порушені, становить 58 220, 91 грн.

Отже, розрахунок суми позовних вимог складає: 58 220, 91 (мінімальна сума винагороди, яка була б сплачена, якби порушник звернувся із заявою про надання дозволу на використання об`єктів авторського права) х 3 (потроєна сума винагороди за умисне порушення авторського права відповідно до пункту «г» частини 2 статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права») = 174 662, 73, 73 грн. компенсації за порушення майнових авторських прав.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду стосовно підстав та розміру присудженої до стягнення суми компенсації, а також доводами позивача стосовно того, що норма Закону України «Про авторське право і суміжні права» не містить жодних вимог до строків чинності договорів та способу обґрунтування способу компенсації, окрім комісійних платежів, що були б сплачені порушником, якби останній звернувся із заявою про надання дозволу.

5.14. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду також зазначає, що згідно статті 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду стосовно наявності правових підстав для задоволення позову.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Проніна та інші проти України" від 18.07.2006 зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може прийматись як вимоги подавати детальну відповідь на кожний аргумент.

У рішенні у справі "Сутяжник проти Росії" (заява № 8269/02) від 23.07.2009, Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише з підстав порушення незначних правил при розгляді та задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення місцевого господарського суду судом апеляційної інстанції, скаржник не подав належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні статей 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. Доводи скаржника спростовуються матеріалами справи та встановленими обставинами. А тому цілком законними та обґрунтованими є висновки про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У зв`язку з перебуванням суддів Остапенка О.М. та Отрюха Б.В. з 11 по 22.11.2020 у відпустці, повний текст постанови було складено 11.11.2020 а підписано 23.11.2020.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Шипкова Ю.М. залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 14.08.2020 у справі №916/2787/19 залишити без змін.

Матеріали справи №916/2787/19 направити до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, встановлені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.М. Грек

Судді О.М. Остапенко

Б.В. Отрюх

Повний текст складено та підписано 23.11.20