РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2020 м. КиївСправа № 910/12035/20

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОФРОСТ";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "АРІТЕЙЛ";

про: стягнення 66.276,94 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКОФРОСТ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "АРІТЕЙЛ" (далі - відповідач) про стягнення 207.756,94 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором поставки та монтажу від 01.10.2019 № 208, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 207.756,94 грн., з яких: 141.480,00 грн. - основна заборгованість, 3.092,98 грн. - пеня, 34.155,37 грн. - скоригована вартість поставленого обладнання, матеріалів та виконаних робіт, 28.296,00 грн. - проценти за користування чужими грошовими коштами та 732,59 грн. - 3 % річних

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/12035/20 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

До господарського суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи в порядку (за правилами) загального позовного провадження у задоволенні якого відмовлено судом з підстав, викладених в ухвалі суду від 01.10.2020.

До господарського суду надійшла заява позивача про зменшення позовних вимог відповідно до якої останній зменшив позовні вимоги до 66.276,94 грн., з яких: 3.092,98 грн. - пеня, 34.155,37 грн. - скоригована вартість поставленого обладнання, матеріалів та виконаних робіт, 28.296,00 грн. - проценти за користування чужими грошовими коштами та 732,59 грн. - 3 % річних.

Вказана заява прийнята судом, відтак спір розглядається з урахуванням такого зменшення.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням наступного: станом на момент винесення ухвали про відкриття провадження у справі основна заборгованість у відповідача перед позивачем за договором поставки та монтажу від 01.10.2019 № 208 була відсутня; позивачем не подано до суду розрахунку та доказів несплати відповідачем суми скоригованої вартості поставленого обладнання; законодавством передбачено, що договором може бути встановлено інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій вказано про: відповідач підписавши договір поставки та монтажу від 01.10.2019 № 208 зобов`язався сплатити основне зобов`язання з врахуванням коригування, яке виникло в результаті зростання курсу євро; ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, тому наявність/відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов`язку з оплати поставленого товару; положеннями пункту 5.3 договору поставки та монтажу від 01.10.2019 № 208 чітко прописано, що нараховуються саме проценти за користування коштами.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, надав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вказав про: здійснений позивачем розрахунок скоригованої вартості поставленого обладнання, матеріалів та виконаних робіт є невірним; пунктом 4.4 договору поставки та монтажу від 01.10.2019 № 208 не встановлено зобов`язання в який термін та яким чином відповідач мав сплатити скориговану вартість; розрахунок процентів за користування чужими грошовими коштами здійснений з порушенням норм матеріального права.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як виконавцем, та відповідачем, як замовником, укладено договір поставки та монтажу від 01.10.2019 № 208 (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов`язується передати у власність (поставити) відповідача вартість обладнання та матеріалів та виконати з них монтажні роботи (далі - поставка та роботи) за завданням відповідача, а відповідач зобов`язується здійснити своєчасну оплату поставлених матеріалів та виконаних монтажних робіт (п. 1.1 Договору).

Пунктом 4.1 Договору визначено, що загальна вартість Договору складає 1.414.800,00 грн. з ПДВ.

Положеннями пункту 4.2 Договору передбачено, що відповідач здійснює оплату за поставлені матеріали та монтажні роботи:

- 70 % від загальної вартості Договору, що складає 990.360,00 грн. з ПДВ. Відповідач сплачує на умовах передплати протягом трьох банківських днів з моменту отримання рахунку від позивача (п. 4.2.1 Договору);

- 20 % від загальної вартості Договору, що складає 282.960,00 грн. з ПДВ. Відповідач сплачує протягом п`яти календарних днів з моменту підписання акту про закінчення будівельних робіт (п. 4.2.2 Договору);

- 10 % від загальної вартості Договору, що складає 141.480,00 грн. з ПДВ. Відповідач сплачує протягом двадцяти чотирьох календарних днів з моменту підписання акту здачі-приймання робіт (п. 4.2.3 Договору).

Також умовами розділу 4 Договору, зокрема, передбачено:

- загальна вартість цього Договору, зазначена в п. 4.1 Договору, станом на 01.10.2019 еквівалентна 53.695,39 євро за курсом НБУ (1 євро - 26,348629) (п. 4.3 Договору);

- у разі збільшення курсу євро по відношенню до гривні на момент здійснення оплати більше ніж на 2 %, сума відповідної оплати, зазначеної у п. 4.2 Договору, підлягає коригуванню за формулою: Цр. грн. = ((А2/А1) Х Ц) (п. 4.4 Договору).

Відповідно до п. 8.3 Договору, у випадку несвоєчасної оплати відповідач виплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати.

Умовами пункту 8.4 Договору передбачено, що за несвоєчасне проведення розрахунків позивач має право стягнути з відповідача проценти за користування чужими коштами в розмірі 10 % від неоплаченої вартості за кожен місяць.

Положеннями пункту 6.5 Договору, зокрема, визначено, що підписання сторонами акту введення обладнання в експлуатацію свідчить про виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором в повному обсязі.

Так, позивачем, здійснено на користь відповідача поставку обладнання та виконання робіт за Договором на загальну суму 1.414.800,00 грн., що підтверджується видатковими накладними та актами надання послуг, які підписані сторонами та наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, а саме:

- видаткова накладна від 18.11.2019 № 32538 на суму 184.000,00 грн.;

- видаткова накладна від 16.01.2020 № 32 538-2 на суму 285.149,00 грн.;

- видаткова накладна від 19.03.2020 № 32 538-3 на суму 417.750,00 грн.;

- видаткова накладна від 08.05.2020 № 32 538-4 на суму 313.901,00 грн.;

- акт надання послуг від 19.03.2020 № 32538-3 на суму 115.000,00 грн.;

- акт надання послуг від 08.05.2020 № 32 538-5 на суму 99.000,00 грн.

Також між сторонами Договору підписаний акт закінчення монтажних робіт і готовності устаткування для проведення пусконалагоджувальних робіт від 08.05.2020 № б/н та акт введення обладнання в експлуатацію від 08.05.2020 № б/н.

Проте, відповідачем не здійснено погашення заборгованості у встановлений Договором строк, який, враховуючи положення пункту 4.2 Договору, сплив 01.06.2020.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення строку грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 66.276,94 грн., з яких: 3.092,98 грн. - пеня, 34.155,37 грн. - скоригована вартість поставленого обладнання, матеріалів та виконаних робіт, 28.296,00 грн. - проценти за користування чужими грошовими коштами та 732,59 грн. - 3 % річних.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням наступного.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приймаючи до уваги положення пункту 4.4 Договору, вимога про стягнення з відповідача скоригованої вартості поставленого обладнання, матеріалів та виконаних робіт підлягає задоволенню повністю в сумі 34.155,37 грн., за розрахунками позивача, які перевірені та визнані судом вірними.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 3.092,98 грн., процентів за користування чужими грошовими коштами в сумі 28.296,00 грн. та 3 % річних в сумі 732,59 грн. є обґрунтованими (приймаючи до уваги п.п. 8.3, 8.4 Договору) та такими, підлягають задоволенню повністю, за розрахунками позивача, які перевірені та визнані судом вірними.

Заперечення відповідача викладені в поданих до суду заявах судом відхилені з огляду на наступне:

- відповідач підписавши договір поставки та монтажу від 01.10.2019 № 208 зобов`язався сплатити основне зобов`язання з врахуванням коригування, яке виникло в результаті зростання курсу євро, приймаючи до уваги свободу договору, закріплену приписами статті 627 Цивільного кодексу України;

- ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, тому наявність/відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов`язку з оплати;

- положеннями пункту 5.3 договору поставки та монтажу від 01.10.2019 № 208 чітко прописано, що нараховуються саме проценти за користування коштами;

- подані позивачем до суду розрахунки заявлених до стягнення сум перевірені та визнані судом вірними.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи те, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, суд керуючись ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "АРІТЕЙЛ" (Україна, 04080, місто Київ, ВУЛИЦЯ НОВОКОСТЯНТИНІВСЬКА, будинок 13/10, ідентифікаційний код: 41135005) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОФРОСТ" (51215, Україна, 51215, Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, село Орлівщина, ВУЛИЦЯ КОМПЛЕКСНА, будинок 1 А, ідентифікаційний код: 41488513) скориговану вартість поставленого обладнання, матеріалів та виконаних робіт в сумі 34.155 (тридцять чотири тисячі сто п`ятдесят п`ять) грн. 37 коп., пеню в сумі 3.092 (три тисячі дев`яносто дві) грн. 98 коп., проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 28.296 (двадцять вісім тисяч двісті дев`яносто шість) грн. 00 коп., 3 % річних в сумі 732 (сімсот тридцять дві) грн. 59 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3.116 (три тисячі сто шістнадцять) грн. 35 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац