ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2020 місто Дніпро Справа № 904/3585/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Дарміна М.О., Широбокової Л.П.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.,

представники сторін:

від позивача: Чесноков К.О., довіреність №б/н від 01.07.2020, адвокат;

від відповідача: Зибало Н.О., ордер АЕ1044010 від 17.11.2020, адвокат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Джулая Володимира Володимировича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2020 (повний текст оформлений 13.08.2020, суддя Манько Г.В.) у справі №904/3585/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик", м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Джулая Володимира Володимировича, м. Кам`янське, Дніпропетровська область

про стягнення 54 272,31 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця Джулая Володимира Володимировича на свою користь 48 022,68 грн. заборгованості, 1 817,03 грн. пені, 4 432,60 грн. 40% річних.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2020 у справі №904/3585/20 позов задоволений повністю: з Фізичної особи - підприємця Джулай Володимира Володимировича стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" 48 022,68 грн. заборгованості, 1 817,03 грн. пені, 4 432,60 грн. 40% річних, 2 102,00 грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки №3386 від 28.03.2019 в частині своєчасної та повної оплати отриманого товару за видатковими накладними №770/759 від 06.02.2020, №998/951 від 13.02.2020, №1174/1121 від 20.02.2020, №1855/1835 від 15.03.2020, №1895/1808 від 26.03.2020 у загальній сумі 48 022,68 грн.

Враховуючи наявність прострочення виконання грошового зобов`язання, місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог про стягнення 40% річних у сумі 4432,60 грн. та пені у сумі 1 817,03 грн.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Фізична особа-підприємець Джулай Володимир Володимирович звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2020 у справі №904/3585/20 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального прав, що призвело до ухвалення помилкового рішення. За доводами апелянта, місцевим господарським судом не встановлено, що відповідач не підписував договір поставки, на підставі якого, начебто, відбулася поставка продукції, не встановлено, що відповідач не підписував та не видавав довіреності на право підпису Запорожець та Єлисєєвій на отримання товару та підписання видаткових накладних. Звертає увагу, що строк дії договору встановлений до 31.12.2019, а спірна поставка відбулася у період з 06.02.2020 по 26.03.2020. Зазначає, що місцевим господарським судом не надано оцінку праву позивача відмовитись в односторонньому порядку від договору поставки у зв`язку із простроченням оплати поставки товару більше 2-х разів.

Апелянт вважає неправильним стягнення місцевим господарським судом одночасно пені та 40% річних, які, на його думку, є подвійними аналогічними штрафними санкціями.

За доводами апелянта місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про часткову оплату Товариством з обмеженою відповідальністю "М.В. Групп" за відповідача частини боргу, оскільки у відповідача відсутні відносини із вказаним товариством. Також апелянт не погоджується із тим, що оплата за платіжним дорученням №28 від 26.05.2020 здійснювалась відповідачем за договором поставки №3386 від 28.03.2019, оскільки в призначенні платежу відсутні реквізити цього договору.

Апелянт також посилається на неналежне повідомлення його про день, час та місце розгляду справи; розгляд справи за наявності поданого клопотання відповідача про відкладення розгляду справи; прийняття уточнень позовних вимог, яким фактично збільшений розмір позовних вимог, що призвело до порушення процесуальних прав відповідача.

Разом із апеляційною скаргою відповідачем подано клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи, в якому на розгляд експерта він просить поставити такі питання: "1) Чи виконано підпис від імені Джулай Володимира Володимировича в договорі поставки №3386 від 28.03.2019 та всіх сторінках договору в графах внизу сторінки "Покупець ____" та в ст. 11 п.11.1 в стовбці покупець в графі, де міститься підпис "Джулай В.В. (напис від руки) посада підпис (ПІБ)" тією особою (тобто Джулай Володимиром Володимировичем), від імені якої він зазначений, чи іншою особо? 2) Чи виконано підпис від імені Джулай В.В. в довіреності від 28.03.2019 внизу сторінки 1 в графі "Керівник (ФОП)" над написом "Підпис" тією особою (тобто Джулай Володимиром Володимировичем), від імені якої він зазначений, чи іншою особою?".

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.09.2020 (колегія суддів: головуючий Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді: Подобєд І.М., Дармін М.О.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Джулай Володимира Володимировича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2020 у справі №904/3585/20, розгляд скарги призначений у судове засідання на 27.10.2020.

У зв`язку з із проходженням суддею Подобєдом І.М. підготовки для підтримання кваліфікації у період з 26 по 30 жовтня 2020 року, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.10.2020 (колегія суддів: головуючий Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді: Подобєд І.М., Дармін М.О.) розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Джулай Володимира Володимировича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2020 у справі №904/3585/20 призначений у судове засідання на 21.10.2020.

02.10.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" надійшов відзив на апеляційну, в якому позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін. Позивач зазначає, що є ексклюзивним дистриб`ютором алкогольної продукції, яку поставляє в магазини, бари, ресторани, тому наявність у барній карті відповідача цієї продукції підтверджує наявність між сторонами стійних взаємовідносин. Вказує, що укладання договорів на поставку здійснюється шляхом звернення до потенційних покупців із залишенням примірника договору та контактних даних; якщо пропозиція зацікавила, представнику позивача повертається примірник підписаного договору та копію ліцензії на право торгівлі алкогольними напоями, виписка з державного реєстру, довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей, що і було передано відповідачем.

Позивач зазначає, що здійснив поставку товару після отримання від відповідача підписаного примірника договору та пакету документів. Відповідач здійснював оплату частини поставленого товару з власного рахунку, що також підтверджує існування між сторонами договірних відносин з приводу неналежного виконання яких виник спір.

Позивач не погоджується із доводами апелянта про строк дії договору до 31.12.2019, оскільки пунктом 10.2 договору передбачена його автоматична пролонгація у разі відсутності заяви сторін про його припинення. Вважає помилковими доводи апелянта про те, що 40% річних, які є платою за користування грошовими коштами, та пеня, яка є штрафною санкцією, подвійними санкціями. Перерахування відповідачем коштів на оплату поставленого товару позивач вважає схваленням відповідачем спірного правочину - договору поставки №3386 від 28.03.2019.

Також позивач просить відмовити у задоволенні поданого позивачем клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи, посилаючись на те, що матеріалами справи підтверджується укладення сторонами договору поставки №3386 від 28.03.2019 та вчинення відповідачем дій щодо схвалення вказаного договору (здійснення часткової оплати отриманого товару).

Розгляд справи був відкладений з 21.10.2020 на 19.11.2020.

У зв`язку із перебуванням на лікарняному судді Подобєда І.М. відбулась автоматична зміна складу колегії суддів. Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2020 визначено для розгляду справи №904/3585/20 колегію суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді: Дармін М.О., Широбокова Л.П.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.11.2020 справу №904/3585/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі головуючого судді (доповідача) Орєшкіної Е.В., суддів Дарміна М.О., Широбокової Л.П.

19.11.2020 від Фізичної особи - підприємця Джулая Володимира Володимировича надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №904/3585/20 на період до набрання законної сили рішенням у справі №910/17938/20 за позовом Фізичної особи - підприємця Джулая Володимира Володимировича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" про визнання недійсним договору поставки №3386 від 28.03.2019 на підставі пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні, яке відбулося 19.11.2020, представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та звернув увагу апеляційного господарського суду на те, що у позовній заяві зазначено про укладення сторонами та невиконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №3389 від 28.03.2019, а до позовної заяви додано копію договору поставки №3386 від 28.03.2019. Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 28.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (постачальник) та Фізичною особою - підприємцем Джулай Володимиром Володимировичем (покупець) укладений договір поставки № 3386, відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити і передати замовлений товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити поставлений товар у відповідності з вимогами даного договору.

Право власності на товар переходить від постачальника до покупця в день його фактичної передачі. Днем (датою) фактичної передачі товару є дата, зазначена у накладних (пункт 1.4 договору).

Умовами пункту 2.1 договору визначено, що загальна сума договору складається з вартості товару, поставленого покупцю за всіма накладними.

Ціна, кількість та асортимент кожної партії товару узгоджуються сторонами і зазначаються в накладних. Ціна на товар зазначається в гривнях з урахуванням податку на додану вартість (пункт 2.2 договору).

Відповідно до пункту 4.3 договору узгоджені сторонами асортимент, кількість та ціна товару з урахуванням податку на додану вартість на кожну партію товару зазначаються в накладних.

Приймання товару за кількістю здійснюється в момент його передачі та підписання накладних, а за якістю, у відповідності до вимог Інструкції про порядок приймання товарів за якістю П-7 та чинного законодавства України з урахуванням особливостей, встановлених цим договором. Покупець гарантує, що особи, які здійснюють приймання товару від імені покупця та які ставлять свій підпис на документах, що засвідчують поставку товару є уповноваженими особами покупця на прийом товару від постачальника, а такі особи є працівниками покупця. Дана гарантія поширюється на всі випадки прийому товарів від Постачальника незалежно від того: чи була видана покупцем постачальнику довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей із зазначеним переліком осіб, уповноважених на прийом товарно-матеріальних цінностей, чи ні; чи була особа, що прийняла товар від постачальника, вписана в довіреність чи ні (пункт 6.2 договору).

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" здійснювало поставку Фізичній особі - підприємцю Джулаю Володимиру Володимировичу товару, що підтверджується видатковими накладними: №8748/8416 від 19.12.2019, №450/438 від 23.01.2020, №3274/3158 від 31.05.2019, №4955/4787 від 07.08.2019, №5362/5181 від 22.08.2019, №6326/6113 від 27.09.2019, №6523/6289 від 04.10.2019, №6691/6451 від 10.10.2019, №6739/6497 від 12.10.2019, 6901/6654 від 18.10.2019, №7049/6795 від 24.10.2019, №7240/7014 від 01.11.2019, №7810/7341 від 14.11.2019, №7806/7525 від 20.11.2019, №8040/7801 від 29.11.2019, №8870/8607 від 25.12.2019, №8887/8609 від 25.12.2019, №8888/8610 від 25.12.2019, №282/263 від 16.01.2020, №450/438 від 23.01.2020, №603/581 від 30.01.2020, №770/759 від 06.02.2020, №998/951 від 13.02.2020, №1174/1121 від 20.02.2020, №1855/1836 від 15.03.2020, №1895/1808 від 26.03.2020, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 5.1 договору оплата проводиться покупцем протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з моменту виконання поставки відповідної партії товару. Датою оплати товару є дата зарахування коштів на рахунок постачальника (пункт 5.2 договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2019 року. Після закінчення встановленого строку даний договір продовжує діяти до повного виконання сторонами всіх своїх зобов`язань (пункт 10.1 договору).

У випадку, якщо жодна із сторін не заявила про свої наміри розірвати або змінити договір за 10 календарних днів до його закінчення, цей договір вважається пролонгованим на кожен наступний календарний рік на попередніх умовах (пункт 10.2 договору).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" посилається на неналежне виконання Фізичною особою - підприємцем Джулаєм Володимиром Володимировичем зобов`язань за договором поставки №3386 від 28.03.2019 в частині своєчасної та повної оплати отриманого товару за видатковими накладними №770/759 від 06.02.2020, №998/951 від 13.02.2020, №1174/1121 від 20.02.2020, №1855/1836 від 15.03.2020, №1895/1808 від 26.03.2020 у загальній сумі 48 022,68 грн.

Предметом спору є стягнення заборгованості за договором поставки №3386 від 28.03.2019 на підставі видаткових накладних №770/759 від 06.02.2020, №998/951 від 13.02.2020, №1174/1121 від 20.02.2020, №1855/1836 від 15.03.2020, №1895/1808 від 26.03.2020 у сумі 48 022,68 грн.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Позивачем заявлена до стягнення заборгованість за договором поставки за договором поставки №3386 від 28.03.2019 за отриманий товар на підставі видаткових накладних №770/759 від 06.02.2020, №998/951 від 13.02.2020, №1174/1121 від 20.02.2020, №1855/1836 від 15.03.2020, №1895/1808 від 26.03.2020 у загальній сумі 48 022,68 грн.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у сумі 48 022,68 грн.

Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, посилаючись на те, що не підписував договір поставки, на підставі якого, начебто, відбулася поставка продукції, не підписував та не видавав довіреності на право підпису Запорожець та Єлисєєвій на отримання товару та підписання видаткових накладних. Також відповідач просить призначити у справі почеркознавчу експертизу з метою встановлення чи підписував Джулай Володимир Володимирович договір поставки №3386 від 28.03.2019.

Позивач проти таких доводів апелянта заперечує, посилаючись на те, що здійснив поставку товару після отримання від відповідача підписаного примірника договору та пакету документів. Вказує, що відповідач здійснював часткову оплату поставленого товару з власного рахунку, що також підтверджує існування між сторонами договірних відносин, з приводу неналежного виконання яких виник спір. Позивач просить відмовити у задоволенні поданого позивачем клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи, посилаючись на те, що матеріалами справи підтверджується укладення сторонами договору поставки №3386 від 28.03.2019 та вчинення відповідачем дій щодо схвалення вказаного договору (здійснення часткової оплати отриманого товару).

Відповідно до частини 1 статті 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину (частина 2 статті 241 Цивільного кодексу України).

При цьому, наступним схваленням правочину законодавець не вважає винятково прийняття юридичного рішення про схвалення правочину. Схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, передача транспортних засобів, зняття їх з обліку із наданням усіх необхідних документів та прийняття часткової або повної оплати за спірними договорами).

Такі правові висновки в подібних правовідносинах наведені в постанові Верховного Суду України від 19.08.2014 у справі №5013/492/12, в постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/11079/17, від 16.05.2018 у справі №910/11163/17.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач здійснював поставку товару відповідачу у період з грудня 2019 року по березень 2020 року, відповідач здійснював часткову оплату поставленого товару, що, зокрема, підтверджується платіжними дорученнями №46 від 09.01.2020 та №64 від 18.02.2020, в призначенні платежу яких зазначено: "Оплата за товар згідно договору №3386 від 28.03.2019".

Враховуючи, що в матеріалах справи містяться докази схвалення Фізичною особою - підприємцем Джулаєм Володимиром Володимировичем спірного договором поставки №3386 від 28.03.2019, а саме оплата заборгованості із зазначенням в призначені платежу номеру та дати спірного договору, тобто відбулося схвалення спірного договору в розумінні статті 241 Цивільного кодексу України, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта про неукладеність спірного договору та відмовляє у задоволенні клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.

При цьому апеляційний господарський суд зазначає, що заперечення відповідача щодо сплати Товариством з обмеженою відповідальністю "М.В. Групп" згідно з платіжним дорученням №28 від 26.05.2020 частини боргу за Фізичну особу - підприємця Джулая Володимира Володимировича не спростовує факту схвалення відповідачем спірного договору поставки шляхом сплати частини боргу за цим договором на підставі платіжних доручень №46 від 09.01.2020 та №64 від 18.02.2020.

Апеляційний господарський суд також відхиляє доводи апелянта про те, що строк дії договору встановлений до 31.12.2019, а спірна поставка відбулася у період з 06.02.2020 по 26.03.2020, оскільки пунктом 10.2 договору передбачена його автоматична пролонгація у разі відсутності заяви сторін про його припинення.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України)

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що спір виник внаслідок неналежного виконання відповідачем договору поставки №3386 від 28.03.2019, копія якого міститься в матеріалах справи, водночас у позовній заяві позивачем зазначено про укладення сторонами та невиконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №3389 від 28.03.2019, тобто має місце описка щодо номеру договору.

Враховуючи, що наявність заборгованості у розмірі 48 022,68 грн. підтверджується матеріалами справи та не спростована відповідачем належними та допустимими доказами, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог в частині суми основного боргу у розмірі 48 022,68 грн.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217, частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України правовими наслідками порушення грошового зобов`язання є нарахування процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 7.3 договору за неналежне виконання зобов`язань, передбачених пунктом 5.1 цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення. Штрафні санкції за порушення умов даного Договору нараховуються та стягуються за весь час існування порушення (пункт 7.4 договору).

Відповідно до пункту 7.6 договору за користування грошовими коштами постачальника, яке може відбуватися у зв`язку з простроченням покупця оплати за товар, покупець зобов`язаний сплати на користь постачальника 40% річних (0,1% в день) від простроченої суми за весь час прострочення.

Позивачем нараховані та заявлені до стягнення з відповідача на свою користь пеня у сумі 1 817,03 грн. та 40% річних у сумі 4 432,60 грн. за загальний період з 07.03.2020 по 24.06.2020 (по кожній поставці окремо).

Враховуючи наявність прострочення виконання грошового зобов`язання, місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені у сумі 1 817,03 грн. та 40% річних у сумі 4 432,60 грн.

Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, посилаючись на неможливість одночасного стягнення пені та 40% річних, які, на його думку, є подвійними аналогічними штрафними санкціями.

Згідно з частиною 2 статті 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції (частина 3 статті 216 Господарського кодексу України).

За частинами 1 та 2 статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Відповідно до встановлених обставин справи, за змістом пункту 7.6 укладеного сторонами договору, положень статті 611 та частини третьої статті 692, статті 625 Цивільного кодексу України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана позивачем з відповідача сума річних у визначеному за договором розмірі від несплаченої загальної вартості товару є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Апеляційний господарський суд зазначає, що пеня, передбачена пунктом 7.3 договору, є штрафною санкцією, а 40% річних, передбачених пунктом 7.6 договору, є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, що спростовує доводи апелянта про те, що пеня та 40% річних є подвійними аналогічними штрафними санкціями.

Апелянт також посилається на неналежне повідомлення його про день, час та місце розгляду справи; розгляд справи за наявності поданого клопотання відповідача про відкладення розгляду справи; прийняття уточнень позовних вимог, яким фактично збільшений розмір позовних вимог, що призвело до порушення процесуальних прав відповідача.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 4 статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Цей термін може бути скорочений судом у випадку, коли цього вимагає терміновість вчинення відповідної процесуальної дії (огляд доказів, що швидко псуються, неможливість захисту прав особи у випадку зволікання тощо).

Суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику (частина 6 статті 120 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами частин 1, 2, 3 статті 242 Господарського процесуального кодексу України копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

У разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення.

У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса в особи відсутня.

Матеріалами справи підтверджується, що місцевим господарським судом направлялась на адресу Фізичної особи - підприємця Джулая Володимира Володимировича: " АДРЕСА_1 " копії ухвал Господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2020 та від 28.07.2020, які повернулись на адресу суду із відміткою органу поштового зв`язку: "за закінченням терміну зберігання".

Така ж адреса (51909, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Менделєєва, 8, кв. 21) зазначена Фізичною особою - підприємцем Джулаєм Володимиром Володимировичем і в апеляційній скарзі.

З наведеного вбачається, що місцевим господарським судом вчинені дії щодо належного повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта щодо порушення місцевим господарським судом процесуальних прав відповідача щодо прийняття уточнень позовних вимог, яким фактично збільшений розмір позовних вимог та розгляд справи за наявності поданого клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Так, 31.07.2020 позивачем подано уточнення позовної заяви про стягнення суми основного боргу, пені та 40% річних, яку не прийнято до розгляду місцевим господарським судом та розглянуто справу відповідно до позовної заяви, яка надійшла до Господарського суду Дніпропетровської області від 03.07.2020, про що зазначено в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи, що місцевим господарським судом відкладався розгляд справи на підставі поданого відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи (клопотання мотивоване відрядженням відповідача), апеляційний господарський суд не вбачає порушення місцевим господарським судом норм процесуального права щодо розгляду справи 11.08.2020 за відсутності представника відповідача за наявності поданого клопотання про відкладення розгляду справи.

Розглянувши клопотання Фізичної особи - підприємця Джулая Володимира Володимировича про зупинення провадження у справі №904/3585/20 на період до набрання законної сили рішенням у справі №910/17938/20 за позовом Фізичної особи - підприємця Джулая Володимира Володимировича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" про визнання недійсним договору поставки №3386 від 28.03.2019 на підставі пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для його задоволення.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду справи необхідно розуміти відсутність у господарського суду можливості самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, зокрема, у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду необхідно у кожному випадку з`ясовувати: як саме пов`язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом, чим саме обумовлюється неможливість розгляду справи.

Розглянувши клопотання Фізичної особи - підприємця Джулая Володимира Володимировича про зупинення провадження у справі №904/3585/20 на період до набрання законної сили рішенням у справі №910/17938/20 про визнання недійсним договору поставки №3386 від 28.03.2019, апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом цього судового розгляду тому відсутні підстави для зупинення провадження у справі на підставі пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Джулая Володимира Володимировича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2020 у справі №904/3585/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2020 у справі №904/3585/20 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу-підприємця Джулая Володимира Володимировича.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений - 20.11.2020.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя М.О. Дармін

Суддя Л.П. Широбокова