ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2020 справа № 914/1716/20

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Коссака C.М. за участю секретаря судового засідання Пукач М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Комунального некомерційного підприємства Камянка-Бузька центральна районна лікарня, м. Камянка-Бузька, Львівська обл.

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна Компанія Терон Девелопмент, с.Коросне, Перемишлянський р-н, Львівська обл.

про розірвання договору про закупівлю робіт від 13 липня 2018 року

Представники:

Від Позивача: Кіт Уляна Вікторівна - адвокат;

Від Відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Комунального некомерційного підприємства Камянка-Бузька центральна районна лікарня, м. Камянка-Бузька, Львівська обл до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна Компанія Терон Девелопмент, с.Коросне, Перемишлянський р-н, Львівська обл. про розірвання договору про закупівлю робіт від 13 липня 2018 року.

Ухвалою суду від 20.07.2020 року позов залишено без руху, позивачу встановлено строк для виправлення виявлених недоліків.

21.07.2020 від позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання за вх.№22211/20 про усунення недоліків позовної заяви та докази надіслання її відповідачу у справі, відповідно до якої позивачем усунено недоліки позовної заяви.

27.07.2020 ухвалою Господарського суду Львівської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче судове засідання призначено на 03.09.2020 року.

02.09.2020 року представником відповідача подано через канцелярію суду відзив на позовну заяву (вх.№25684/20) з документами згідно вказаного додатку, в якому відповідач повнітю визнає позовні вимоги заявлені позивачем щодо розірвання договору закупівлі робіт від 13.07.2018 року в порядку п. 4.1.7. Договору та ч.4 ст. 849 ЦК України та просить 50% від сплаченого судового збору позивачем, що становить 1051грн. стягнути з відповідача, в іншій частині щодо стягнення судових витрат відмовити.

Протокольною ухвалою суду від 03.09.2020 року продовжено строк підготовчого провадження до 30 днів; у зв`язку з неотриманням позивачем відзиву, враховуючи його клопотання з цього приводу, відтак неможливості розгляду справи - відкладено підготовче засідання на 24.09.2020 на 11:30 год.; позивачу у 5-ти денний строк з моменту отримання відзиву зобовязано надати відповідь на відзив з доказами надіслання відповідачу; відповідачу в 5- ти денний строк з моменту отримання відповіді на відзив зобовязано надати свої заперечення з доказами надіслання позивачу.

16.09.2020 року від представника позивача на поштову адресу суду надійшла відповідь на відзив за вх.№26973/20 з документами згідно вказаного переліку, в якій просить задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі та розірвати договір про закупівлю робіт від 13,07.2018 року.

23.09.2020 року від представника відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання за вх.№27701/20, в якому представник відповідача просить розгляд справи проводити без участі сторони відповідача та його представника, з врахуванням позиції відповідача викладеній у відзиві на позовну заяву, яку продовжує підтримувати.

Ухвалою суду від 24.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 22.10.2020 року.

21.10.2020 року від відповідача надійшла заява за вх.330577/20 про зменшення витрат на правову допомогу та клопотання за вх.330579/20 про відкладення розгляду справи.

У зв`язку з карантинними заходами судді, підготовче судове засідання призначене на 22.10.2020 року не відбулося. Враховуючи наведене, розгляд справи по суті слід призначити на іншу дату.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 27.10.2020 року судове засідання призначено на 05.11.2020 року.

В судове засідання 05.11.2020 позивач явку повноважного представника забезпечив, підтримав позовні вимоги та просить позов задоволити повністю.

В судове засідання 05.11.2020 відповідач явку повноважного представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвала суду надіслана відповідачу за адресою, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та адресою, яка вказана позивачем у позовній заяві та відповідач належним чином повідомлений про місце, дату та час судового засідання, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції за 29.10.2020 року, судом додатково надіслано ухвалу суду відповідачу на його електронну адресу. Слід зазначити, що відповідачу було відомо про розгляд справи, оскільки ним подано відзив на позовну заяву та інші процесуальні заяви по справі.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.

З урахуванням того, що розгляд справи відбувається за правилами загального позовного провадження, позовні матеріали надіслано відповідачу, відповідач не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, в суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, які передбачені статтями 202, 216 ГПК України.

Суд констатує, що ним створено усі можливості учасникам процесу для реалізації ними своїх прав.

Отже, неявка відповідача (його представника) в судове засідання 05.11.2020 не перешкоджає розгляду справи по суті, в матеріалах справи достатньо доказів для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення.

З урахуванням того, що розгляд справи відбувається за правилами загального позовного провадження, позовні матеріали надіслано відповідачу, відповідач не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, відповідач скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву, в суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, які передбачені статтями 202, 216 ГПК України. Суд констатує, що ним створено усі можливості учасникам процесу для реалізації ними своїх прав. Зважаючи на вказане, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у справі.

Правова позиція позивача.

Статтею 651 ЦК України встановлені підстави для розірвання договору.

Зокрема, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно з ч. 3 цієї статті, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до пункту 4.1.7. Договору замовник має право відмовитись від договору в будь-який час до завершення виконання робіт, оплативши підряднику виконану частину робіт з відшкодуванням збитків, завданих такою відмовою. Частина 4 статті 849 ЦК України також встановлює право замовника у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Роботи по договору ще не виконувались.

Однією із причин необхідності розірвання Договору також є те, що існує ризик неналежного виконання зі сторони позивача грошових зобов`язань за Договором. Це зумовлено відсутністю в 2020 році належного фінансування з Державного фонду регіонального розвитку та Державного бюджету України, оскільки позивач не є опорною лікарнею в розумінні медичної реформи, що впроваджується.

Іншою підставою для прийняття рішення про розірвання укладеного Договору є наявна у відкритому доступі інформація про Відповідача про те, що у Єдиному Державному Реєстрі Судових Рішень є кілька справ за позовами комунальних підприємств до ТОВ БК Терон Девелопмент" про розірвання договорів та про стягнення боргу.

Позивач ініціював відмову від Договору в односторонньому порядку та направлені Відповідачу ( в матеріалах справи). Проте листи було повернуті у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

При поданні позову до суду, позивачем заявлено попередній орієнтований розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс, який становить судовий збір у розмірі 2 102,00грн., та очікує понести - витрати на професійну правничу допомогу на суму 30 000,00грн.

05.11.2020 року на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання (вх.№31909) про долучення доказів до матеріалів справи , а саме: детальний опис робіт(уточнений), у відповідності до ч.3 ст. 126 ГПК України, копія акту приймання-передачі послуг від 23.09.2020 року, підтвердження надсилання клопотання відповідачу та надійшло клопотання за вх.№31929/20 про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: детальний опис робіт, у відповідності ч.3 ст. 126 ГПК України, копія договору про надання правничої допомоги №77/20 від 26.06.2020 року, копія додатку до договору «Специфікація послуг», копія платіжного доручення №221 від 23.09.2020 року про оплату послуг.

05.11.2020 року за вх.№31936/20 позивачем подано клопотання про відмову у задоволенні клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Правова позиція відповідача.

Відповідач у наданому відзиві (вх.№25684/20 від 02.09.20р.) не заперечує про наміри позивача розірвати договір, однак заперечує проти причин такого розірвання, що зазначені позивачем.

Зокрема, не заперечують розірвання договору на підставі ч.4 ст. 849 ЦК України. Про наміри позивача розірвати договір в односторонньому порядку відповідач дізнався з позовної заяви, листи на адресу не надходили у зв`язку з запровадженням карантинних заходів. Відповідач вживав всіх можливих заходів щодо належного виконання договору, про те позивач уникав своїх обов`язків за договором, зокрема щодо надання дозволу початку виконання робіт, сплати авансу, що призвело до того, що починаючи з 2018 року відповідач не мав можливості розпочати будівельні роботи за договором.

21.10.2020 року представником відповідача подано клопотання (вх.№30577/20) про зменшення витрат на правову допомогу в порядку ч.4 ст. 126 ГПК України, в якому представник відповідача вважає, що належним чином підтверджені та дійсно виконані роботи адвокатом Кіт У.В. і можуть бути стягнені з відповідача у розмірі 1500,00грн.

Обставини встановлені судом.

Судові рішення.

1). Рішенням Господарського суду Львівської області від 26.12.2018 у справі № 914/1423/18, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 червня 2019 року у справі 914/1423/18, позов задоволено, стягнуто з КНП "Кам`янка-Бузька центральна районна лікарня" на користь ТОВ "БК "Терон Девелопмент" кошти у сумі 1 200 000,00 грн.

Зокрема встановлено, що КНП "Кам`янка-Бузька центральна районна лікарня" було обізнано та погодилося з тим, що зміст пункту 13.6 проекту договору про закупівлю, наявного у тендерній документації (додаток 5 до тендерної документації), погоджується під час укладення договору. У пункті 13.6 укладеного договору сторони погодили, що замовник надає підряднику на 2018 рік аванс у термін не пізніше 10 днів із дня підписання цього договору для придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів у розмірі 1 200 000,00 грн, у т.ч. ПДВ, строком на 3 місяці, а підрядник зобов`язується приступити до початку виконання робіт не пізніше 3 днів з дня отримання авансу. Отже, з урахуванням вимог Закону України "Про публічні закупівлі" сторони на час підписання договору погодили всі істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором, у тому числі й сплату авансу в сумі 1 200 000,00 грн. Таким чином, ураховуючи наявність укладеного між сторонами договору та встановлені судами обставини щодо невиконання його умов, вимога про стягнення 1 200 000,00 грн є обґрунтованою та підтвердженою матеріалами справи.

2). Комунальне некомерційне підприємство «Кам`янко Бузька центральна районна лікарня» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Терон Девелопмент» про визнання недійсним договору від 13.07.2018 р. Рішенням господарського суду Львівської області від 25.03.2019р. у справі №914/2376/18, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 13.08.2019 р., в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного суду України у складі суддів Касаційного господарського суду України від 21.11.2019 р. у справі № 914/2376/18 касаційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Кам`янко-Бузька центральна районна лікарня» задоволено частково, рішення Господарського суду Львівської області від 25.03.2019 р. та постанову Західного апеляційного господарського суду від 13.08.2019 р. у справі № 914/2376/18 скасовано. Справу направлено до Господарського суду Львівської області на новий розгляд.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 30.06.20р. у справі №914/2376/18 заяву Комунального некомерційного підприємства Кам`янко-Бузька центральна районна лікарня (вх. №20711/20 від 30.06.2020) про залишення позовної заяви без розгляду задоволено та залишено без розгляду позовну заяву Комунального некомерційного підприємства «Кам`янко Бузька центральна районна лікарня» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Терон Девелопмент» про визнання недійсним договору від 13.07.2018 р. у справі № 914/2376/18.

Суть спору.

Судом встановлено, що 16.05.2018 КНП "Кам`янко-Бузька ЦРЛ" оголошено тендер для виконання робіт з реконструкції фасаду з впровадженням енергозберігаючих заходів будівлі Кам`янка-Бузької центральної районної лікарні по вул. Героїв Небесної Сотні, 29а у місті Кам`янка-Бузька Львівської області. Переможцем зазначеного тендеру став ТОВ "БК "Терон Девелопмент", який у своїй тендерній пропозиції запропонував найбільш економічно вигідну ціну у сумі 12 000 000,00 грн.

26.06.2018 у системі "Прозорро" Кам`янка-Бузькою районною лікарнею розміщено рішення про визнання переможцем ТОВ "БК "Терон Девелопмент" і про намір укласти договір, протокол б/н від 26.06.2018, де ціна договору становить 12 000 000,00 грн. 13.07.2018 між Кам`янка-Бузькою районною лікарнею (змінено найменування на КНП "Кам`янко-Бузька ЦРЛ", замовник) та ТОВ "БК "Терон Девелопмент" (підрядник) погоджено та підписано договір про закупівлю робіт, згідно з умовами якого підрядник за завданням замовника зобов`язується на свій ризик виконати та здати в установлений договором строк закінчені роботи з реконструкції фасаду (роботи), а замовник зобов`язується надати підряднику обсяг робіт, передати затверджену проєктно-кошторисну документацію, прийняти від підрядника роботи/об`єкт та оплатити їх.

Кам`янка-Бузька районна лікарня (надалі позивач, замовник), що в подальшому змінила своє найменування на Комунальне некомерційне підприємство «Кам`янка-Бузька центральна районна лікарня» та ТОВ «Будівельна компанія «Терон Девелопмент» (надалі - відповідач, підрядник) погодили та підписали договір від 13.07.2018 про закупівлю робіт, згідно з умовами якого підрядник (позивач) за завданням замовника (відповідач) зобов`язується на свій ризик виконати та здати в установлений договором строк закінчені роботи з реконструкції фасаду (роботи), а замовник зобов`язується надати підряднику обсяг робіт, передати затверджену проектно-кошторисну документацію, прийняти від підрядника роботи/об`єкт та оплатити їх.

Відповідно до пункту 2.1 договору початком виконання робіт є виконання пункту 13.6 договору, за змістом якого сторони погодили, що замовник надає підряднику на 2018 рік аванс у термін не пізніше 10 днів з дня підписання цього договору для придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів у розмірі 1 200 000,00 грн в т.ч. ПДВ, строком на 3 місяці, а підрядник зобов`язується приступити до початку виконання робіт не пізніше 3 днів з дня отримання авансу. Пунктом 5.2 договору зазначено, що підрядник надає замовнику гарантію виконання своїх фінансових зобов`язань за договором у день підписання договору на суму 600 000,00 грн. За змістом пунктів 5.3, 5.4 договір гарантії укладається з банком. Гарантія надається на строк виконання робіт підрядником та використовується для гарантування виконання таких фінансових зобов`язань підрядника: сплати санкцій та відшкодування замовнику збитків, зумовлених невиконанням або неналежним виконанням підрядником зобов`язань за договором; повернення одержаного авансу; повернення переплачених сум.

26.07.2018 Західний офіс Держаудитслужби надіслала на адресу КНП "Кам`янко- Бузька ЦРЛ" лист №14-15м/4816 "Про дотримання законодавства", в якому зазначила, що за результатами проведеного аналізу опублікованої в системі ProZorro інформації щодо здійснення Кам`янка-Бузькою центральною районною лікарнею законодавства у сфері закупівель, було виявлено розбіжності між укладеним 13.07.2018 договором про закупівлю робіт та проєктом договору тендерної документації і проєкту договору, що міститься у тендерній пропозиції переможця.

Як зазначено вище, рішенням Господарського суду Львівської області від 26.12.2018 у справі №914/1423/18, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 та постановою Верховного Суду від 25.06.2019, позов ТОВ "БК "Терон Девелопмент" до КНП "Кам`янко-Бузька ЦРЛ" задоволено повністю, з підстав порушення відповідачем зобов`язання за договором від 13.07.2018 про сплату авансу у сумі 1 200 000,00 грн для придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій та виробів.

Зазначеним рішенням установлено про те, що КНП "Кам`янко-Бузька ЦРЛ" було обізнано та погодилося з тим, що пункт 13.6 проєкту договору про закупівлю, який міститься у тендерній документації (Додаток 5 до тендерної документації) погоджується під час укладення договору. Відповідач, підписавши спірний договір, погодив всі істотні умови, враховуючи і сплату позивачу авансу у сумі 1 200 000,00 грн.

Господарські суди у справі №914/1423/18 дійшли висновку, що сторонами не порушено частину четверту статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки умови договору про закупівлю в частині ціни робіт не відрізняються від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону.

Пунктом 19.1. 19.3. договору встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони будуть здійснювати свої права та виконувати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019 року, а в частині невиконання зобов`язань за цим договором до повного їх виконання сторонами. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення , яке мало місце під час дії договору.

Предметом спору у справі №914/1716/20 є розірвання договору про закупівлю робіт від 13 липня 2018 року.

Норми права та мотиви суду.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 1 і 4 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

За змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір.

Відповідний висновок також міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.08.2018 у справі № 910/7981/17, від 18 листопада 2019 року у справі № 910/16750/18.

Суд доходить висновку, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, що прямо передбачено ч. 4 ст. 631 ЦК України. Проте поняття "строк дії договору" та "строк виконання зобов`язання" не є тотожними.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.ст. 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі ст. 599 ЦК України, ч. 1 ст. 202 ГК України такою умовою є виконання, проведене належним чином. При цьому слід розрізняти припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань, визначених ним.

Навіть після припинення дії договору, невиконані стороною зобов`язання за ним залишаються чинними для такої сторони-боржника, і вказана обставина не звільняє останнього від виконання обов`язку протягом того часу, коли існує відповідне зобов`язання.

Враховуючи викладене, розірвати можна лише договір, який діє (строк/термін дії якого не закінчився), у зв`язку з чим вимога позивача про розірвання договору про закупівлю робіт від 13 липня 2018 року є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки, як встановлено в судовому засіданні та п.19.2. договору, строк його дії закінчився 31.12.2019р. Позовна заява позивачем подана до суду 13.07.2020р., після закінчення строку дії договору.

Доказів чинності договору сторонами не надано, у судовому засіданні не підтверджено.

З врахуванням цього, беручи до уваги можливість реалізації права відповідача на визнання позову на будь-якій стадії провадження, його аргументацію щодо визнання позову, що є відмінною від підстав позову, судом розглянуто та відхилено визнання позову на стадії розгляду справи по суті, оскільки відповідно до ч.4 ст.191 ГПК України таке визнання порушує вимоги закону.

Також слід зазначити, що посилання позивача на відсутність бюджетних асигнувань на відповідний рік для фінансування оплати робіт за договором суд відхиляє та зазначає, що Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права. Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у позовних вимогах, судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покласти на позивача.

З приводу стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частинами 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу в порядку ч.4 ст. 126 ГПК України.

Відповідно ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

У зв`язку з відмовою у позовних вимогах, судові витрати (витрати на професійну правничу допомогу) відповідно до ст. 129 ГПК України покласти на позивача.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76 - 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

3. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою -http://reyestr.court.gov.ua.

Повне рішення складено та підписано 16.11.2020 року.

Суддя С.М. Коссак