ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2020 р. Справа № 922/2952/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Політучій В.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради
до Фізичної особи-підприємця Гривцової Людмили Володимирівни, м. Харків
про стягнення 8360,66 грн та виселення орендаря
за участю представників сторін:

позивача - Цуварев О.Ф. (довіреність № 13456 від 24.12.2019);

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (далі за текстом - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною завою, в якій просить суд:

1) стягнути з Фізичної особи-підприємеця Гривцової Людмили Володимирівни, м. Харків (далі за текстом - відповідач) 8360,66 грн, з яких: 8093,06 грн заборгованості з орендної плати та 267,60 грн пені;

2) виселити Фізичну особу-підприємеця Гривцову Людмилу Володимирівну, м. Харків з займаної нежитлової будівлі загальною площею 134,7 кв. м за адресою: м. Харків, вул. Моєчна, 14, літ. "А-1", та передати орендоване приміщення Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (адреса: 61003, м. Харків, м.-н Конституції, буд. 16; ).

Позов обґрунтовано з посиланням на невиконання відповідачем умов договору оренди нежитлових приміщень № 5047 від 26.12.2012 щодо своєчасного та повного проведення розрахунків, та укладання договору оренди землі на якому знаходиться об`єкт оренди .

Ухвалою господарського суду Харківської від 15.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 12.10.2020.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської від 12.10.2020 розгляд справи відкладено на 26.10.2020.

Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву в порядку та строки, встановлені ухвалою господарського суду Харківської від 15.09.2020.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.11.2020.

На судове засідання 16.11.2020 прибув представник позивача, який просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 16.11.2020 не прибув, свого уповноваженого представника не направив, про причини неприбуття суд не повідомив.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Таким чином, в разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Судом вжито всіх передбачених законом заходів з метою повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Зокрема, судом направлено на його адресу реєстрації, яка зазначена в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань копії ухвал від 15.09.2020, від 12.10.2020 та від 26.10.2020 проте вони повернулись на адресу суду з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою" (а. с. 34-37, 41-44, 51-54).

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення відповідача, про дату, час та місце розгляду справи, а останній в розумінні вимог ст. 120 ГПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Оскільки неявка на судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останнього, за наявними в матеріалах справи документами, як це передбачено ст. 202 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, між позивачем, орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, укладено договір оренди № 5047 від 26.12.2012 (а. с. 9-12), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлову будівлю літ. "А-1" загальною площею 134,7 м2 (технічний паспорт КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» інвентарний № 33233 від 06.07.2012), далі «майно», яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Моєчна, 14, літ. "А-1" та відображається на балансі КП "Жилкомсервіс". Право на оренду цього майна отримано орендарем на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 846 від 26.12.2012 «Про передачу в оренду нежитлових приміщень та майна».

Згідно з п. 10.1. договору, цей договір діє з 26.12.2012 до 26.11.2015.

На виконання умов договору позивач актом приймання-передачі до орендного користування нежитлових приміщень від 26.12.2012 передав відповідачу в оренду нежитлові приміщення, визначені умовами договору (а. с. 12).

В подальшому, додатковою угодою № 2 від 12.11.2018 (а. с. 14-17) вказаний договір пролонговано, до нього внесено зміни, та викладено його в іншій редакції.

За умовами договору оренди № 5047 від 26.12.2012 в редакції додаткової угоди № 2 від 12.11.2018 орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлову будівлю літ. "А-1" загальною площею 134,7 м2 (технічний паспорт КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» інвентарний № 33233 від 06.07.2012), далі «майно», яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Моєчна, 14, літ. "А-1" та відображається на балансі КП "Жилкомсервіс". Право на оренду цього майна отримано орендарем на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 846 від 26.12.2012 «Про передачу в оренду нежитлових приміщень та майна».

Право комунальної власності на нерухоме майно зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 1.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що майно передається в оренду з метою використання: для розміщення суб`єкта господарювання, який надає побутові послуги населенню.

Згідно з п. 3.1 договору, вартість об`єкту оренди визначається на підставі висновку про вартість майна і складає 260740 грн. (двісті шістдесят тисяч сімсот сорок гривень) станом на 31.10.2018.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади м. Харкова та пропорції її розподілу (далі - методика)/ додаток 2 до Положення про оренду майна територіальної громади м. Харкова, затвердженого рішенням 14 сесії Харківської міської ради 7 скликання № 755/17 від 20.09.2017/.

Базова орендна плата становить 1104,89 грн (одна тисяча сто чотири гривні 89 копійок) без ПДВ за жовтень 2018.

Ставка орендної плати становить 5% (п`ять відсотків).

Згідно з п. 3.5 договору, орендна плата за орендоване майно сплачується орендарем щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (у грошовій формі).

Пунктом 3.10 договору передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується на користь орендодавця відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення (включаючи день оплати).

Згідно з пунктом 2.3. договору, у разі припинення цього договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві майно у стані, не гіршому, ніж воно було одержане, з урахуванням нормального зносу, згідно з актом приймання-передачі в термін, що зазначений у листі про непролонгацію, рішенні суду чи визначений за згодою сторін.

Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Пунктом 4.14 договору передбачено, що у разі припинення або розірвання договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцю орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент його передачі в оренду, та відшкодувати орендодавцю збитки в разі погіршення стану орендованого майна чи його втрати (повної або часткової) з вини орендаря.

За змістом п. 10.1. договору, він діє з 26.10.2018 до 26.09.2021.

Пунктом 10.5. договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору протягом 30 днів після закінчення його стоку, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах.

Разом з тим, пунктом 2 додаткової угоди № 2 від 12.11.2018 до договору передбачено, що договір пролонговано за умови укладання та надання до управління в строк до 31.12.2019 договору оренди земельної ділянки, на якій розміщено об`єкт оренди.

Згідно з п. 3 названої додаткової угоди, у разі невиконання п. 2 цієї додаткової угоди, договір оренди № 5047 від 26.12.2012 вважається розірваним через 30 днів з дати відповідного листа-повідомлення орендодавця.

Однак, як свідчать матеріали справи, всупереч вимог п 2 додаткової угоди № 2 від 12.11.2018 до договору відповідач не уклав з власником земельної ділянки договору оренди земельної ділянки, на якій розміщено об`єкт оренди.

Крім того, відповідач протягом дії договору не повністю сплачував орендні платежі, визначені умовами укладеного між сторонами договору, зокрема, станом на 06.06.2020 останній має перед позивачем борг з орендної плати в сумі 8093,06 грн.

Також у зв`язку з прострочення відповідачем виконання зобов`язань зі сплати, позивачем нараховано йому пеню в сумі 267,60 грн. за прострочення оплати кожного з щомісячних орендних платежів за загальний період прострочення з 18.07.2018 по 14.07.2020 включно.

Листом № 4264 від 07.05.2020 (а. с. 18-19) позивач повідомив відповідача про те, що у зв`язку з невиконанням відповідачем умови п. 2 додаткової угоди № 2 від 12.11.2018, він на підставі Цивільного кодексу України та п. 3 додаткової угоди № 2 повідомляє про розірвання договору оренди через 30 днів з дати цього листа-повідомлення.

Таким чином, договір оренди вважається розірваним з 06.06.2020.

Проте, відповідач після розірвання договору орендованих приміщень позивачу за відповідним актом приймання-передачі не повернув, існуючу заборгованість з орендної плати та пеню також не сплатив.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що відповідач станом на 17.06.2020 займає нежитлове приміщення, яке є предметом договору оренди № 5047 від 26.12.2012, про що позивачем складено акт б/н від 17.06.2020 (а. с. 24).

Зазначені обставини стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з орендної плати та пеню, а також виселити останнього з орендованих приміщень.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за договором оренди за загальний період користування орендованим майном з 01.07.2018 по 06.06.2020 в сумі 8093,06 грн. підтверджується матеріалами справи та відповідачем жодним чином не спростовано. Строк виконання зобов`язань з її сплати є таким, що настав.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову, та стягнення зазначеної заборгованості з відповідача на користь позивача.

Крім того, статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції можуть застосовуються у розмірі, визначеному умовами договору. При цьому їх розмір може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 3.10 договору передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується на користь орендодавця та на користь міського бюджету відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожен день прострочення (включаючи день проплати).

Факт прострочення відповідачем своїх зобов`язань зі сплати орендних платежів в передбачений договором строк підтверджується матеріалами справи, та відповідачем жодним чином не спростовується. Зазначене надає позивачу право на нарахування пені за таке прострочення.

Згідно з наданим позивачем розрахунком (а. с. 21-23) останнім нараховано до стягнення з відповідача 267,60 грн. пені за прострочення певних орендних платежів які підлягали оплаті з 18.07.2018 по 06.06.2020. Розглянувши даний розрахунок суд визнає його правомірним та арифметично вірним.

За таких обставин, позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в зазначені сумі також підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про виселення орендаря суд зазначає наступне.

Розглянувши матеріали справи, суд констатує, що станом на момент винесення даного судового рішення укладений між сторонами договір оренди № 5047 від 26.12.2012 розірвано, оскільки листом № 4264 від 07.05.2020 позивач повідомив відповідача про його розірвання у зв`язку з невиконанням останнім п. 2 додаткової угоди № 2 до договору щодо укладання договору оренди земельної ділянки на якій знаходиться об`єкт оренди.

З моменту розірвання цього договору відповідач не має правових підстав займати орендовані приміщення. Однак, відповідач в порядку, визначеному умовами договору (п. 2.3, 4.14) не звільнив орендоване приміщення та не передав його позивачу за актом приймання-передачі. Разом з тим, позивач в процесі розгляду даної справи стверджує, що відповідач і фактично не звільнив орендовані приміщення, що, зокрема, підтверджується також актом б/н від 17.06.2020.

Оскільки матеріали справи не містять доказів звільнення відповідачем орендованих приміщень, зокрема, складання відповідних актів приймання передачі в порядку визначеному п. п. 2.3., 4.14 договору, за якими відповідач передав, а позивач прийняв ці приміщення, суд приходить до висновку про задоволення позову та виселення відповідача з орендованих приміщень.

З урахуванням вимог ст. 123, 126, 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 4204,00 грн.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гривцової Людмили Володимирівни (адреса: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (адреса: 61003, м. Харків, м-н. Конституції, 16, )

- на р/р UA 0033770, банк - Держказначейська служба України, м. Київ, :

8093,06 грн. заборгованості з орендної плати;

267,60 грн. пені;

- на р/р UA 0033770, банк - Держказначейська служба України, м. Київ, :

4204,00 грн. судового збору.

Виселити Фізичну особу - підприємця Гривцову Людмилу Володимирівну (адреса: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) з займаної нежитлової будівлі загальною площею 134,7 кв. м за адресою: м. Харків, вул. Моєчна, 14, літ. "А-1" та передати орендоване приміщення Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (адреса: 61003, м. Харків, м.-н Конституції, буд. 16; ).

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "17" листопада 2020 р.

Суддя О.І. Байбак