ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2020 р.м. ХарківСправа № 922/2034/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕЛЕКТРОАПАРАТНИЙ ЗАВОД", м.Запоріжжя
до 1.Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі Шебелинського ЛВ УМГ Філії Управління магістральних газопроводів "ХАРКІВТРАНСГАЗ", м.Харків , 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ», м.Київ
про визнання дійсним протоколу
за участю представників:

позивача - Столяров М.В. (адвокат, ордер ХВ 972 від 11.08.2020 року);

відповідача-1 - Жирний О.С. (адвокат, довіреність №1-2265 від 23.01.2020 року);

відповідача-2 - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕЛЕКТРОАПАРАТНИЙ ЗАВОД" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі Шебелинського ЛВУМГ Філії Управління магістральних газопроводів "ХАРКІВТРАНСГАЗ" про визнання дійсним Протоколу результатів випробувань в базових та трасових умовах перетворювача катодного від 29.10.2019 року, підписаного уповноваженими представниками сторін з боку позивача начальником цеху налагоджень і випробувань Кондратенко Ю.Г. і з боку відповідача-інженером ЕХЗ ІІ категорії Шморгуном В.В.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.07.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/2034/20 за правилами загального позовного провадження, призначивши підготовче засідання.

Ухвалою суду від 18.08.2020 року залучено до участі у справі співвідповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ".

Ухвалою суду від 08.09.2020 року продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів до 12.10.2020 року включно.

Ухвалою суду від 07.10.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 13.10.2020 року, яке відкладалось.

Сторони надали до суду наступні документи:

- відзив відповідача-1 (а.с.136-137) про відмову в задоволенні позову у зв`язку з тим, що протокол результатів випробувань в базових та трасових умовах перетворювача катодного від 29.10.2019 року підписаний відповідачем-2, листування (додатки 5,6,7 до позову) здійснювалось з відповідачем-2, тобто відсутні правовідносини між позивачем та відповідачем-1.

- відповідь позивача на відзив відповідача-1 (а.с.141-142);

- клопотання позивача про залучення співвідповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" (а.с.168), яке задоволене ухвалою суду від 18.08.2020 року;

- відзив відповідача-2 (а.с.206-210) про відмову в задоволенні позову, в якому зазначено про недоцільність його залучення в якості співвідповідача, оскільки 01.11.2018 року був укладений договір № на проведення дослідної експлуатації між позивачем та Акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі Шебелинського ЛВУМГ Філії Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз", а ТОВ "Оператор ГТС України" є іншою юридичною особою та не є правонаступником АТ "Укртрансгаз", зазначивши, що ТОВ "Оператор ГТС України" не є стороною спірного договору, посилаючись на ст.511 ЦКУ, зобов`язання не створює обов`язку для 3-ої особи.

Надані документи судом прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 10.11.2020 року позивач позов підтримував, відповідач-1 проти позову заперечував, з підстав викладених у відзиві. Відповідач-2 в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутністю, яке судом задоволено.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

01.11.2018 року між АТ «Укртрансгаз» в особі Шебелинського ЛВУМГ філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» (надалі - Виконавець або Відповідач-1) та ПрАТ «Запорізький електроапаратний завод» (надалі - Замовник або Позивач) було укладено Договір на проведення дослідної експлуатації №.

Відповідно до п.1.1 договору передбачено, що Замовник (Позивач) доручає, а Виконавець (Відповідач-1) зобов`язується власними силами і засобами надати відповідно до умов цього договору дослідницькі послуги з проведення дослідної експлуатації перетворювача катодного захисту В-ОПЕК-АИ-3,0-50 У1 (далі - Зразок), а Замовник зобов`язався надати дослідний Зразок, прийняти надані послуги і оплатити їх вартість.

Укладеним Договором Сторони узгодили наступне:

Відповідно до п.3.1 договору Виконавець (Відповідач-1) зобов`язується надати послуги протягом 1-го року з дати отримання від Замовника (Позивача) Зразку для випробувань, діючої документації на нього та оформлених матеріалів цього договору на початок надання послуг.

Згідно з п.3.4. договору місцем надання послуг по договору є - виробничий об`єкт 47 км. МГ ШДКРІ, УКЗ № 44 Шебелинського ЛВУМГ філії УМГ «Харківтрансгаз».

-п.3.7 Виконавець повертає Замовнику Зразок після закінчення дослідної експлуатації, термін якої визначено в п.3.1 цього Договору. Повернення Зразку оформлюється Актом прийому-передачі, який Сторони підписують протягом 5 робочих днів»;

- п.4.1 - За результатами наданих послуг Виконавець надає Замовнику протоколи випробувань з періодичністю один раз на місяць.

Результати наданих послуг оформлюються письмово та передаються Виконавцем або поштою, або на електронну пошту Замовника (Додаток 1 до Програми «Протокол результатів випробувань в базових та трасових умовах перетворювача катодного»;

- п.4.2. - Здавання-приймання наданих послуг після їх закінчення здійснюється у відповідності з чинним порядком і оформлюється актом здачі-приймання наданих послуг протягом 14 календарних днів від дня закінчення наданих послуг.

На виконання своїх зобов`язань Позивач 25.10.2018 року надав Відповідачу дослідний Зразок В-ОПЕК-АИ-3,0-50 У1 і платіжним дорученням №534 від 13.02.2019 року сплатив вартість його послуг у повному обсязі в сумі 8210,38 грн.

Позивач зазначає, що річні дослідні випробування за Договором № були успішно завершені 29.10.2019 року, про що на його думку свідчать щомісячні звіти про роботу дослідної установки катодного захисту ПрАТ «Запорізький електроапаратний завод» Панютинського п/м Харківського ЛВУМГ.

Крім цих звітів по завершенню дослідної експлуатації, а саме 29.10.2019 року на місці проведення випробувань було складено Протокол результатів успішних випробувань в базових та трасових умовах перетворювача катодного, який був підписаний з боку Позивача начальником цеху налагоджень і випробувань Кондратенко Ю.Г. і з боку Відповідача інженером ЕХ3 II категорії Шморгуном В.В.

В цьому протоколі:

- на 3-й сторінці (п.5 протоколу «порядок та результати випробування») зазначено, що «Результати випробувань ГІК в базових умовах зведені в таблицю (дод. А)»;

- на 4-й сторінці (п.6 протоколу «висновки») зазначено «Під час огляду та випробувань перетворювача були зафіксовані такі зауваження:

· технічна документація виконана не на державній мові;

· відсутня можливість зняття щонайменше двох протилежних стінок та верхньої частини кожуху для обслуговування та ремонту ПК або демонтажу силового модулю;

· на схемі електричній принциповій відсутня детальна експлікація місць приєднань.

Перетворювач катодного захисту витримав випробування в базових та трасових умовах з урахуванням зауважень.

Зазначений протокол з додатком А (результатами випробувань в базових та трасових умовах) залишився у Відповідача-1 для його ЗАТВЕРДЖЕННЯ начальником ВТС Панютинського ПМІ Харківської о ЛВУМГ Хмелевським Ю.В.

На Підставі п.4.2 Договору № результати наданих послуг, а саме протокол результатів випробувань в базових та трасових умовах, разом з актом здачі-приймання цих послуг Відповідачем-1 повинні були бути надані Позивачу у 14-денний термін, тобто до 12.11.2019 року.

Але, у визначений Договором термін затверджений Протокол Відповідач-1 не надав. Позивач неодноразово звертався до Відповідача-1 щодо виконання умов Договору і надання затвердженого Протоколу випробувань. Крім цього Виконавцю надавались численні письмові технічні пояснення (листи Е-426/1/26 від 12.11.2019, Е33/752 від 27.11.2019, Е-465/1/27 від 11.12.2019, Е33/781 від 13.12.2019) стосовно випробувальної роботи дослідного Зразку, а також 05.12.2019 року була проведена нарада за участю позивача та відповідача-1.

26.12.2019 року позивач отримав протокол результатів випробувань в базових та трасових умовах перетворювача катодного згідно з Програмою випробувань перетворювачів катодного захисту на об`єктах ГТС ПАТ "Укртрансгаз" та договору від 01.11.2018 року № без дати (а.с.33), разом із супровідним листом №7102ВИХ-19-319 від 24.12.2019 року, в якому зазначено, що Замовнику направляється Протокол випробувань від 29.10.2019 року.

В протоколі без дати (а.с.33-39) міститься висновок про нестабільну роботу дослідного перетворювача на кінець терміну проведення випробувань.

Позивач посилається на те, що протокол без дати (а.с.33) суттєво відрізняється від протоколу від 29.10.2019 року (а.с.29) складеного на місці проведення випробувань, має інші зауваження, підписаний лише представниками Виконавця, різні редакції п.5 на 3-й сторінці та п.6 на 4-й сторінці.

Також позивач зазначає, що відповідачем-1 не взяті до уваги його пояснення у листах (листи Е33/752 від 27.11.2019, Е33/781 від 13.12.2019).

Після отримання цього Протоколу Позивач листами Е-1/5/1 від 08.01.2020, Е-31/1/5 від 30.01.2020 звертався до Відповідача-1 з приводу неправомірності надання підмінного Протоколу випробувань.

24.03.2020 року позивач надіслав AT «Укртрансгаз» (відповідачу-1) претензію щодо виконання умов Договору № і затвердження Протоколу результатів випробувань в базових і трасових умовах перетворювача катодного, яка залишена без відповіді і реагування.

Незважаючи на те, що випробування були проведені успішно Відповідач-1 не затверджує дійсний Протокол результатів випробувань від 29.10.2019 року, що й стало підставою звернення позивача до суду.

Щодо позовних вимог до відповідача-2 суд зазначає наступне.

04.02.2019 року було створено ТОВ «Оператор газотранспортної системи України».

З 01.07.2019 року функцію технічної експлуатації газотранспортної системи України передано від AT «Укртрансгаз» до ТОВ «Оператор ГТС України».

31.10.2019 року Верховна рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до деяких законів України у зв`язку з відокремленням діяльності з транспортування природного газу» (Закон про анбандлінг «Нафтогазу»).

01.01.2020 року між AT «Укртрансгаз» та ТОВ «Оператор ГТС України» було підписано Акт приймання - передачі державного майна, що використовується у процесі провадження діяльності з транспортування природного газу магістральними трубопроводами.

Таким чином, усі етапи анбандлінгу «Нафтогазу» здійснювались під час дії спірного договору, укладеного з AT «Укртрансгаз».

Судом встановлено, що AT «Укртрансгаз» не повідомляв позивача про зазначені зміни, додаткових угод не укладалось, а відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на теперішній час філія «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» (на об`єкті якого проводилась дослідна експлуатація за Договором №) є відокремленим підрозділом AT «Укртрансгаз», а не ТОВ «Оператор ГТС України».

Однак, суд звертає увагу, що документи, на які посилається в своїй позовній заяві Позивач, в тому числі Протокол результатів випробувань в базових та трасових умовах перетворювача катодного від 29.10.2019 року, підписані представниками ТОВ «Оператор ГТС України», а не AT «Укртрансгаз».

Крім того, листування, що додане Позивачем до позовної заяви, як обґрунтування своїх позовних вимог, також здійснювалось саме з ТОВ «Оператор ГТС України» (додатки 5, 6, 7 до позовної заяви).

ТОВ "Оператор ГТС України" є іншою юридичною особою та не є правонаступником АТ "Укртрансгаз".

ТОВ "Оператор ГТС України" не є стороною по Договору.

Отже, AT «Укртрансгаз» в особі Шебелинського ЛВУМГ філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» є належною стороною по Договору 000059 від 01.11.2018 року.

Судом встановлено, що дія філії припинена, однак AT «Укртрансгаз» в стані припинення не перебуває та є стороною спірного договору.

Отже, AT «Укртрансгаз» є належною стороною по договору.

Судом встановлено, що даний Протокол представниками AT «Укртрансгаз» не підписувався, а був підписаний між представниками Позивача та ТОВ «Оператор ГТС України».

Спірний договір строком дії 13 місяців з моменту його підписання, тобто до 01.12.2019 року.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних їв та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи.

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку щодо відсутності у ТОВ «Оператор ГТС України» зобов`язань перед позивачем за спірним договором, у зв`язку з чим позовні вимоги до відповідача-2 не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог до відповідача-1 суд зазначає наступне.

В матеріалах справи наявні 2 різних примірника спірного протоколу, в кожному з яких є зауваження щодо роботи Зразка, останній має відомості про його незадовільну роботу. Враховуючи, що позивачем не заявлялось клопотання про призначення експертизи щодо встановлення справності роботи Зразка, подібна експертиза не надавалась до справи, з наданого протоколу без дати вбачається незадовільна робота Зразка, а з протоколу з датою наявні зауваження щодо його роботи, ці протоколи відповідачем-1 не підписувались, переписка велась позивачем з відповідачем-2 в порушення умов спірного договору, то суд приходить до висновку про недоведеність належними та допустимими доказами твердження позивача про справну роботу Зразка.

Щодо обраного позивачем способу захисту.

У позові зазначено, що предметом оскарження є Протокол результатів випробувань, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання і не є нормативно-правовим актом, але не затвердження якого тягне за собою наслідки, що порушують права та охоронювані законом інтереси позивача, передбачені Законом України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 року №922-VIIІ, а саме, один з основних принципів (ст.3) - добросовісна конкуренція серед учасників, оскільки для участі в тендерних публічних закупівлях засобів електрохімічного захисту (ЕХЗ) для магістральних трубопроводів, яким є дослідний Зразок В-ОГІЕК-АИ-3.0-50У1 в складі тендерної пропозиції необхідно надавати підтвердження того, що такі засоби ЕХЗ випробувані в експлуатаційних умовах протягом не менше 1 року в трасових умовах, для яких призначені ці засоби, за програмою, узгодженою із споживачем (як того вимагає ДСТУ 4219-2003, п.7.4.19).

Позивач зазначає, що неправильна трактовка, небажання розібратися в технічній суті і незатвердження Відповідачем-1 Протоколу результатів випробувань від 29.10.2019 року, який підтверджує те, що Зразок В-ОПЕК-АИ-3.0-50 У1 пройшов випробування в експлуатаційних умовах протягом не менше 1 року в трасових умовах, позбавляє можливості Позивача приймати участь в публічних закупівлях, зокрема в тендері UА-2019-08-06-000373-а «Баласти для розрядних ламп чи трубок (Станції катодного захисту)» бюджет закупівлі 19999630,31 грн. з ПДВ, порушує вимоги Закону України «Про захист економічної конкуренції» і не дає можливості збереження робочих місць, вчасної виплати заробітної плати та обов`язкових податків і зборів.

З наведеного суд приходить до висновку, що відсутність затвердженого належним чином протоколу випробувань з позитивним висновком про відповідність Зразку нормам та його справну роботу не дає змогу позивачу приймати участь у тендерних публічних закупівлях, що стало підставою для звернення до суду.

Згідно з ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, до господарського суду вправі звернутися особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, при цьому має бути визначено які права позивача порушені відповідачем та якими законодавчими актами передбачено право позивача на звернення із заявленим позовом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України та ч.2 ст.20 ГК України одним із способів захисту цивільного права є визнання наявності чи відсутності прав, якими можуть бути, зокрема визнання права власності чи інших речових прав на певне майно, визнання права авторства на твір науки, літератури, мистецтва чи таке інше, тобто ухваленням рішення про визнання чи відсутність права повинен вирішуватися спір по суті.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

При цьому, обраний спосіб захисту цивільного права, має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав та інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові. У тому ж випадку, якщо заявлена позовна вимога взагалі не може бути використана для захисту будь-якого права чи інтересу, оскільки незалежно від доводів сторін спору суд не може її задовольнити, така вимога не може розглядатися як спосіб захисту.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 року у справі №331/6927/16-ц.

Суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, як це зазначено в правовій позиції Великої Палати Верховного Суду в постанові від 22.08.2018 року у справі №925/1265/16.

Разом з тим, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки містяться, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі №338/180/17, від 11.09.2018 року у справі №905/1926/16 та від 30.01.2019 року у справі №569/17272/15-ц.

В позовній заяви Позивач просить «Визнати дійсним Протокол результатів випробувань в базових та трасових умовах перетворювача катодного від 29.10.2019 року підписаного уповноваженими представниками Сторін з боку Позивача начальником цеху налагоджень і випробувань Кондратенко Ю.Г. і з боку Відповідача інженером ЕХЗ II категорії Шморгуном В.В.»

Отже, виходячи з аналізу наведених вище норм законодавства та позовної вимоги Позивача, вбачається, що визнання дійсним протоколу не відноситься до жодного із способів захисту господарським судом цивільних прав та інтересів, передбачених ст.16 ЦК України та ст.20 ГПК України.

Натомість, вимога про визнання господарським судом дійсним протоколу є вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, що не передбачено чинним законодавством в рамках господарського судочинства та не належить до повноважень господарського суду.

Такий висновок виклав Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у постанові 30.07.2019 року у справі №907/804/17, в якій зазначив наступне: «Враховуючи зміст вказаних норм, колегія суддів зазначає, що вимога про визнання договору неукладеним не є способом захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання (не є способом захисту особою свого особистого немайнового або майнового права та інтересу), який передбачений положеннями Господарського кодексу України або Цивільного кодексу України, не визначена відповідна вимога як такий спосіб чинними законами України. Водночас, вимога щодо встановлення певних фактів не може бути постійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення (така правова позиція викладена в постанові Великої палати Верховного Суду від 11.09.2018 року у справі №905/1926/16)».

Таким чином, розгляд господарським судом вимоги про визнання дійсним протоколу не є правомірним, оскільки до повноважень суду не відноситься встановлення фактів, що маються юридичне значення. А відтак, задоволення позовних вимог позивача у цій справі не вбачається можливим.

Частиною четвертою статті 129 ГПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст.15-16, 511, 526, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст.2, 4, 5, 20, 73, 74, 76, 80, 86, 80, 236, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "20" листопада 2020 р.

Суддя К.В. Аріт