РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.11.2020Справа № 910/10017/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Анастасової К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи №910/10017/20

За позовом Національної поліції України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Таланпром"

про стягнення 279892,80 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: Рогова І.А.;

від відповідача: Кириленко Н.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національна поліція України (далі - позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Таланпром" (далі - відповідач) про стягнення 279892,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором про закупівлю взуття різного, крім спортивного та захисного (черевики типу Б) №171НП від 19.07.2019 несвоєчасно здійснив поставку товару та порушив строки надання зразку товару, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 104959,80 грн та штраф у розмірі 174933,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2020 відкрито провадження у справі №910/10017/20 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

12.08.2020 до відділу діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про передачу справи за територіальною підсудністю до Господарського суду Сумської області, оскільки розгляд даної справи має здійснюватися за місцем реєстрації відповідача, а не за місцем виконання договору (м. Київ), як помилково про це вказав позивач у позовній заяві.

18.08.2020 до відділу діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить зменшити розмір штрафних санкцій до мінімального з огляду на те, що стягнення штрафу у розмірі 5% від ціни договору за прострочення його виконання на 1 день в частині надання експертного висновку ДНДІ МВС України про відповідність товару ТО 15.2-1:2018 не відповідає принципам розумності та справедливості, оскільки відповідач вчинив всі залежні від нього дії, а саме своєчасно звернувся до ДНДІ МВС України з листами про проведення експертизи, оплатив послуги експертизи, надав зразки товару, однак саме встановлена процедура проведення науково-технічних експертиз не дала змоги відповідачу своєчасно виконати своє зобов`язання перед позивачем. Окрім того, відповідач наголошує на тому, що позивачем день фактичної поставки товару безпідставно враховано як прострочення виконання зобов`язання, а тому надає власний контррозрахунок на суму 101461,14 грн. Також відповідач стверджує про те, що за умовами договору надати зразок товару, скріплений ярликом, підписаним уповноваженою особою покупця, він зобов`язаний був до 02.08.2019 включно.

Цього ж дня від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій до мінімального з аналогічними обґрунтуваннями, які наведені у відзиві на позовну заяву.

28.08.2020 до відділу діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній не погоджується з доводами про зменшення розміру штрафних санкцій та зазначає, що розрахунок пені здійснено у відповідності до пункту 9.2 договору, яким погоджено, що день поставки товару поставленого постачальником з порушенням строку, передбаченого договором, вважається днем прострочення, за який постачальнику нараховується пеня. Окрім того, вказує на безпідставність посилань відповідача на затягування контрагентом укладення договору про надання послуг з проведення науково-технічної експертизи зразків предметів речового майна, оскільки за приписами статті 617 Цивільного кодексу України не вважається випадком за яким відповідальність не настає - недодержання своїх обов`язків контрагентом відповідача.

10.09.2020 до відділу діловодства суду від відповідача надійшли уточнення до відзиву на позовну заяву, які за своєю правовою природою є запереченнями на відповідь на відзив, в яких вказує, що за приписами пункту 2.2 договору постачальник зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати укладення договору, але в будь-якому випадку до початку поставки товару надати покупцю зразок товару, скріплений ярликом ДНДІ МВС України, який містить посилання на експертний висновок про відповідність товару, а відтак позивач помилково вважає кінцевим строком дня надання зразку товару 10 робочий день від дати укладення договору. Поставка товару здійснена 17.10.2019, експертний висновок направлений позивачу 02.08.2020 та отриманий останнім 05.08.2019, тому відсутні правові підставі для стягнення штрафу.

18.09.2020 до відділу діловодства суду від позивача надійшла відповідь на уточнення та доповнення до відзиву на позовну заяву, в якій зазначає про необґрунтованість та безпідставність доводів відповідача про те, що експертний зразок за умовами укладеного договору надається до початку поставки товару. Як стверджує позивач зразок товару мав бути наданий протягом 10 робочих днів з дати укладання договору, тобто до 02.08.2019, однак фактично наданий був 05.08.2019, що свідчить про правомірність нарахування штрафу за несвоєчасне подання зразку.

В судовому засіданні 22.09.2020 суд, у відповідності до ч. ч. 4, 5 ст. 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про залишення без розгляду клопотання відповідача про передачу справи за підсудністю, на підставі усного клопотання відповідача та відкладення розгляду справи.

При цьому судом було враховано, що пунктом 5.1 договору місцем виконання цього договору (поставки товару) визначено адресу покупця у місті Києві: вул. Святошинська, 27, м. Київ, 03115, за якою і було поставлено товар.

Пунктом 3.3 договору визначено, що до ціни даного договору включені витрати постачальника, пов`язані з поставкою товару до місця виконання договору (транспортні витрати, вартість вантажно-розвантажувальних робіт у місці завантаження та розвантаження товару, вартість доставки товару та розвантаження у місці поставки за адресою: вул. Святошинська, 27, м. Київ, 03115), та інші витрати постачальника, пов`язані з виконанням умов цього договору.

Водночас суд зауважує, що оплата товару, як і сплата штрафних санкцій, є грошовим зобов`язанням.

Підпунктом 4 частини 1 статті 532 Цивільного кодексу України визначено, що виконання за грошовим зобов`язанням провадиться за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи, місцем знаходження Національної поліції України, яка є кредитором відповідача у даних зобов`язаннях, є місто Київ. Рахунок кредитора також відкритий в Державній казначейській службі у місці Києві.

Таким чином, місцем виконання договору як в частині оплати товару, так і в частині поставки товару є місто Київ.

Відповідно до ч. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Про вибір підсудності за місцем виконання договору позивач чітко вказав в позовній заяві. Відтак, дана справа підсудна Господарському суду міста Києва.

В судовому засіданні 20.11.2020, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження у справі та у зв`язку з поданням спільної заяви сторін призначення справи для розгляду по суті в цей же день.

У судовому засіданні 20.11.2020 представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити; представник відповідача в частині стягнення пені не заперечував, а в частині стягнення штрафу просив відмовити повністю.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 20.11.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

19.07.2019 між Національною поліцією України (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таланпром» (далі - постачальник) за результатом прийнятого рішення про намір укласти договір в рамках проведення процедури відкритих торгів на закупівлю взуття різного, крім спортивного та захисного за лотом 3 (протокол засідання тендерного комітету апарату Національної поліції від 02.07.2019 №28) укладено договір №171НП (далі - договір) про закупівлю взуття різного, крім спортивного та захисного (черевику типу Б) (код згідно ЄЗС ДК 021:2015-1881), за умовами пунктом 1.1 якого постачальник зобов`язується у 2019 році поставити покупцю черевики типу Б (код згідно з ЄЗС ДК 021:2015-1881), далі товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вказаний товар в порядку та на умовах визначених цим договором.

За умовами пункту 1.2 договору загальна кількість товару, що підлягає поставці та ціна одиниці товару визначається у специфікації товару (додаток №1 до договору) і розмірах товару (додаток №2 до договору).

Постачальник зобов`язаний поставити покупцю товар, якість якого відповідає узгодженому сторонами зразку товару, наданого постачальником згідно пунктом 2.2 договору, ТО 15.2-1:2018 (додаток №3 договору) та законодавству України щодо показників якості такого роду/видів товару (пункт 2.1 договору).

Пунктом 2.2 договору встановлено, що постачальник зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати укладення договору, але в будь-якому випадку до початку поставки товару, строк поставки якого зазначений в пункті 5.1 договору, надати покупцю зразок товару скріплений ярликом ДНДІ МВС України, який містить посилання на експертний висновок про відповідність товару ТО 15.2-1:2018 (додаток №3 до договору) та конфекційну картку (додаток №4 до договору) із зазначенням усіх матеріалів із яких виготовлений зразок. Зразок товару скріплюється ярликом, який підписується уповноваженою посадовою (службовою) особою покупця, постачальником та містить посилання на експертний висновок ДНДІ МВС України, до якого додається конфекційна карта з матеріалами із яких виготовлено товар.

У пункті 2.3 договору передбачено, що постачальник відповідає за належну якість товару, а також зобов`язаний засвідчити його якість належними підтверджувальними документами, дійсними на момент поставки товару. Постачальник передає вищезазначені документи разом з партією товару покупцю в момент передачі товару.

Товар повинен бути новим (2019 року виготовлення), таким, що не перебував в експлуатації, повністю придатним до використання та умови зберігання, якого непорушені, відповідати вимогам охорони праці, екології (захисту довкілля) та пожежної безпеки. Постачальник гарантує високу якість матеріалів, використаних для виготовлення товару, бездоганну обробку, високу якість технічного виконання (пункт 2.4 договору).

Умовами пункту 3.1 договору (з урахуванням додаткової угоди №1/172НП від 19.07.2019 до договору) погоджену його ціну в розмірі 3498660,00 грн.

Ціна може бути зменшена за взаємною згодою сторін на підставах, визначених законодавством у сфері публічних закупівель (пункт 3.2 договору).

До ціни договору включено вартість товару, оплата податків та зборів (інших обов`язкових платежів) у відповідності до вимог законодавства України, усі види послуг, всі витрати, що пов`язані з пакуванням, маркуванням, вартістю тари, транспортні витрати, вартість вантажно-розвантажувальних робіт у місці завантаження та розвантаження товару, вартість доставки товару, у тому числі й ті, які будуть доручатися для виконання третім особам, вартість розвантаження товару у місці поставки: 03115, м. Київ, вул. Святошинська, буд. 27 та інші витрати постачальника пов`язані з виконанням умов договору про закупівлю товару (пункт 3.3 договору).

За умовами пункту 4.1 договору розрахунки проводяться шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у цьому договорі, протягом бюджетного періоду. Підставою для проведення розрахунків є накладна (накладна повинна бути оформлена та містити обов`язкові реквізити відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Зміст та обсяг господарської операції, зазначеної в накладній, повинен відповідати специфікації товару (додаток №1 до договору), підписаний уповноваженими особами сторін.

Постачальник зобов`язується здійснити поставку товару протягом 60 календарних днів включно з дати набрання чинності цього договору, за адресою покупця в місті Києві (03115, м. Київ, вул. Святошинська, буд. 27). У разі, якщо останній день поставки припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем поставки товару вважається перший за ним робочий день. Датою поставки товару вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін накладної (пункти 5.1, 5.2 договору).

Постачальник гарантує відповідність якості товару, що поставляється, вимогам технічного опису товару ТО 15.2-1:2018 при дотриманні умов транспортування (пункт 6.1 договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, реєстрації у покупця та діє до 31.12.2019 року, але в будь-якому випадку - до повного виконання сторонами умов цього договору (пункт 12.1 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, 05.08.2019 позивач отримав від відповідача зразок товару скріплений ярликом ДНДІ МВС України, який містить посилання на експертний висновок про відповідність товару, як то передбачено умовами пункту 2.2 договору, а 17.10.2019 відповідач поставив узгоджений товар (черевики типу Б) на загальну суму 3498660,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №998 та не заперечується сторонами.

У зв`язку з несвоєчасною поставкою погодженого товару та його зразка, позивач звернувся з претензією №4073/26/3-2019 від 27.11.2019 до відповідача, в якій просив сплатити пеню у розмірі 104959,80 грн та штраф у розмірі 174933,00 грн.

Втім відповідач залишив претензію без відповіді та реагування, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов`язання в силу вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами пункту 5.1 договору встановлено, що постачальник зобов`язується здійснити поставку товару протягом 60 календарних днів включно з дати набрання чинності цього договору, за адресою покупця в місті Києві (03115, м. Київ, вул. Святошинська, буд. 27). У разі, якщо останній день поставки припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем поставки товару вважається перший за ним робочий день.

Договір про закупівлю взуття різного, крім спортивного та захисного (черевику типу Б) (код згідно ЄЗС ДК 021:2015-1881) між сторонами підписано 19.07.2019.

Отже, уклавши з позивачем договір про закупівлю взуття різного 19.07.2019, відповідач взяв на себе зобов`язання з поставки товару протягом 60 календарних днів включно з дати набрання чинності, тобто у строк до 16.09.2019 включно.

Втім, як вбачається з матеріалів справи, погоджений товар на суму 3498660,00 грн відповідач поставив лише 17.10.2019, що підтверджується видатковою накладною №998.

Тоді як, п. 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Пунктом 9.2 договору сторони встановили, що за порушення строків виконання зобов`язання щодо поставки товару, з постачальника стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з яких допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розміру семи відсотків вказаної вартості. При цьому, день поставки товару поставленого постачальником з порушенням строку передбаченого пунктом 5.1 договору, вважається днем прострочення, за який постачальнику нараховуються штрафні санкції згідно умов цього договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.3 Цивільного кодексу України, однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Статтями 626, 627 вказаного Кодексу передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог озумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у наданій сторонам можливості за взаємною згодою визначати умови такого договору, змінювати ці умови також за взаємною згодою або утримуватись від пропозицій про їх зміну.

Як вбачається з умов укладеного договору, а саме пункту 9.2 договору, сторони домовилися, що день поставки товару поставленого постачальником з порушенням строку вважається днем прострочення, за який постачальнику нараховуються штрафні санкції згідно умов цього договору, а тому твердження відповідача про те, що день фактичної поставки не відноситься до терміну прострочення поставки товару є необґрунтованими.

Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення поставки належного товару, на підставі наведених вище норм чинного законодавства та пункту 9.2 договору, позивачем нараховано пеню в розмірі 0,1 % вартості товару, з якого допущено прострочення виконання зобов`язання за кожний день прострочення в сумі 104959,80 грн за період з 18.09.2019 по 17.10.2019.

При цьому суд звертає увагу на те, що за умовами укладеного договору день підписання договору є днем для початку відліку строку поставки, а відтак термін прострочення поставки товару починається з 17.09.2019, а не 18.09.2019, як вказує позивач, однак враховуючи принцип доспозитивності господарського судочинства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення пені у заявленому розмірі, тобто 104959,80 грн, який є арифметично вірним і обґрунтованим.

В свою чергу відповідач заявив клопотання про зменшення розміру, зокрема пені, у зв`язку з незначним строком прострочення поставки відповідача та відсутністю збитків у позивача.

Частиною першою статті 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

При цьому реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16, від 27.02.2019 у справі №910/9765/18, від 26.03.2020 у справі № 916/2154/19, ід 04.02.2020 у справі № 918/116/19.

Як встановлено судом, відповідач є господарюючим суб`єктом і несе відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленої пені, яка нараховується за неналежне виконання стороною свої зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з приписами статті 74 ГПК України, статті 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Дослідивши подане відповідачем клопотання в частині зменшення пені за несвоєчасну поставку товару, перевіривши доводи, які містяться у такому клопотанні, врахувавши розмір несвоєчасного виконання відповідачем свого зобов`язання та розмір пені; обставини, на які посилається відповідач, як на підставу зменшення пені, суд прийшов до висновку, що винятковість обставин, які призвели до порушення зобов`язання відповідачем не доведено.

При цьому, сам лише факт відсутності в матеріалах справи доказів понесення позивачем збитків через неналежне виконання відповідачем свого обов`язку не може бути єдиною самостійною підставою для зменшення розміру штрафних санкцій.

До того ж відповідач не надав доказів, що затримка поставки товару виникла з причин, які не залежали від нього, а залежали від дій третіх осіб, як і не надав доказів того, що ним завчасно було повідомлено позивача про затримку поставки з метою вчинення певних дій.

Таким чином, суд, оцінивши в т.ч. з огляду на викладені критерії обставини даної справи та мотивування поданого відповідачем клопотання не вбачає правових підстав для його задоволення та зменшення заявленої до стягнення пені.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної поставки товару підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем під час розгляду справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення пені у заявленому розмірі.

В той же час не підлягають задоволенню як необґрунтовані позовні вимоги в частині стягнення штрафу у розмірі 174933,00 грн за порушення строків надання зразку товару.

Так, відповідно до пункту 9.8 договору у разі ненадання постачальником у строки та в порядку передбаченому пунктом 2.2. цього договору зразку товару, з відповідача стягується штраф у розмірі 5% від ціни договору.

Пунктом 2.2 договору встановлено, що постачальник зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати укладення договору, але в будь-якому випадку до початку поставки товару, строк поставки якого зазначений в пункті 5.1 договору, надати позивачу зразок товару скріплений ярликом ДНДІ МВС України, який містить посилання на експертний висновок про відповідність товару ТО 15.2-1:2018 та конфекційну картку (додаток №4 до договору) із зазначенням усіх матеріалів із яких виготовлений зразок.

При цьому згідно з п. 5.1 договору відповідач зобов`язався здійснити поставку товару протягом 60 календарних днів включно з дати набрання чинності цього договору, за адресою покупця у місті Києві (03115, м. Київ, вул. Святошинська, буд. 27)

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначив про те, що позивачем вказаний зразок отримано 05.08.2019, тобто протягом 11 робочих днів з дати укладення договору, а відтак позивач має право нарахування визначеного п. 9.8 договору штрафу.

Однак, позивач посилаючись на те, що кінцевим строком надання вказаного зразку виходячи зі змісту пункту 2.2 договору, є десятий робочий день з дати укладення договору, не враховує те, що пунктом 2.2 договору встановлено одночасно, що відповідний зразок має бути наданий в будь-якому випадку до початку поставки товару, який визначений в пункті 5.1 договору, а саме: до 16.09.2019 включно.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідний зразок позивачем отримано 05.08.2019, підстави для нарахування визначеного пунктом 9.8 договору штрафу відсутні.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, ередбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, оцінюючи доводи учасників справи під час розгляду справи, суд як джерелом права керується також практикою Європейського суду з прав людини. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

За таких обставин, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 129, 232, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Національної поліції України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таланпром» про стягнення 279892,80 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Таланпром» (42000, Сумська обл., м. Ромни, вул. Римаренків, буд. 24; ідентифікаційний код 30033103) на користь Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 10; ідентифікаційний код 40108578) пеню у розмірі 104959 (сто чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн 80 коп. та судовий збір у розмірі 1574 (одна тисяча п`ятсот сімдесят чотири) грн 40 коп.

3. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 23.11.2020.

Суддя Т.В. Васильченко