ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2020 р. м.Київ Справа№ 910/17450/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Коробенка Г.П.

Тищенко О.В.

за участю секретаря судового засідання Цибульському Р.М.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 12.11.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський Автоцентр"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 25.06.2020 (повне рішення складено 06.07.2020)

у справі №910/17450/19 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський

республіканський Автоцентр",

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврострой Стандарт",

про визнання зобов`язань за договором припиненими,

за зустрічним

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврострой Стандарт",

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський

республіканський Автоцентр",

про розірвання договору,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог за первісним позовом

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський АВТОЦЕНТР" (далі - ТОВ "Київський республіканський АВТОЦЕНТР") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврострой стандарт" (далі - ТОВ "Єврострой стандарт") про визнання зобов`язань за договором №16-О про надання автотранспортних послуг від 01.10.2018 припиненими у зв`язку з їх виконанням.

Оскільки, ТОВ "Київський республіканський Автоцентр" виконано договірні зобов`язання та надано послуги з перевезення вантажу у повному обсязі, що відповідає здійсненій Товариством з обмеженою відповідальністю "Єврострой Стандарт" оплаті на загальну суму 1600000,00 грн, то позивачем за первісним позовом заявлено вимоги про визнання зобов`язання за договором №16-0 про надання автотранспортних послуг від 01.10.2018 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський Автоцентр" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Єврострой Стандарт" припиненими у зв`язку з їх належним виконанням.

Короткий зміст позовних вимог за зустрічним позовом

ТОВ "Єврострой Стандарт" в обгрунтування вимог за зустрічним позовом посилалось на те, що господарське зобов`язання, визначене договором про надання автотранспортних послуг №16-О від 01.10.2018, виконавцем - ТОВ "Київський республіканський Автоцентр" - не виконано, послуги вантажного перевезення - не надано, підтверджувальних документів про надання зазначених послуг ТОВ "Київський республіканський Автоцентр" - не сформовано.

ТОВ "Єврострой Стандарт" посилалось на те, що договором №16-0 про надання автотранспортних послуг від 01.10.2018 не передбачено строків виконання зобов`язань з перевезення, у зв`язку з чим було пред`явлено претензію № 14-05/19 від 14.05.2019, в якій заявлено вимогу виконати зобов`язання за договором або повернути суму попередньої оплати. Оскільки ТОВ "Київський республіканський Автоцентр" не виконано зобов`язань за договором №16-О від 01.10.2018 про надання автотранспортних послуг, а позивач за зустрічним позовом втратив інтерес до зобов`язання, яке передбачене договором, ТОВ "Єврострой Стандарт" звернулося до суду із зустрічним позовом про розірвання договору №16-О про надання автотранспортних послуг від 01.10.2018 у зв`язку з невиконанням ТОВ "Київський республіканський Автоцентр" зобов`язань за договором.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.06.2020 у справі №910/17450/19 у задоволенні первісного позову ТОВ "Київський республіканський АВТОЦЕНТР" - відмовлено повністю, у задоволенні зустрічного позову ТОВ "Єврострой стандарт" - відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову мотивовано тим, що:

- позивачем всупереч приписам процесуального закону не надано належних та достатніх доказів на підтвердження своїх доводів щодо виконання зобов`язання за договором, у тому числі на сплачену Товариством з обмеженою відповідальністю "Єврострой Стандарт" суму у розмірі 1600000,00 грн.;

- встановлені в межах справи № 910/8089/19 факти (зокрема у рішенні Господарського суду міста Києва від 23.09.2019, залишеним в силі постановою Верховного Суду від 03.03.2020), щодо перерахування ТОВ "Єврострой стандарт" коштів у сумі 1 600 000 грн на користь ТОВ "Київський республіканський автоцентр" без достатньої правової підстави - не підлягають доказуванню в межах даної справи з огляду на приписи частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України;

- ТОВ "Київський республіканський автоцентр", у відповідності до приписів ст.74, 76-79 Господарського процесуального кодексу, належними та достатніми доказами не доведено суду належного виконання сторонами зобов`язань за договором про надання автотранспортних послуг №16-О від 01.10.2018.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову мотивовано тим, що:

- наявними у матеріалах справи доказами з урахуванням умов спірного договору не підтверджуються обставини щодо порушення відповідачем за зустрічним позовом зобов`язань в частині надання автопослуг;

- позивач за зустрічним позовом належними доказами не довів наявності підстав про розірвання договору із заявлених ним мотивів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з вказаним рішенням в частині відмови у задоволенні первісного позову, позивач за первісним позовом (ТОВ "Київський республіканський Автоцентр") 15.07.2020 (згідно штемпеля печатки відділення поштового зв`язку АТ "Укрпошта" на конверті у якому надійшла апеляційна скарга) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2020 у справі №910/17450/19 в частині відмови у задоволенні первісного позову - скасувати, та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити в повному обсязі. В іншій частині рішення щодо відмови у задоволенні зустрічного позову - залишити без змін.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення в оскаржуваній частині (щодо відмови у задоволенні первісного позову) порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:

- в підтвердження надання автотранспортних послуг ТОВ "Київський республіканський Автоцентр" надав суду першої інстанції товарно-транспортні накладні, акти прийому - передачі виконаних послуг № ОУАр-00045 від 12.10.2018, № ОУАр-00049 від 31.10.2018, звіти GPS моніторингу руху автотранспорту, звіт ТОВ «Базис-Буд», акт про підтвердження обсягів виконаних робіт, акт про простій вантажної техніки, акт про підтвердження подачі вантажних автомобілів;

- наявними у справі доказами спростовуються твердження ТОВ "Єврострой стандарт" про неотримання актів приймання - передачі виконаних робіт та товаро-транспортних накладних;

- рішення (а саме постанова) Верховного Суду від 03.03.2020 у справі № 910/8089/19 по своїй суті, є нікчемним.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2020 для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський Автоцентр" сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді Дикунська С.Я, Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський Автоцентр" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2020 у справі № 910/17450/19 - залишено без руху та надано скаржнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги (подання до суду доказів сплати судового збору, зокрема в частині доплати судового збору в сумі 779,50 грн.).

Скаржником через канцелярію Північного апеляційного господарського суду у встановлений ухвалою строк подано докази сплати судового збору, зокрема в частині доплати судового збору в сумі 779,50 грн., про що долучено платіжне доручення № 1318 від 17.08.2020 на суму 779,50 грн., а отже, скаржником усунуто недоліки апеляційної скарги у визначений судом строк.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №910/17450/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський Автоцентр" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2020, розгляд справи призначено в судовому засіданні з викликом сторін на 24.09.2020, встановлено учасникам справи процесуальний строк на подання документі по справі.

24.09.2020 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючого судді Станіка С.Р. на лікарняному до 10.10.2020.

У зв`язку з перебуванням з 12.10.2020 суддів Дикунської С.Я. та Шаптали Є.Ю., які входять до складу колегії суддів і не є суддями-доповідачами у відпустці, здійснити призначення справи та її розгляд у визначеному складі колегії суддів - неможливо.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 12.10.2020, справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді Тищенко О.В., Коробенко Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2020 справу №910/17450/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський Автоцентр" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2020 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді: Тищенко О.В., Коробенко Г.П., розгляд справи призначено в судовому засіданні 12.11.2020 з викликом учасників справи.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 12.11.2020 представники учасників справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи учасники справи повідомлені належним чином (ухвала Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2020 про відкриття апеляційного провадження у справи отримана ТОВ "Київський республіканський АВТОЦЕНТР" згідно рекомендованого поштового повідомлення 425, а ТОВ "Єврострой стандарт" - згідно рекомендованого поштового повідомлення 603; ухвала Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2020 отримана ТОВ "Київський республіканський АВТОЦЕНТР" згідно рекомендованого поштового повідомлення 332, а ТОВ "Єврострой стандарт" - згідно рекомендованого поштового повідомлення 949).

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники сторін, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, тому розгляд справи відбувається за відсутності представників учасників справи, що не з`явились у судове засідання.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасників судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи,у зв`язку з чим підстави для відкладення розгляду справи - відсутні.

Крім того, ТОВ "Єврострой Стандарт" не подано відзив на апеляційну скаргу, проте, неподання учасником справи відзиву на апеляційну скаргу не є перешкодою для розгляду справи з огляду на приписи ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції, в межах доводів апеляційної скарги

Як підтверджується наявними матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 01.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Єврострой Стандарт" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський Автоцентр" (виконавець) укладено договір про надання автотранспортних послуг № 16-О (далі - договір), відповідно до предмету якого виконавець зобов`язується надати послуги вантажного транспорту з використання механізмів згідно переліку додатку № 1 до договору "Перелік транспортних засобів", а замовник зобов`язується сплатити за це встановлену плату (п. 1.1 договору).

Згідно із п.1.3. договору, надання послуг підтверджується складанням товарно-транспортних накладних, актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг).

Відповідно до п. 1.4 договору, передбачено, що замовник проводить оплату за надані послуги згідно виставленого рахунку-фактури. Акт наданих послуг та податкова накладна виставляються днем оплати або днем фактично наданих послуг.

Місце надання послуг - м. Херсон, Херсонська область (п. 1.2 договору).

За змістом пункту 1.5. договору, сторонами узгоджено, що за надання передбачених договором послуг замовник виплачує виконавцю суму, зазначену у виставленому рахунку-фактурі, протягом 10 робочих днів з дати виставлення даного рахунку-фактури шляхом перерахування на поточний рахунок виконавця, зазначений у даному рахунку-фактурі.

Згідно із п. 2.3 договору, виконавець зобов`язується доставити вантаж з пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (замовнику), а замовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату відповідно до п. 1.3 договору.

Сторонами погоджено, що договір набирає чинності з 01.10.2018 і дійсний до повного виконання зобов`язань між сторонами (п. 3.4 договору).

ТОВ "Київський республіканський Автоцентр" у первісному позові вказувало про те, що у період з 01.10.2018 року по березень 2019 року (включно) позивачем (за первісним позовом) на виконання умов договору про надання автотранспортних послуг № 16-О від 01.10.2018 надані послуги перевезення вантажу - піску та ґрунту для будівництва шляхопроводу по проспекту Адмірала Сенявіна-вулиця Залеегерсег у місті Херсон, автотранспортом, зазначеним у додатку №1 до договору.

Позивач за первісним позовом наголошував, що надання ТОВ "Київський республіканський Автоцентр" послуг з перевезення вантажу - піску та ґрунту для будівництва шляхопроводу по проспекту Адмірала Сенявіна-вулиця Залеегерсег у місті Херсон здійснені на загальну суму 1600000,00 грн, яка була перерахована ТОВ "Єврострой Стандарт" (відповідачем за первісним позовом) на рахунок позивача платіжними дорученнями № 77 від 31.10.2018 на суму 600000,00 грн; № 67 від 25.10.2018 на суму 300000,00 грн; № 63 від 19.10.2018 на суму 300000,00 грн; № 60 від 12.10.2018 на суму 400 000,00 грн.

При цьому, позивач за первісним позовом вказував, що ним після виконання робіт відповідно умов договору, через представника було передано представнику ТОВ "Єврострой Стандарт" транспортні накладні та Акти прийому-передачі виконаних робіт для підписання, однак відповідачем вказані документи не підписані.

Суд апеляційної інстанції дослідивши наявні матеріали справи встановив, що останні не містять належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст. ст. 76, 77, 87 Господарського процесуального кодексу в підтвердження наведеного твердження.

Також, як підтверджується матеріалами справи, ТОВ "Єврострой Стандарт" направлено відповідачу лист № 01-04/19 від 02.04.2019, у якому останнім зазначено, що починаючи з жовтня 2018 року відповідачем на підставі договору надавалися автотранспортні послуги з перевезення будівельних матеріалів до м. Херсона. У процесі перевезення замовником неодноразово вказувалося на факт невідповідності об`ємів матеріалу, що був відвантажений постачальником в автомобілі виконавця об`ємам, які фактично завезені виконавцем на будівельний майданчик замовника. Також позивач за первісним позовом посилався на те, що згідно з геодезичними зйомками попередньо встановлено недостачу матеріалу в розмірі 2500 тонн. У зв`язку з викладеним ТОВ "Єврострой Стандарт" просило у строк до 08.04.2019 надати підтверджувальні документи, які відповідають фактично виконаним об`ємам перевезень, спростувати або підтвердити факти недостачі матеріалу.

При цьому, до матеріалів справи позивачем подано звіт Товариства з обмеженою відповідальністю "Базис-буд", складеного за результатами робіт проведених щодо перевірки фактичних об`ємів піску на будівельному майданчику - "Будівництво шляхопроводу по проспекту Адмірала Сенявіна-вулиця Залеегерсег у місті Херсон" - за результатами інженерно-геодезичних вишукувань було складено виконавчі схеми місць складування піску: Бурт 1 - 421.1 м3; Бурт 2 - 6502.4 м3 та влаштування піску проїздів - 11180 м2 та кільце 3639.1 м2.

Крім того, між позивачем за первісним позовом та ТОВ "Українські системи контролю" укладений договір про надання послуг моніторингу № 781/1 від 02.11.2015, на виконання умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські системи контролю" надало ТОВ "Єврострой Стандарт" звіти щодо GPS моніторингу руху автотранспорту позивача, який використовувався для виконання умов договору про надання автотранспортних послуг № 16-О від 16.10.2018.

Відповідно до звітів автотранспорт який вказаний в додатку №1 до договору, в період з 01.10.2018 по березень 2019 року (включно) використовувався для виконання робіт з перевезення вантажу - піску для будівництва шляхопроводу по проспекту Адмірала Сенявіна-вулиця Залеегерсег у місті Херсон.

Крім того, позивач за первісним позовом надав до матеріалів справи товарно-транспортні накладні, Акти прийому-передачі виконаних послуг №ОУАр-00045 від 12.10.2018, №ОУАр-00049 від 31.10.2018, звіти щодо GPS моніторингу руху автотранспорту, звіт Товариства з обмеженою відповідальністю "Базис-буд", акт про підтвердження об`ємів виконаних робіт, акт про простій вантажної техніки, акт про підтвердження подачі вантажних автомобілів, які на переконання позивача за первісним позовом, є належними доказами в розумінні ст. 76 Господарського процесуального кодексу України в підтвердження належного виконання ним своїх зобов`язань за кладеним договором, а отже, і є доказами в підтвердження факту припинення зобов`язань за договором внаслідок їх належного виконання.

ТОВ «Єврострой Стандарт» в обгрунтування вимог за первісним позовом посилалось на те, що ТОВ "Київський республіканський Автоцентр" додано до матеріалів позовної заяви примірник договору з додатковою угодою, не підписаних з боку замовника; перелік транспортних засобів, вказаний у додатку №1 не відповідає переліку, який міститься у додатку №1 до договору, що підписаний між сторонами; ТОВ "Єврострой Стандарт" звернулось до суду із позовом про стягнення ТОВ "Київський республіканський Автоцентр" коштів у сумі 1600000,00 грн, перерахованих як авансовий платіж за договором; надані ТОВ "Київський республіканський Автоцентр" до позову товарно-транспортні накладні не містять підписів вантажовідправника; частина товарно-транспортних накладних сформована стосовно транспортних засобів, які не погоджувалися сторонами у договорі; звіт ТОВ "Базис-буд" є неналежним доказом, оскільки на підставі цього звіту не можна встановити обставини, які входять в предмет доказування за даним спором.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків в частині вимог за первісним позовом, враховуючи межі апеляційного оскарження, обумовлені ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вірно встановлено судом першої інстанції і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Єврострой Стандарт" як замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський Автоцентр" як виконавцем укладено договір про надання автотранспортних послуг № 16-О від 01.10.2018, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надати послуги вантажного транспорту з використання механізмів згідно переліку додатку № 1 до договору "Перелік транспортних засобів", а замовник зобов`язується сплатити за це встановлену плату.

ТОВ "Київський республіканський Автоцентр" посилалось на, що ним виконано договірні зобов`язання та надано послуги з перевезення вантажу у повному обсязі, що відповідає здійсненій Товариством з обмеженою відповідальністю "Єврострой Стандарт" оплаті на загальну суму 1600000,00 грн, у зв`язку із чим зобов`язання за договором №16-0 про надання автотранспортних послуг від 01.10.2018 року - є припиненими внаслідок їх належного виконання, зокрема і позивачем за первісним позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Стаття 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Отже, суб`єкти цивільних правовідносин вступають у зобов`язання для того, щоб досягти певної мети. У зв`язку з цим виконання зобов`язання, тобто досягнення мети сторін, є основним способом припинення зобов`язання, а у відповідності до положень статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється не будь-яким виконанням, а лише виконанням, проведеним належним чином.

Основні критерії належності виконання містяться у ст. 526 Цивільного кодексу України, відповідно до якої належно виконаним буде вважатися зобов`язання, яке виконано відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

При цьому, належне виконання також включає в себе виконання зобов`язання належними сторонами, в обумовлені строки, в погодженому або визначеному місці. Неналежно проведене виконання не припиняє зобов`язання.

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі (ч.1 ст.532 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, і що встановлено також судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду справи, умовами договору про надання автотранспортних послуг № 16-О від 01.10.2018 сторони погодили, що надання послуг підтверджується складанням товарно-транспортних накладних, актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг) (п.1.3.); місце надання послуг - м. Херсон, Херсонська область (п. 1.2); замовник проводить оплату за надані послуги згідно виставленого рахунку-фактури (п. 1.4); за надання передбачених договором послуг замовник виплачує виконавцю суму, зазначену у виставленому рахунку-фактурі, протягом 10 робочих днів з дати виставлення даного рахунку-фактури шляхом перерахування на поточний рахунок виконавця, зазначений у даному рахунку-фактурі (п.1.5.); виконавець зобов`язується доставити вантаж з пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (замовнику), а замовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату відповідно до п. 1.3 договору (п.2.3.).

Отже, у відповідності до погоджених сторонами умов договору, первинними документами, які підтверджують надання ТОВ "Київський республіканський Автоцентр" послуг за договором є товарно-транспортні накладні та акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг).

Як підтверджується наявним матеріалами справи, ТОВ "Київський республіканський Автоцентр" на підтвердження заявлених вимог надано у матеріали справи товарно-транспортні накладні, Акти прийому-передачі виконаних послуг №ОУАр-00045 від 12.10.2018, №ОУАр-00049 від 31.10.2018, звіти щодо GPS моніторингу руху автотранспорту, звіт Товариства з обмеженою відповідальністю "Базис-буд".

Судом апеляційної інстанції встановлено, товарно-транспортні накладні не містять підписів уповноважених осіб зі сторони замовника (вантажовідправника, вантажоодержувача), а також відтисків печатки замовника, які б засвідчували факт надання автопослуг з перевезення вантажів, у зв`язку із чим відповідні товарно-транспортні накладні не є належним доказом в розумінні ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджують виконання виконавцем взятих на себе зобов`язань за договором №16-0 про надання автотранспортних послуг від 01.10.2018.

Крім того, надані позивачем за первісним позовом Акти прийому-передачі виконаних послуг №ОУАр-00045 від 12.10.2018, №ОУАр-00049 від 31.10.2018 - не підписані зі сторони замовника, а доказів направлення вказаних актів на адресу замовника матеріали справи - не містять, у зв`язку з чим доводи скаржника у наведеній частині щодо належності вказаних актів саме як доказів в підтвердження належного виконання зобов`язань за договором - судом апеляційної інстанції відхиляються як необґрунтовані.

Також, доводи скаржника про те, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято, як належні та допустимі, надані ТОВ "Київський республіканський Автоцентр" докази в підтвердження виконання зобов`язань за договором, а саме: акти про підтвердження об`ємів виконаних робіт, про простій вантажної техніки, про підтвердження подачі вантажних автомобілів, звіти щодо GPS моніторингу руху автотранспорту, звіт Товариства з обмеженою відповідальністю "Базис-буд", - судом апеляційної інстанції відхиляються як безпідставні та необґрунтовані, оскільки зазначені акти та звіти не належать до переліку документів, визначених договором, а умовами договору не визначено обов`язку сторін складати будь-які інші первинні документи, окрім товарно-транспортних накладних та актів прийому-передачі виконаних послуг, на підтвердження факту надання виконавцем автопослуг з перевезення вантажів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем всупереч ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України не надано ні суду першої інстанції під час розгляду справи, ні суду апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду справи, належних, допустимих, достатніх та вірогідних доказів в підтвердження своїх доводів щодо виконання зобов`язання за договором, у тому числі на сплачену Товариством з обмеженою відповідальністю "Єврострой Стандарт" суму у розмірі 1600000,00 грн.

Крім того, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 у справі №910/8089/19, залишеним в силі постановою Верховного Суду від 03.03.2020, задоволено позов ТОВ "Єврострой стандарт" до ТОВ "Київський республіканський автоцентр" про стягнення 1600000,00 грн попередньої оплати договором про надання автотранспортних послуг № 16-О від 01.10.2018.

Верховним Судом у постанові від 03.03.2020 у справі №910/8089/19 було зазначено, що "із з`ясованих попередніми судовими інстанціями обставин даної справи вбачається, зокрема, що: по-перше, укладеним сторонами договором не передбачалося здійснення позивачем перерахування (сплати) коштів відповідачу у згаданій сумі як попередньої оплати (авансового платежу) за договором; по-друге, з наявних платіжних документів, а саме платіжних доручень позивача на перерахування відповідачу тієї ж суми, жодним чином не випливає, що таке перерахування здійснювалося на підставі укладеного сторонами договору; зокрема, відповідні платіжні доручення не містили посилання на договір як на таку підставу, а натомість у них як відповідна підстава зазначалися рахунки-фактури, які, проте, в матеріалах справи відсутні і жодною із сторін суду не подані; по-третє, судам не було подано передбачених договором документів, які, за його умовами, мали б підтвердити виконання зобов`язань саме за цим договором, - товарно-транспорті накладні і акти здачі-приймання робіт (наданих послуг), а натомість подано інші документи (щодо об`ємів виконаних робіт, простою вантажної техніки, подачі вантажних автомобілів), які не належать до кола документів, визначених договором". Верховний Суд встановив, що "у судів попередніх інстанцій відсутні були передумови для висновку про те, що перерахування коштів у сумі 1 600 000 грн відбулося на підставі (на виконання) договору і в межах виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором; будь-яких інших підстав набуття відповідачем за рахунок позивача коштів у зазначеній сумі судами не встановлено, сторонами не зазначено і з матеріалів справи не вбачається". Верховний Суд, з огляду на приписи статті 1212 ЦК України, дійшов висновку, що про набуття ТОВ "Київський республіканський автоцентр" коштів у сумі 1 600 000 грн без достатньої правової підстави і, відповідно, про наявність у нього обов`язку повернути ТОВ "Єврострой стандарт" це майно.

Частиною 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення Суду у справах Христов проти України, no. 24465/04, від 19.02.2009, Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008).

Отже, встановлені в межах справи № 910/8089/19 факти щодо перерахування ТОВ "Єврострой стандарт" коштів у сумі 1 600 000 грн на користь ТОВ "Київський республіканський автоцентр" без достатньої правової підстави - не підлягають доказуванню і в межах даної справи.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, враховуючи обставини, встановлені у справі №910/8089/19, погоджується з висновками суду першої інстанції про відхилення доводів позивача за первісним позовом стосовно того, що ТОВ "Єврострой стандарт" здійснено оплату у сумі 1 600 000 грн саме на виконання договору про надання автотранспортних послуг № 16-О від 01.10.2018.

Крім того, в контексті посилань скаржника на те що рішення (а саме постанова) Верховного Суду від 03.03.2020 у справі № 910/8089/19 по своїй суті, є нікчемним, суд апеляційної інстанції відхиляючи вказане посилання як необґрунтоване та безпідставне, вважає за необхідне наголосити, що здійснення нового тлумачення/інтерпретації судового рішення, яке набрало законної сили і є чинним, - є порушенням принципу правової певності, оскільки таке рішення не може бути поставлено під сумнів. Здійснення по суті переоцінки фактів цього рішення при вирішенні спору між тими ж сторонами, - не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення.

Аналогічна правова позиція викладена об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постановах від 02.04.2019 у справі №922/765/15 та від17.09.2019 у справі № 20/5007/101/11.

З огляду на викладене, судом апеляційної інстанції не встановлено правових підстав для відходу від принципу res judicata в контексті процесуального рішення Верховного Суду від 03.03.2020 у справі № 910/8089/19, висновки якого щодо спірних правовідносин між учасниками даного спору підлягають обов`язковому врахуванню під час вирішення спору у справі № 910/17450/19 з огляду на частину 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням вище наведеного, оскільки ТОВ "Київський республіканський автоцентр", у відповідності до приписів ст.74, 76-79 Господарського процесуального кодексу, належними та достатніми доказами не доведено належного виконання зобов`язань за договором про надання автотранспортних послуг №16-О від 01.10.2018, а тому вимога позивача за первісним позовом щодо про визнання зобов`язань за договором №16-О про надання автотранспортних послуг від 01.10.2018 припиненими у зв`язку з їх належним виконанням - задоволенню не підлягає, у зв`язку з чим судом першої інстанції обгрунтовано ухвалено рішення про відмову у задоволенні первісного позову.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуваним рішенням також відмовлено ТОВ "Єврострой Стандарт" у задоволенні вимог за зустрічним позовом про розірвання договору №16-О про надання автотранспортних послуг від 01.10.2018, і в наведеній частині рішення суду першої інстанції скаржником не оскаржується, а судом апеляційної інстанції не встановлено обумовлених процесуальним законом підстав для виходу за межі апеляційної скарги.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах в межах первісного позову, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у вказаній справі щодо відмови у задоволенні первісного позову, ухвалене рішення щодо якого входить до меж апеляційного оскарження за апеляційною скаргою ТОВ "Київський республіканський Автоцентр" згідно з ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у Постанові від 02.10.2018 у справі №910/18036/17.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні в оскаржуваній частині, оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні первісного позову ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2020 у справі № 910/17450/19 в оскаржуваній скаржником частині, з урахуванням меж апеляційної скарги щодо оскарження відмови у задоволенні первісного позову.

Розподіл судових витрат

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський Автоцентр". .

Керуючись ст.ст. 129, 240, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський Автоцентр" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2020 у справі № 910/17450/19 (в частині відмови у задоволенні вимог первісного позову) - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2020 у справі № 910/17450/19 (в частині відмови у задоволенні вимог первісного позову) - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський Автоцентр".

4. Матеріали справи №910/17450/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано 19.11.2020.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді Г.П. Коробенко

О.В. Тищенко