УХВАЛА

м. Київ

17.11.2020Справа № 910/26134/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю. за участі

секретаря судового засідання Бараненко Н.І., розглянувши

скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інко-Профіт»

на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної

виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління

Міністерства юстиції у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інко-Профіт»

до Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство

«Чорноморнафтогаз»

про стягнення грошових коштів,

за участі представників згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/26134/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інко-Профіт» до Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» про стягнення 731 663,40 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.10.2015 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інко-Профіт» 434 773 грн. 00 коп. основного боргу, 22 548,64 грн. 64 коп. 3 % річних, 274 341 грн. 76 коп. інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 10 974,96 грн. 96 коп.

На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2015 у справі № 910/26134/15 видано наказ.

До Господарського суду міста Києва 19.10.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інко-Профіт» надійшла скарга на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шеремета О.В., у якій скаржник просить суд поновити строк для подання скарги.

Скарга обгрунтована тим, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.04.2020, винесена державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шереметом О.В. є незаконною, безпідставною та підлягає скасуванню судом.

Відповідно до частини першої статті 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 розгляд скарги призначено на 27.10.2020.

Судове засідання, призначене на 27.10.2020, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Кирилюк Т.Ю. на лікарняному.

Представник боржника 02.11.2020 подав до суду письмові пояснення, у яких зазначено, що проведення виконавчих дій стосовно Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» тимчасово заборонено, тому дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шеремета О.В. щодо винесення постанови про повернення виконавчого провадження є правомірними.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2020 судове засідання у справі № 910/26134/15 призначено на 17.11.2020.

У судове засідання 17.11.2020 скаржник, Публічне акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» та державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шеремет О.В. у судове засідання 17.11.2020 не з`явилися, своїх уповноважених представників не направили, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином.

Судом встановлено, що 24.04.2020 державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шеремет О.В. виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 53238431 на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Постанова мотивована тим, що Законом України «Про трубопровідний транспорт» встановлено, що на кошти, що знаходяться на поточному рахунку із спеціальним режимом використання, не може бути звернуто стягнення за зобов`язаннями Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз». Окрім того, державний виконавець у оскаржуваній постанові посилається на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення діяльності Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз» доповнено розділ ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження»: «тимчасово, до 31 грудня 2022 року, підлягають зняттю арешти та заборони відчуження майна Державного акціонерного товариства "Чорноморнафтогаз" у виконавчих провадженнях (крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, про відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, про стягнення аліментів, про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування)».

Скаржник зазначає, що державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шеремет О.В. за наявності підстав для повернення виконавчого документу зобов`язаний був здійснити дії для примусового виконання судового рішення, передбачені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а не повертати виконавчий документ стягувачу.

Відповідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження у конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається окремо. Така скарга має розглядатись в межах вже відкритого провадження у справі.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 33 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Статтею 22 Закону України «Про трубопровідний транспорт» встановлено, що на період тимчасової окупації Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" відкриває поточний рахунок із спеціальним режимом використання для:

1) проведення розрахунків із забезпечення виробничої, інвестиційної діяльності, діяльності щодо захисту майнових прав та законних інтересів у судах (арбітражах);

2) погашення заборгованості за договорами, укладеними до початку тимчасової окупації території України, яка підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили, та постановою про відкриття виконавчого провадження, а також заборгованості перед бюджетом.

Поточний рахунок із спеціальним режимом використання відкривається в уповноваженому банку, визначеному Кабінетом Міністрів України за пропозицією Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України". На такий рахунок зараховуються кошти, що надходять від господарської діяльності Державного акціонерного товариства "Чорноморнафтогаз", у тому числі відшкодування з бюджету.

На кошти, що знаходяться на поточному рахунку із спеціальним режимом використання, не може бути звернено стягнення за зобов`язаннями Державного акціонерного товариства "Чорноморнафтогаз".

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення діяльності Державного акціонерного товариства "Чорноморнафтогаз" доповнено розділ ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження»: «тимчасово, до 31 грудня 2022 року, підлягають зняттю арешти та заборони відчуження майна Державного акціонерного товариства "Чорноморнафтогаз" у виконавчих провадженнях (крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, про відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, про стягнення аліментів, про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування)».

В той же час, особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи встановлено статтею 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», за приписами частини першої якої виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

З огляду на те, що боржником у даній справі є державне підприємство, державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шеремет О.В., за наявності передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону України підстави для повернення виконавчого документа стягувачу, повинен був здійснити встановлені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" заходи для виконання судового рішення у справі № 910/26134/15.

Проте, матеріали справи не містять доказів того, що державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шереметом О.В. дотримані вимоги статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», що, виходячи з принципу обов`язковості судових рішень, свідчить про неправомірність дій державного виконавця по винесенню постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Враховуючи викладене, суд задовольняє скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інко-Профіт» на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шеремета О.В., визнає неправомірною постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.04.2020 та скасовує її.

Керуючись статтями 234, 235, 339, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Скаргу задовольнити повністю.

2. Постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шеремета О.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.04.2020 у виконавчому провадженні № 53238431 визнати неправомірною та скасувати.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку та строки передбачені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.Ю. Кирилюк