ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" листопада 2020 р. м. Рівне Справа № 918/1092/20

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А.М.,

розглянувши заяву: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО ЗЕРНО" про забезпечення позову, подану до пред`явлення позову

особи, які можуть отримати статус учасника справи: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО ЗЕРНО", ОСОБА_1

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО ЗЕРНО" звернулось до Господарського суду Рівненської області з заявою про забезпечення позову.

В поданій заяві заявник зазначає, що має намір подати позов про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО ЗЕРНО" з ОСОБА_1 суми збитків в розмірі 4 500 000,00 грн. У зв`язку з цим заявник звернувся до судового експерта з метою проведення судової економічної експертизи. Між тим, підстави для подання даної заяви обумовлені видачею судового наказу про примусове виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 08 вересня 2020 року по справі №918/745/19.

Заяву про забезпечення позову заявник аргументує тим, що ОСОБА_1 використовуючи службове становище, перебуваючи на посаді генерального директора ТОВ "Ім. Шевченка" (наразі ТОВ "ЮТ-АГРО ЗЕРНО"), при неналежному та недобросовісному виконанні власних службових (посадових) обов`язків, зловживаючи повноваженнями та діючи умисно з метою одержання неправомірної вигоди, завдав товариству збитків. Вчинивши свої протиправні дії, ОСОБА_1 позбавив товариство 122,2446 га площі орендованих земельних ділянок, у зв`язку з чим товариство отримало збитки у формі упущеної вигоди.

Враховуючи такі обставини заявник просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого документу - наказу Господарського суду Рівненської області від 17 листопада 2020 року №918/745/19, до набрання законної сили відповідним рішенням за результатами розгляду позовної заяви у справі про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО ЗЕРНО" 4 500 000,00 грн.

В даному випадку суд звертає увагу на таке.

Відповідно до положень статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову аргументована тим, що ОСОБА_1 порушив права та законні інтереси ТОВ "ЮТ-АГРО ЗЕРНО", а саме його конституційне право на володіння, користування і розпорядження власністю - грошовими коштами в розмірі не менше 4 500 000,00 грн. Відтак на переконання заявника, забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу - наказу Господарського суду Рівненської області від 17 листопада 2020 року у справі №918/745/19 на суму стягнення 2 450 584,00 грн. частки в майні, 269 416,00 грн. частки в прибутку та 40 800,00 грн. судового збору співвідносяться.

Такий захід, за твердженнями заявника, спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, що відновить порушені права та законні інтереси заявника.

Заявник вважає, що про факт спричинення матеріальної шкоди свідчать матеріали кримінального провадження №0000445 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 364-1 Кримінального кодексу України.

Щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення позову заявник також зазначає, що за час розгляду справи судом та приведення його до виконання ОСОБА_1 може здійснити будь-які платежі зі своїх рахунків, що призведе до зникнення або зменшення за кількістю грошових сум на рахунках ОСОБА_1 та неможливості в подальшому виконання рішення суду.

Розглядаючи дану заяву суд звертається до наступних норм права.

Згідно з нормами пункту 1 частини 1 статті 137 ГПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до правил статті 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Суд також враховує правовий висновок Верховного Суду висвітлений у постанові №924/789/18 від 25 лютого 2019 року, за яким відхилено аргументи скаржника, що розгляд судами заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення, суперечить вимогам частини 7 статті 140 ГПК України, з огляду на те, що частиною 1 статті 141 ГПК України передбачено право суду, а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). А тому розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного позову, не є порушенням наведених норм законодавства та не свідчить про незаконність оскаржуваних судових рішень.

З аналізу положень статті 136 ГПК України видно, що забезпечення позову допускається у випадках якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Разом з тим особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Проаналізувавши положення глави 10 Господарського процесуального кодексу України суд робить висновок, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, підготовка або вчинення реєстраційних дій щодо об`єктів нерухомості, укладення договору оренди земельних ділянок з іншою особою тощо).

Як зазначено вище в поданій заяві про забезпечення позову заявник вказує на те, що ОСОБА_1 використовуючи службове становище, при неналежному та недобросовісному виконанні власних службових (посадових) обов`язків, зловживаючи повноваженнями та діючи умисно з метою одержання неправомірної вигоди завдав товариству збитків.

Разом з тим, матеріли поданої заяви не містять доказів завдання заявнику збитків. Вказані твердження заявника є припущеннями та підлягають підтвердженню/спростуванню в окремому судовому процесі. А проте заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на самих лише припущеннях заявника, а навпаки - така заява повинна бути аргументована обставинами та доказами спроможними підтвердити неможливість або утруднення майбутнього виконання рішення.

При цьому встановлення/спростування наявності збитків у судовому процесі є можливими лише за результатами розгляду спору.

Крім того, на думку заявника, про факт спричинення матеріальної шкоди свідчать матеріали кримінального провадження №0000445 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 364-1 Кримінального кодексу України. Однак суд звертає увагу заявника, що у відповідності до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Поряд з тим, норми процесуального закону пов`язують вжиття забезпечення позову із неможливістю або утрудненням майбутнього виконання рішення.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 08 вересня 2020 року у справі №918/745/19 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО ЗЕРНО" про стягнення вартості частки майна та частки прибутку в розмірі 2 720 000,00 грн. вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО ЗЕРНО" на користь ОСОБА_1 2 450 584 грн. 00 коп. - частку в майні товариства, 269 416 грн. 00 коп. - частку в прибутку та 40 800 грн. 00 коп. - судового збору.

17 листопада 2020 року на виконання вказаного рішення видано відповідний наказ.

Заявник зазначає, що за час розгляду справи судом та приведення виконавчого документу до виконання ОСОБА_1 може здійснити будь-які платежі зі своїх рахунків, що призведе до зникнення або зменшення за кількістю грошових сум на рахунках ОСОБА_1 та неможливості в подальшому виконання рішення суду.

Суд критично оцінює такі тези заявника. Натомість суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до рішення Господарського суду Рівненської області від 08 вересня 2020 року у справі №918/745/19, суд розглянув спір про стягнення вартості частки майна та частки прибутку. А проте в поданій заяві про забезпечення позову заявник посилається на те, що має намір подати позов про стягнення збитків, що не пов`язує його з позовними вимогами у справі №918/745/19.

Суд акцентує увагу на наступному.

Згідно з нормами статті 129 -1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Статтею 326 ГПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення у справах "Брумареску проти Румунії", "Желтяков проти України", "Христов проти України").

Суд зазначає, що зупинення стягнення на підставі виконавчого документу - наказу Господарського суду Рівненської області від 17 листопада 2020 року №918/745/19, виданого на виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 08 вересня 2020 року у справі №918/745/19 до набрання рішенням суду за результатами розгляду спору про стягнення з ОСОБА_1 збитків суперечить положенням Конституції України, Господарського процесуального кодексу України та практиці Європейського суду з прав людини, так як судове рішення є обов`язковим до виконання.

Водночас сам заявник припускає, що ОСОБА_1 може здійснити будь-які платежі зі своїх рахунків, а проте не наводить належного обґрунтування в підтвердження ймовірного утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду у даній справі в разі невжиття таких заходів. Суд не погоджується з позицією заявника, що позовні вимоги у справі №918/745/19 та ймовірні позовні вимоги про стягнення збитків співвідносяться, оскільки зазначені позовні вимоги за своєю природою в розумінні статті 16 Цивільного кодексу України є різними.

Наведені заявником обставини за своїм змістом є припущеннями, що не можуть бути підставою для забезпечення позову, так як відповідна заява не може ґрунтуватися на самих лише припущеннях заявника.

На переконання суду, обставини зазначені заявником не можуть свідчити про неможливість чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому.

Отже суд робить висновок, що надані заявником обґрунтування не є достатніми вважати, що невжиття забезпечення позову може спричинити утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду у даній справі в разі невжиття таких заходів.

Суд вважає, що на час розгляду заяви про забезпечення позову заявник не обґрунтував необхідність вжиття таких заходів та не надав на підтвердження своєї позиції належних та допустимими доказів щодо наявності фактичних обставин, з якими процесуальний закон пов`язує застосування забезпечення позову. В поданих суду матеріалах відсутні докази та доводи, що належним чином обґрунтовують імовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

На думку суду, заявлені заходи забезпечення та обставини наведені на підтвердження необхідності вжиття таких заходів не відповідають критеріям розумності, обґрунтованості, адекватності та не забезпечують збалансованості інтересів сторін, зокрема щодо права ОСОБА_1 на отримання присудженого за судовим рішенням яке набуло законної сили.

Приймаючи до уваги принципи розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, забезпечуючи збалансованість інтересів сторін, та запобігаючи порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд підсумовує, що в задоволенні поданої заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

На підставі статей 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО ЗЕРНО" в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її підписання до Північно-західного апеляційного господарського суду України в порядку статей 254-259 Господарського процесуального кодексу України.

підписано 23.11.2020

Суддя Качур А.М.