РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2020Справа № 910/12414/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу в порядку загального позовного провадження

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ» (01033, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 82 Г, ОФІСИ 4,5)
до про1. Міністерства оборони України (03168, м.Київ, ПРОСПЕКТ ПОВІТРОФЛОТСЬКИЙ, будинок 6); 2. Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» (68003, Одеська обл., місто Чорноморськ, ПРОСПЕКТ МИРУ, будинок 28) визнання такою, що не підлягає виконанню банківську гарантію

Представники:

від Позивача: Новікова В.О. (представник на підставі ордеру);

від Відповідача - 1: Ніколова В.М. (представник на підставі витягу);

від Відповідача - 2: не з`явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України» (надалі також - «Відповідач - 1») та Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» (надалі також - «Відповідач - 2») про визнання такою, що не підлягає виконанню банківську гарантію.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для визнання такою, що не підлягає виконанню банківську гарантію від 18.01.2019 року №0GO191011/К, видану Публічним акціонерним товариством «МТБ БАНК».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2020 року відкрито провадження у справі №910/12414/20, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.09.2020 року.

03.09.2020 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2020 року відзив Публічного акціонерного товариства "МТБ БАНК" від 03.09.2020 року повернуто Заявнику без розгляду.

В підготовче судове засідання 16.09.2020 року з`явились представники позивача та відповідача-1; представник відповідача-2 не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 16.09.2020 року представником відповідача-1 подано відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2020 року, яка занесена до протоколу судового засідання, встановлено Позивачу строк до семи днів з дня отримання відзивів для надання відповідей на відзиви; встановлено Відповідачам строк до п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив для надання заперечень; продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче судове засідання на 07.10.2020 року.

16.09.2020 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію), після судового засідання, від Відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву.

23.09.2020 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2020 року відповідь на відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРУМ" у справі №910/12414/20 повернуто Заявнику без розгляду.

07.10.2020 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про зміну підстави позову.

В підготовче судове засідання 07.10.2020 року з`явились представники позивача та відповідачів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 року, яка занесена до протоколу судового засідання, прийнято заяву Позивача про зміну підстав позову, як додаткові письмові пояснення по справі, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.11.2020 року.

В судовому засіданні 11 листопада 2020 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи, викладені у позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Відповідача - 1 заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В судове засідання представник Відповідача - 2 не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Відповідач - 2 про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Приймаючи до уваги, що Відповідач - 2 був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Відповідача - 2 не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 11 листопада 2020 року, на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.01.2019 року з метою виконання забезпечення Договору постачання Публічне акціонерне товариство «МТБ БАНК» видало Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ» Банківську гарантію №0G0191011/К, за якою безвідклично та безумовно зобов`язалось виплатити Бенефіціару - Міністерству оборони України 21340891 грн. 70 коп. після одержання письмової вимоги Бенефіціара, в якій стверджується про те, що Принципал не виконав (неналежним чином виконав) свої зобов`язання щодо якості, кількості, строків постачання товару відповідно до Договору.

Термін дії гарантії з 18.01.2019 р. по 31.01.2020 р. і будь -яка письмова вимога Бенефіціарана оплату має бути отримана Гарантом за адресою: 03150, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, 15, корпус 1, літ. А.

Зобов`язання Гаранта перед Бенефіціаром припиняється у разі настання одного з випадків: сплати Гарантом суми, на яку видано гарантію; закінчення строку, на який видана гарантія; відмови Бенефіціара від своїх прав за гарантією, шляхом повернення Бенефіціаром Гаранту оригіналу цієї Гарантії. (а.с.31)

23.01.2019 року між Міністерством оборони України (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ» (Постачальник) за наслідками проведення процедури закупівлі № UA-2018-12-20-003197-а укладено Договір про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09130000-9) (паливо дизельне ДП-Арк-Євро5-В0), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) № 286/1/19/3, за умовами якого постачальник зобов`язався постачати у 2019 році нафти і дистилятів (09130000-9) (паливо дизельне ДП-Арк-Євро5-В0) (далі - продукція) для потреб Міністерства оборони України згідно специфікації, а замовник забезпечити приймання продукції та її оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно з нижчевикладеною специфікацією: (а.с.8-14)

Найменування продукціїГСТУ, ДСТУСтрок постачанняОдиниця виміруЗагальна кількістьЦіна за одиницю продукції (без ПДВ з витратами на завантаження продукції в місцях навантаження транспортними витратами)Загальна сума вартості продукції в грн. (без ПДВ з витратами на завантаження продукції в місцях навантаження та транспортними витратами)
Паливо дизельне ДП-Арк-Євро5-В0 та/або паливо дизельне ДП-Арк-Євро5-В0 (ДТ-З-К5, класс 2) (61-013-3049) ДСТУ 7688:201560 календарних днів з дати підписання договору (в термін до 24.03.2019 включно) тонн 15 588,0 22 817, 65 355 681 528, 20
Вартість продукції без ПДВ355 681 528, 20
Крім того ПДВ71 136 305, 64
Загальна вартість продукції з ПДВ426 817 833, 84
Загальна вартість продукції з ПДВ складає: 426 817 833 (чотириста двадцять шість мільйонів вісімсот сімнадцять тисяч вісімсот тридцять три) грн. 84 коп.

Відповідно до п. 3.3 Договору ціна за договором коригується за погодженнями сторін у порядку, визначеному статтею 36 Закону України "Про публічні закупівлі" не більше, ніж на 10 відсотків (протягом строку постачання продукції) у разі поставки не менше 30 відсотків від загального обсягу продукції за договором та документального підтвердження підстав.

Ціна за одиницю продукції, згідно з цим договором, може змінюватися через 30 днів, починаючи з моменту подання виконавцем цінової пропозиції, у випадку зміни офіційного курсу долара США (курс НБУ) більше ніж на 3 % пропорційно зміни такого курсу, а також пропорційно зміни індексу споживчих цін, біржових котирувань або показників Platts.

Зміна ціни оформлюється шляхом укладення відповідної додаткової угоди до даного договору.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що постачальником продукція постачається на умовах DDP до складу замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року згідно з установленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт та збереження в межах термінів, установлених діючими технічними умовами.

Згідно з п. 5.5. Договору він вважається виконаним при умові постачання 99% продукції.

Відповідно до п. 6.3 Договору постачальник зобов`язаний забезпечити постачання продукції у строки, встановлені договором; забезпечити постачання продукції, згідно специфікації та якість якої відповідає умовам, установленим розділом ІІ договору.

За умовами п. 8.2. Договору сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом п`яти календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідний документ - сертифікат, який видається Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами (п. 8.3 Договору).

Пунктом 8.5 Договору передбачено, що продовження строку (терміну) виконання зобов`язань (постачання товару, виконання робіт, надання послуг) можливе у випадку істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за договором у разі, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір, або уклали б його на інших умовах. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору він може бути змінений або розірваний за згодою сторін.

Відповідно до п. 8.6 Договору доказом виникнення істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за договором є відповідний документ виданий торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2019, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення. Після закінчення терміну дії договору, коригування зобов`язань здійснюються на підставі підписаних обома сторонами актів звіряння (п. 10.1 Договору).

Згідно з п. 11.1 Договору постачальник забезпечив виконання своїх зобов`язань за договором у розмірі 5% від суми договору (гарантія виконання зобов`язань від 18.01.2019 № 0GО191011/К на суму 21 340 891, 70 грн.).

Додатком № 12.1 до Договору про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09130000-9) (паливо дизельне ДП-Арк-Євро5-В0), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) №286/1/19/3 від 23.01.2019 року Сторони погодили порядок приймання продукції. (а.с.15)

Додатком № 12.2. до Договору про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09130000-9) (паливо дизельне ДП-Арк-Євро5-В0), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) №286/1/19/3 від 23.01.2019 року Сторони погодили рознарядку на постачання палива дизельного ДП-Арк-Євро5-В0 та/або паливо дизельне ДП-Арк-Євро5-В0 (ДТ-З-К5, клас 2) (61-013-3049) ДСТУ 7688:2015. (а.с.16)

Додатковою угодою №1 від 10.04.2019 року до Договору про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09130000-9) (паливо дизельне ДП-Арк-Євро5-В0), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) №286/1/19/3 від 23.01.2019 року Сторони домовились внести зміни до специфікації, а саме термін постачання продукції продовжено до 20.04.2019 (включно). (а.с.19-20)

16.04.2019 року Позивач звернувся до Міністерства оборони України з листом №1504-3 від 15.04.2019 року, в якому повідомив про зміну котирувань "Platts" у публікаціях "Platts European" та запропонував укласти додаткову угоду до договору на підставі пункту 3.3 цього правочину та частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", або розірвати спірний договір, що підтверджується копіями опису вкладення у цінний лист від 16.04.2019 р., накладної. (а.с.22-25)

Листом № 286/6/2937 від 24.04.2019 року Відповідач надав відповідь на вищевказаний лист позивача, зазначивши про відсутність підстав для розгляду його пропозиції та укладення відповідної додаткової угоди про збільшення ціни нафтопродуктів та продовження терміну їх постачання. (а.с.21)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги з урахуванням письмових пояснень від 07.10.2020 року, які прийняті Судом до розгляду, Позивач зазначає, що строк дії гарантії закінчився 31.01.2020 року, а ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2019 року по справі №910/4951/19 вжито заходи забезпечення позову, а саме зупинено дію договору №286/1/19/3 від 23.01.2019 року про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09130000-9) (паливо дизельне ДП-АРК-Євро5-В0), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) від 23.01.2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРУМ" та Міністерством оборони України, до винесення рішення судом по справі щодо внесення змін до зазначеного договору або до прийняття рішенням судом про розірвання договору. Тобто, з моменту зупинення дії договору з 18.04.2020 року до закінчення строків його виконання, а саме до 20.024.2020 р., залишилось 2 дні, а тому Позивач не міг виконувати вказаний договір та продовжувати постачати товар. За таких підстав, просить Суд визнати такою, що не підлягає виконанню банківську гарантію від 18.01.2019 року №0GO191011/К, видану Публічним акціонерним товариством «МТБ БАНК».

В обґрунтування заперечень на позовну заяву Відповідач - 1 зазначав, що Позивач свої зобов`язання з поставки товару у визначеній кількості та у встановлені строки не виконав, що свідчить про настання гарантійного випадку та сплати банківської гарантії, а тому подання вказаного позову є уникнення сплати гарантійної суми банком.

В обґрунтування заперечень на позовну заяву Відповідач - 2 зазначав, що наявні підстави для визнання такою, що не підлягає виконанню банківську гарантію від 18.01.2019 року №0GO191011/К, видану Публічним акціонерним товариством «МТБ БАНК».

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (стаття 20 Господарського кодексу України).

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України. Аналогічні положення містить статті 20 Господарського кодексу України.

Внаслідок видачі Банківської гарантії №0G0191011/К від 18.01.2019 року згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управленої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України.

Згідно зі статтею 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як встановлено Судом, 18.01.2019 року з метою виконання забезпечення Договору постачання Публічне акціонерне товариство «МТБ БАНК» видало Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ» Банківську гарантію №0G0191011/К, за якою безвідклично та безумовно зобов`язалось виплатити Бенефіціару - Міністерству оборони України 21340891 грн. 70 коп. після одержання письмової вимоги Бенефіціара, в якій стверджується про те, що Принципал не виконав (неналежним чином виконав) свої зобов`язання щодо якості, кількості, строків постачання товару відповідно до Договору.

23.01.2019 року між Міністерством оборони України (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ» (Постачальник) за наслідками проведення процедури закупівлі № UA-2018-12-20-003197-а укладено Договір про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09130000-9) (паливо дизельне ДП-Арк-Євро5-В0), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) № 286/1/19/3, за умовами якого постачальник зобов`язався постачати у 2019 році нафти і дистилятів (09130000-9) (паливо дизельне ДП-Арк-Євро5-В0) (далі - продукція) для потреб Міністерства оборони України згідно специфікації, а замовник забезпечити приймання продукції та її оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно з нижчевикладеною специфікацією: (а.с.8-14)

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.03.2020 року по справі №910/5573/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2020 року, встановлено, що починаючи з дати укладення спірного договору до квітня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торум" поставило відповідачу 11 087,831 тон дизельного палива, а недопоставлений обсяг палива станом на 18.04.2019 року склав 4 500,169 тон., що не заперечується відповідачем.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 року "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Відповідно до частини 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 129-1 Конституції України визначають, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, судове рішення у справі № 910/5573/19 не може бути поставлене під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі, не можуть йому суперечити, а тому факт виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ» умов Договору про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09130000-9) (паливо дизельне ДП-Арк-Євро5-В0), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) № 286/1/19/3 від 23.01.2019 року в частині здійснення поставки товару Міністерству оборони України 11 087,831 тон дизельного палива (недопоставлений обсяг палива станом на 18.04.2019 року склав 4 500,169 тон) підтверджено рішенням Господарського суду м. Києва від 12.03.2020 року у справі №910/5573/19, яке набрало законної сили.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2019 року, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення. Після закінчення терміну дії договору, коригування зобов`язань здійснюються на підставі підписаних обома сторонами актів звіряння (п. 10.1 Договору).

Додатковою угодою №1 від 10.04.2019 року до Договору про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09130000-9) (паливо дизельне ДП-Арк-Євро5-В0), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) №286/1/19/3 від 23.01.2019 року Сторони домовились внести зміни до специфікації, а саме термін постачання продукції продовжено до 20.04.2019 року (включно). (а.с.19-20)

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2019 року у справі №910/4951/19 вжито заходів забезпечення позову, а саме: зупинено дію договору №286/1/19/3 від 23.01.2019 про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09130000-9) (паливо дизельне ДП-АРК-Євро5-В0), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) від 23.01.2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торум" та Міністерством оборони України, до винесення рішення судом по справі щодо внесення змін до зазначеного договору або до прийняття рішенням судом про розірвання договору.

Суд зазначає, що вказана ухвала суду набрала законної сили 18.04.2019 року та станом на час вирішення даної справи не скасована, заходи забезпечення позову у вигляді зупинення дії спірного договору є чинними.

Таким чином, Суд зазначає, що враховуючи наявність ухвали Господарського суду міста Києва від 18.04.2019 року у справі №910/4951/19, якою зупинено дію Договору №286/1/19/3 від 23.01.2019 про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09130000-9) (паливо дизельне ДП-АРК-Євро5-В0), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) від 23.01.2019 року з 18.04.2020 року, Сторони були позбавлені можливості виконувати умови спірного Договору. За таких підстав, станом на момент ухвалення рішення у даній справі строк поставки товару Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ» не закінчився, так як на момент постановлення даної ухвали строк поставки був визначений по 20.04.2020 року.

18.01.2019 року з метою виконання забезпечення Договору постачання Публічне акціонерне товариство «МТБ БАНК» видало Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ» Банківську гарантію №0G0191011/К, за якою безвідклично та безумовно зобов`язалось виплатити Бенефіціару - Міністерству оборони України 21340891 грн. 70 коп. після одержання письмової вимоги Бенефіціара, в якій стверджується про те, що Принципал не виконав (неналежним чином виконав) свої зобов`язання щодо якості, кількості, строків постачання товару відповідно до Договору.

Термін дії гарантії з 18.01.2019 р. по 31.01.2020 р. і будь -яка письмова вимога Бенефіціарана оплату має бути отримана Гарантом за адресою: 03150, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, 15, корпус 1, літ. А.

Зобов`язання Гаранта перед Бенефіціаром припиняється у разі настання одного з випадків: сплати Гарантом суми, на яку видано гарантію; закінчення строку, на який видана гарантія; відмови Бенефіціара від своїх прав за гарантією, шляхом повернення Бенефіціаром Гаранту оригіналу цієї Гарантії. (а.с.31)

За змістом ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 561 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Відповідно до ст. 568 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором припиняється у разі: 1) сплати кредиторові суми, на яку видано гарантію; 2) закінчення строку дії гарантії; 3) відмови кредитора від своїх прав за гарантією шляхом повернення її гарантові або шляхом подання гаранту письмової заяви про звільнення його від обов`язків за гарантією.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 568 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором припиняється у разі закінчення строку дії гарантії.

Судом встановлено, що строк дії гарантії за Договором встановлено по 31.01.2020 року, що свідчить про її припинення та неможливість пред`явлення вимог за нею.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що станом на момент ухвалення рішення у даній справі дія Банківської гарантії №0G0191011/К від 18.01.2019 року є припиненою на підставі ст. 568 Цивільного кодексу України, у зв`язку з закінченням строку дії 31.01.2020 року.

За приписами ст. 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Проте, матеріали справи не містять, а Відповідачем - 1 в свою чергу не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження направлення письмової вимоги, в якій стверджується про те, що Принципал не виконав (неналежним чином виконав) свої зобов`язання щодо якості, кількості, строків постачання товару відповідно до умов Договору, на адресу Гаранта у строк до закінчення дії договору гарантії - 31.01.2020 року.

За таких підстав, Суд не приймає до уваги заперечення Відповідача - 1, викладені у відзиві на позовну заяву, що звернення Позивача до суду із даним позовом є намаганням уникнути відповідальності за порушення основного зобов`язання, оскільки Відповідач - 1 не скористався своїм правом на пред`явлення вимоги під час строку дії гарантії. Крім того, вказані доводи не впливають на наявність підстав для визнання гарантії такою, що не підлягає виконанню, оскільки питання понесення відповідальності за порушення строків поставки продукції має іншу правову природу та може бути предметом окремого претензійного та/або судового розгляду між сторонами.

Також Суд не вбачає підстав для надання правової оцінки доводам Позивача про зміну істотних умов, що зумовили затримку строків поставки продукції та висновку Торгово-промислової палати України з цих питань, оскільки наявність чи відсутність підстав для притягнення позивача до відповідальності не стосується заявленого спору та не є предметом доказування у цій справі.

Що стосується обраного Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ» способу захисту порушеного права, Суд зазначає.

Як встановлено у ч. 6 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 5 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

У мотивувальній частині наведеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", як правило, не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою.

Що ж стосується порушеного права, то таким слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Аналіз наведених вище норм дає змогу дійти висновку, що підставою для звернення до Суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Отже, припинення зобов`язання за гарантією стосується також прав боржника (принципала), оскільки в такому випадку він звільняється від відповідальності за регресними вимогами, з якими гарант може звернутися до нього у випадку стягнення з нього грошової суми за виданою гарантією. З огляду на таке, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про можливість обрання позивачем такого способу захисту своїх прав та інтересів як визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, що фактично є вимогою про визнання припиненим одностороннього правочину (гарантії).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 квітня 2019 року по справі №910/5723/18.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ» до Міністерства оборони України» та Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» про визнання такою, що не підлягає виконанню банківську гарантію є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються порівну на Відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ» - задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати такою, що не підлягає виконанню банківську гарантію від 18.01.2019 року №0GO191011/К, видану Публічним акціонерним товариством «МТБ БАНК» (68003, Одеська обл., місто Чорноморськ, ПРОСПЕКТ МИРУ, будинок 28, Ідентифікаційний код юридичної особи 21650966).

3. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м.Київ, ПРОСПЕКТ ПОВІТРОФЛОТСЬКИЙ, будинок 6, Ідентифікаційний код юридичної особи 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ» (01033, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 82 Г, ОФІСИ 4,5, Ідентифікаційний код юридичної особи 41367994) судовий збір у розмірі 1 051 (одна тисяча п`ятдесят одна) грн. 00 коп.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» (68003, Одеська обл., місто Чорноморськ, ПРОСПЕКТ МИРУ, будинок 28, Ідентифікаційний код юридичної особи 21650966) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ» (01033, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 82 Г, ОФІСИ 4,5, Ідентифікаційний код юридичної особи 41367994) судовий збір у розмірі 1 051 (одна тисяча п`ятдесят одна) грн. 00 коп.

5. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його 5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 20 листопада 2020 року.

Суддя О.В. Чинчин