ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.11.2020 м. Ужгород Справа № 907/26/20

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Білака Михайла Михайловича, с. Великі Ком`яти Виноградівського району Закарпатської області

до відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз», м. Ужгород

про визнання недійсним і скасування рішення комісії та скасування оперативно-господарської санкції

секретар судового засідання Корольчук М.М.

За участю представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ

Фізична особа-підприємець Білак Михайло Михайлович звернувся до суду з позовом яким просить скасувати рішення комісії Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» з розгляду актів про порушення від 08.10.2019, прийняте за результатами розгляду Акту про порушення № 1141 від 17.09.2019. Позов заявлено з огляду на положення Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільних систем, Правил постачання природного газу, Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», ст. ст. 1, 4, 21 ГПК України, ст. 16 ЦК України, ст. ст. 174, 179 ГК України.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, заперечивши проти задоволення позовних вимог, просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

30.01.2020 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

17.02.2020 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Підготовче засідання відкладалося неодноразово на підстав клопотань сторін та з метою дотримання змагальності судового процесу.

Ухвалою суду від 06.10.2020 підготовче засідання у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.11.2020.

Ухвалою суду від 04.11.2020 судовий розгляд справи по суті було відкладено до 18.11.2020 на підставі клопотання позивача про те, що він знаходиться на самоізоляції по місцю проживання після перенесеної хвороби, що унеможливлює забезпечити його участь в судовому засіданні, а з 02.11.2020 місто Ужгород віднесено до червоної зони дії карантину через поширення коронавірусу COVID-19.

В день проведення наступного засідання на адресу суду надійшло повторне клопотання позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою уповноваженого представника.

Розглянувши клопотання суд відмовляє в його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у випадку першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце підготовчого засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Проте, позивач вже не вперше не з`явився в засідання суду. Крім того, його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами. Отже, вказане клопотання задоволенню не підлягає.

Відповідач подав клопотання про розгляд справи без участі його уповноваженого представника.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами дослідження та оцінки доказів, поданих учасниками спору.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Правова позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до рішення відповідача від 08.11.2019, задоволено акт про порушення № 1141 від 17.09.2019. Відповідач вважає, що первинні документи, на підставі яких було прийнято рішення комісії АТ «Закарпатгаз» з розгляду актів про порушення від 08.10.2019 та розраховано донарахований об`єм та обсяг природного газу і його вартість на суму 451269,71 грн були складені з порушенням вимог, передбачених Кодексом газорозподільних систем.

Акт про порушення № 1141 від 17.09.2019, складений начальником ВЕБ Гуга М.М. з недотриманням вимог Кодексу ГРМ, а саме: п. 4 глави 5 Розділу XI (Порядок перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування об`ємів природного газу у разі виявлення порушень вимог цього Кодексу), так як даний Акт не відповідає за формою додатку 16, складений з порушенням прав позивача, зокрема права внести до нього свої зауваження і заперечення, копія акту позивачу в день його складання вручена не була.

На думку позивача, акт було складено без його присутності, без роз`яснення його змісту, тобто з порушенням його права подати зауваження і доповнення, тому підстав для подальшого прийняття комісією з розгляду актів про порушення 08.10.2019 рішення про задоволення Акту про порушення № 1141 від 17.09.2019 в останньої не було.

Також позивач вважає, що відповідачем неправильно і незаконно визначено об`єм та обсяг природного газу і його вартості, без правильного визначення періоду нарахування, без правильного визначення годин роботи об`єкта, що призвело до незаконного визначення необлікованого об`єму природного газу у 57009,60 м3 та нарахування (донарахування) оперативно-господарської санкції на суму 451269,72 грн.

Позивач стверджує, що у зв`язку з введення його в оману окремими працівниками і здійснення пуску газу без укладання договору на приєднання до газорозподільної системи (для приєднання, що є нестандартним), то дійсно він - ФОП Білак М.М. у виниклому спорі відповідно до роз`яснень Кодексу являвся несанкціонованим споживачем.

Позивач зазначає, що дійсно між ФОП Білак М.М. та АТ «Закарпатгаз» відсутній (не укладався) договір про газопостачання природного газу, тобто договірні відносини (саме з постачання природного газу) не здійснювались, але і несанкціонованого відбору природного газу з 17.03.2019 та несанкціонованого підключення з боку позивача вчинено не було.

Позивач додатково зазначив, що ні він (ні хтось) інший не здійснював несанкціонований відбір природного газу, зокрема, на встановлення несанкціонованого газопроводу, оскільки були два договори, які проплачені позивачем та в період з 03.09.2019 було побудовано мережу внутрішнього газопостачання в с. Великі Ком`яти, вул. Л.України, Виноградівського району до печі, вчинено приєднання до ГРМ, а вже 17.09.2019 року (саме з цього дня) було зроблено пробний пуск газу, для того, щоб визначити добове споживання для можливості замовлення необхідної кількості об`єму газу.

Заперечення відповідача

Відповідач надав відзив на позовну заяву, яким у задоволенні позову просив відмовити, зазначивши наступне.

ФОП Білак М.М. відмовився від підписання акту про порушення. Відповідно до п. 4 Глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ відмова несанкціонованого споживача від підпису акту про порушення підтверджено відеозйомкою. В порядку глави 5 розділу XI Кодексу акт про порушення в присутності ФОП Білака М.М. 08.10.2019 розглянуто та задоволено комісією АТ «Закарпатгаз».

При цьому, відповідач посилається на ст. 1 Закону України «Про нафту і газ», газ - корисна копалина, яка є товарною продукцією. Тому, бездоговірне та безобліковане споживання природного газу неможливе. Відтак, необлікований обсяг природного газу через несанкціонований відбір становить збитки Оператора ГРМ.

Наявність шкоди полягає в тому, що необлікований внаслідок несанкціонованого відбору несанкціонованого відбору об`єм природного газу закуплений АТ «Закарпатгаз» для забезпечення обсягів власних виробничо-технологічних потреб та становить втрати природного газу з газорозподільної системи Закарпатської області, оператором якої є АТ «Закарпатгаз».

Причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідача (наявністю несанкціонованого газопроводу, через який витрати природного газу не обліковуються) та наслідком (шкодою) проявляються в тому, що внаслідок бездоговірного, безоплатного, безоблікованого споживання природного газу через несанкціонований газопровід, газорозподільному підприємству заподіяно збитки, що полягають у необлікованих обсягах природного газу, які АТ «Закарпатгаз» закуповує для виробничо-технологічних потреб.

Оскаржуване рішення комісії з розгляду актів про порушення від 08.10.2019 не містить будь-яких розрахунків, відтак доводи позивача у цій частині не можуть бути підставою для його скасування. За результатами розгляду акту про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково) або необхідність додаткового обстеження чи перевірки або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. Викладені позивачем позовні вимоги можуть бути запереченнями у разі пред`явлення до нього позову про стягнення вартості розподіленого об`єму природного газу.

Розроблення та погодження АТ «Закарпатгаз» проектної документації не звільняє позивача від відповідальності за безоблікове (без опломбованого та повіреного вузла обліку), бездоговірне (без укладання договору на постачання та розподіл природного газу) та безоплатне споживання природного газу. Згідно з п. 1 Глави 3 Розділу VI Кодексу, здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Складений працівниками АТ «Закарпатгаз» акт про порушення, містить всі реквізити, передбачені встановленою Кодексом ГРМ примірною формою акту про порушення, а те, що Товариством використовується в роботі більш конкретизована форма акту про порушення, ніж визначена в примірному додатку до Кодексу, жодним чином не порушує та не суперечить нормам Кодексу ГРМ.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

17.09.2019 працівниками АТ «Закарпатгаз» складено акт про порушення № 1141, яким встановлено наявність несанкціонованого газопроводу.

Як вбачається з акту про порушення, позивач відмовився підписувати акт про порушення.

В подальшому, відповідач направив позивачу лист від 20.09.2019 № 10820, вказавши про те, що акт про порушення, розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу, будуть розглянуті на комісії з розгляду актів про порушення 01.10.2019 о 10.00-14.00 годин у приміщенні ПАТ «Закарпатагаз» за адресою: м. Ужгород, вул. Погорєлова, 2, як це передбачено главою 5 розділу ХІ Кодексу ГРС.

Крім цього, відповідач повторно направив позивачу лист від 01.10.2019, вказавши про те, що акт про порушення, розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу, будуть розглянуті на комісії з розгляду актів про порушення 08.10.2019 о 10.00-14.00 годин у приміщенні ПАТ «Закарпатагаз» за адресою: м. Ужгород, вул. Погорєлова, 2, як це передбачено главою 5 розділу ХІ Кодексу ГРС.

Вказаний лист отримано особисто позивачем, про що свідчить підпис позивача, на листі від 01.10.2019 а саме: «отримано особисто в руки ФОП Білак М.М. 01.10.19 підпис».

В подальшому, рішенням комісії з розгляду актів про порушення від 08.10.2019 задоволено акт про порушення № 1141 від 17.09.2019, складений за адресою: Закарпатська обл., Виноградівський район, село Великі Ком`яти, вулиця Л. Українки, 3 Б, стосовно непобутового споживача - Фізичної особи-підприємця Білака Михайла Михайловича.

Як вбачається з рішення комісії, позивач на засідання комісії з`явився, однак від підпису рішення комісії з розгляду актів про порушення відмовився.

Також 08.10.2019 було видано акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу споживачу - ФОП Білаку М.М., відповідно до якого остаточний розрахунок вартості компенсації 57009,60 м. куб. природного газу становить 451 269,72 грн.

В подальшому, позивач звернувся з заявою про скасування (перегляд) рішення комісії по розгляду актів про порушення ПАТ «Закарпатгаз» від 08.10.2019 до Сектору НКРЕКП у Закарпатській області, Головного управління Держпродспоживслужби у Закарпатській області та до АТ «Закарпатгаз» (звернення від 23.10.2019), яким просив скасувати проведені донарахування у сумі 451269,72 грн. та скасувати Акт від 17.09.2019 року, а також зробити всі необхідні роботи по встановленню приладів обліку газу на об`єкті в с. Великі Ком`яти, вул. Л. Українки, 3 Б, Виноградівського району, підключення та пуску газопостачання до даного об`єкту в найкоротші строки відповідно до умов договорів.

Листом від 27.11.2019 № 39-19/605 «Щодо розгляду звернення», Сектором НКРЕКП у Закарпатській області надано відповідь ФОП Білаку М.М. та АТ «Закарптагаз», яким вказало на те, що АТ «Закарпатгаз» необхідно привести свої дії у відповідність до вимог чинних нормативно-правових актів та врегулювати відносини із споживачем природного газу ФОП Білак М.М. шляхом скасування донарахування обсягу природного газу за адресою об`єкта споживача (Виноградівський район, с. Великі Ком`яти, вул. Л. України, буд. № 3 Б), про що письмово повідомити Сектор у місячний термін з наданням відповідних пояснень та копій підтверджуючих документів.

Листом АТ «Закарпатгаз» від 23.12.2019 № 88003.2-лв-5589-1219 «Щодо результатів розгляду звернення ФОП Білак М.М.» (з урахуванням листа Сектору НКРЕКП від 27.11.2019 № 39-19/05) вказало на те, що вимога Сектору НКРЕКП щодо скасування донарахувань обсягу природного газу ФОП Білак М.М. не ґрунтується ні на положеннях Кодексу ГРМ, ні на фактичних обставинах справи. Чітко не зазначено конкретні порушення Кодексу ГРМ, що могли бути підставою для скасування донарахування. Відтак, проведене донарахування здійснено Товариством відповідно до положень глав 4,5 розділу XI Кодексу ГРМ - на підставі акту про порушення, який в подальшому задоволений комісією з розгляду актів про порушення.

Також у листі-відповіді відповідач зазначив, що відмова від підпису споживача ФОП Білак М.М. належним чином в порядку положень глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ зафіксовано відеозйомкою. При цьому, ненадання відеозйомки до акту про порушення не є підставою для скасування акту про порушення.

Відтак, відповідач вказав на те, що Товариством у повній мірі дотримано положення Кодексу ГРМ щодо документування наявності несанкціонованого газопроводу на об`єкті за адресою: вул. Л. Українки, ЗБ, с. В. Ком`яти Виноградівського району.

Протиправність рішення комісії з розгляду актів про порушення від 08.10.2019, яким задоволено Акт про порушення № 1141 від 17.09.2019, складений за адресою: село Великі Ком`яти, вулиця Л. Українки, 3 Б, стосовно непобутового споживача - Фізичної особи-підприємця Білака Михайла Михайловича, і стала підставою для звернення позивачем до суду з позовом про визнання недійсним рішення комісії з розгляду актів про порушення від 08.0.2019 та скасування оперативно-господарської санкції.

ПРАВОВА ОЦІНКА СУДУ

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" (далі Закон) Постановою від 30.09.2015р. N2494 затверджено Кодекс газорозподільних систем (далі - Кодекс), який визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Відповідно до пункту 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРС: дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.

За змістом глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу, в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення.

В той же час, згідно з п 2. Глави 1 Розділу VI Кодексу, доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу», розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 4.3. Розділу IV Правил безпеки системи газопостачання № 285 від 15.05.2015, до пуску газу на об`єкти систем газопостачання складається акт приймання в експлуатацію об`єктів систем газопостачання та акти згідно з вимогами ДБН В.2.5-20-2001 (ДБН В.2.5-20:2018) "Газопостачання".

Пунктом 4 Глави 1 Розділу Х Кодексу, передбачено, що передача (розподіл, споживання) природного газу до/з газорозподільної системи здійснюється за умови наявності комерційного вузла обліку природного газу.

Аналогічні вимоги щодо обов`язкової наявності у непобутового споживача вузла обліку газу, передбачені п. 3 ст. 18 Закону України «Про ринок природного газу».

Згідно з п. 1 Глави 3 Розділу VI Кодексу, здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Пунктом 4 глави I Розділу I Кодексу газорозподільних систем (далі Кодекс) визначено наступні поняття:

- несанкціонований відбір природного газу - відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема цього Кодексу;

- несанкціонований газопровід - самовільно під`єднаний газопровід (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаний, зокрема вварений, врізаний, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу);

17.09.2019 працівниками АТ «Закарпатгаз» на об`єкті нерухомості, що згідно з реєстром прав власності на нерухоме майно належить Білак М.М та на якому здійснює підприємницьку діяльність ФОП Білак М.М (витяг з реєстру платників єдиного податку додається) за адресою: Закарпатська обл., Виноградівський район, село Великі Ком`яти, Вулиця Л. Українки, 3 Б, виявлено порушення на ринку природного газу, яке передбачене та кваліфікуються Кодексом як несанкціонований відбір (крадіжка) природного газу, а саме: наявність несанкціонованого газопроводу (підпункт 1 пункту 1 глави 2 Розділу ХІ Кодексу).

Вказане порушення належним чином, з дотриманням положень глави 5 Розділу ХІ Кодексу, за участю ФОП Білак М.М. зафіксовано актом про порушення від 17.09.2019.

ФОП Білак М.М. відмовився від підписання акту про порушення. Відповідно до п. 4 Глави 5 Розділу ХІ Кодексу ГРМ відмова несанкціонованого споживача від підпису акту про порушення підтверджено відеозйомкою.

Доказів протилежного позивач суду не надав.

Відповідно до положень глави 5 Розділу ХІ Кодексу акт про порушення у присутності ФОП Білак М.М. 08.10.2019 розглянуто та задоволено комісією АТ «Закарпатгаз» з розгляду актів про порушення.

Пунктом 1 Глави 4 Розділу ХІ Кодексу визначено, що у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за номінальною потужністю газового обладнання споживача (несанкціонованого споживача) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про нафту і газ», газ - корисна копалина, яка є товарною продукцією. Відтак бездоговірне та безоблікове споживання природного газу є неможливим.

За положеннями статті 59 Закону України «Про ринок природного газу», суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом. Відповідно до пункту 2 частини 2 даної статті правопорушенням на ринку природного газу, зокрема є, несанкціонований відбір природного газу.

Заходи з приєднання до газорозподільчої мережі, а саме заходи, які забезпечуються Оператором ГРМ в рамках договору на приєднання та вартість послуги Оператора ГРМ з приєднання об`єкта замовника (плат за приєднання), включать, зокрема:

- закупівлю, встановлення та приймання експлуатацію вузла обліку в точці вимірювання;

- розробку проекту зовнішнього газопостачання (за його необхідності та у разі визначення Оператора ГРМ виконавцем розробки цього проекту);

- підключення газових мереж зовнішнього газопостачання в місці забезпечення потужності (за їх наявності);

- підключення газових мереж внутрішнього газопостачання замовника в точці приєднання;

- пуск газу на об`єкт замовника та укладання договору розподілу природного газу з урахуванням вимог Кодексу ГРМ.

З огляду на це, безпідставними є твердження щодо укладення позивачем договорів, а саме договору на приєднання до газорозподільчої мереж від 31.01.2019 року та договору підряду на будівництво мереж внутрішнього газопостачання від 05.02.2019, а також розроблення проектної документації, оскільки факт укладення вищезазначених договорів, розроблення та погодження АТ «Закарпатгаз» проектної документації не звільняє позивача від відповідальності за безоблікове (без опломбованого та повіреного вузла обліку) та бездоговірне (без укладання договору на постачання та розподіл природного газу) та безоплатне споживання природного газу.

Тобто, визначальною ознакою для здійснення господарської діяльності на об`єкті замовника є здійснення пуску газу та укладення внаслідок цього договору розподілу природного газу, як основного договору, який підтверджує безумовне та беззаперечне право на законне та правомірне здійснення господарської діяльності (у даному випадку випікання хіба у пекарні), чого позивачем зроблено не було та ним не заперечується.

Як зазначено вище, згідно до п 2. Глави 1 Розділу VI Кодексу, доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу», розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 4.3. Розділу IV Правил безпеки системи газопостачання № 285 від 15.05.2015, до пуску газу на об`єкти систем газопостачання складається акт приймання в експлуатацію об`єктів систем газопостачання та акти згідно з вимогами ДБН В.2.5-20-2001 (ДБН В.2.5-20:2018) "Газопостачання".

Пунктом 4 Глави 1 Розділу Х Кодексу передбачено, що передача (розподіл, споживання) природного газу до/з газорозподільної системи здійснюється за умови наявності комерційного вузла обліку природного газу.

Згідно з п. 1 Глави 3 Розділу VI Кодексу, здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Кодекс ГРС, яким затверджено форму акту про порушення, є підзаконним нормативно-правовим актом, оскільки він затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494.

Разом з тим, даний нормативно-правовий документ затверджує виключно примірну форму акту про порушення.

Таки чином, безпідставними є доводи позивача про те, що складений працівниками АТ «Закарпатгаз» акт про порушення не відповідає формі, наведеній у додатку 16 Кодексу ГРС, у зв`язку з тим, що він містить всі необхідні реквізити передбачені встановленою Кодексом ГРС примірною формою акту про порушення, а те, що відповідачем використовується в роботі більш конкретизована форма акту про порушення, ніж визначена в примірному додатку до Кодексу ГРС жодним чином не порушує та не суперечить нормам Кодексу газорозподільних систем.

Доводи позивача щодо неналежного складу комісії суд також відхиляє, оскільки відповідно до наказу відповідача від 05.10.2018 № 03.2На-273-1018 «Про склад комісії з розглядів актів про порушення (не побутові споживачі)», затверджено постійно діючу комісію по розгляду актів про порушення не побутових споживачів, про що надано суду відповідну копію наказу.

Водночас, як убачається з матеріалів справи, відповідачем надано докази того, що метрологічна організація та територіальний орган Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) не могли забезпечити своїх представників для участі на постійній основі у складі комісії з розгляду актів про порушення, про що свідчить лист Державного підприємства «Закарпаттястандартметрологія» від 12.09.2018р. № 277/04-13 та лист сектору НКРЕКП від 13.09.2018 № 39-19/215.

Предметом розгляду справи є визнання недійсним та скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення від 08.10.2019 та скасування оперативно-господарської санкції.

Відтак, доводи позивача щодо неправильних розрахунків необлікованого об`єму природного газу суд відхиляє та вважає безпідставними, оскільки оскаржуване рішення комісії з розгляду актів про порушення від 08.10.2020 року не містить будь-яких розрахунків, що не може бути підставою для його скасування.

Відповідно до п. 11 Глави 5 Розділу ХІ Кодексу ГРС, за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково) або необхідність додаткового обстеження чи перевірки або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного суду, викладеною в постанові від 06.02.2019 року у справі № 522/12901/17, за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "ЕК"Одесаобленерго" щодо скасування протоколу № 67 від 29.06.2017 року та визнання неправомірними дій комісії ПАТ "ЕК "Одесаобленерго" по розгляду Акту про порушення, такі вимоги не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду. Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування протоколу щодо розгляду акта про порушення ПКЕЕ та визнання дій комісії щодо розгляду зазначеного акта неправомірними, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

Вказані твердження додатково підтверджуються наступним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів.

Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

За змістом абз. 2 п. 12 гл. 5 розділу ХІ Кодексу ГРС споживач має право оскаржити об`єм та/або вартість донарахованого природного газу в судовому порядку.

Отже, позовна вимога стосовно оскарження рішень комісії з розгляду актів про порушення щодо задоволення акта про порушення та донарахування об`єму природного газу, оформлених протоколом, має розглядатися судом як вимога про визнання повністю або частково недійсним акта оператора ГРМ відповідно до ч. 2 ст. 20 ГК України, що узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 14.01.2020 у справі № 910/17955/17 (провадження № 12-137гс19).

Щодо застосування адміністративно-господарських санкцій

Відповідно до ст. 235 Господарського кодексу України за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку. До суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором. Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання.

За змістом ч. 1 ст. 236 ГК України видами оперативно-господарських санкцій, які сторони можуть передбачати у господарських договорах, є:

1) одностороння відмова від виконання свого зобов`язання управненою стороною, із звільненням її від відповідальності за це - у разі порушення зобов`язання другою стороною; відмова від оплати за зобов`язанням, яке виконано неналежним чином або достроково виконано боржником без згоди другої сторони; відстрочення відвантаження продукції чи виконання робіт внаслідок прострочення виставлення акредитива платником, припинення видачі банківських позичок тощо;

2) відмова управненої сторони зобов`язання від прийняття подальшого виконання зобов`язання, порушеного другою стороною, або повернення в односторонньому порядку виконаного кредитором за зобов`язанням (списання з рахунку боржника в безакцептному порядку коштів, сплачених за неякісну продукцію, тощо);

3) встановлення в односторонньому порядку на майбутнє додаткових гарантій належного виконання зобов`язань стороною, яка порушила зобов`язання: зміна порядку оплати продукції (робіт, послуг), переведення платника на попередню оплату продукції (робіт, послуг) або на оплату після перевірки їх якості тощо;

4) відмова від встановлення на майбутнє господарських відносин із стороною, яка порушує зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ГК України: підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії порушнику зобов`язання.

Отже, оперативно-господарські санкції можуть полягати в односторонній відмові від господарського зобов`язання (повністю або частково) або в односторонній зміні його умов. Оперативно-господарські санкції застосовуються відповідною особою - стороною зобов`язання в односторонньому порядку, а їх перелік та порядок вжиття визначаються виключно положеннями договору, укладеного між сторонами. Мета застосування зазначених санкцій - припинення або запобігання повторенню порушень зобов`язання шляхом оперативного впливу на правопорушника. Оперативно-господарські санкції застосовуються виключно за рішенням управненої сторони й спрямовані на корегування подальшої поведінки порушника господарського зобов`язання в майбутньому.

Однак одностороннє визначення однією стороною господарського зобов`язання розміру боргу іншої сторони зазначеному не відповідає.

Аналогічний висновок щодо правової природи нарахування вартості недоврахованого обсягу енергоресурсів зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 14.01.2020 у справі № 910/17955/17 (провадження № 12-137гс19).

Отже, нарахування вартості необлікованого об`єму природного газу, здійснені оператором ГРМ, не є ні збитками у розумінні законодавства, яке регулює правовідносини у сфері ринку природного газу, ні оперативно-господарською санкцією в розумінні господарського законодавства, а є платою за природний газ.

Таким чином, рішенням комісії з розгляду актів про порушення від 08.10.2019, яким задоволено акт про порушення № 1141 від 17.09.2020 стосовно споживача - Фізичної особи-підприємця Білка Михайла Михайловича є законним, прийнятим з дотриманням Кодексу ГРС.

Висновки суду

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №№ 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

За рішенням від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Розглянувши спір на підставі поданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Розподіл судових витрат

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 129, 236-238, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 24.11.2020.

Суддя Л.В. Андрейчук