ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2020 р. Справа№ 910/7879/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Разіної Т.І.

при секретарі судового засідання: Горді В.В.

за участі представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 28.10.2020

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.08.2020

у справі № 910/7879/20 (суддя: Ломака В.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрус-Кондитер»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо»

про стягнення 850 071, 02 грн

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовної заяви та заяви про забезпечення позову

Товариство з обмеженою відповідальністю «Петрус-Кондитер» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо» про стягнення 832 731, 84 грн основного боргу, 2 737, 75 грн 3 % річних та 14 601, 33 грн пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2020 відкрито провадження у справі № 910/7879/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.07.2020 року.

04.08.2020 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача № 01-17/2/205 від 04.08.2020, в якій останній просив суд вжити заходи забезпечення пред`явленого ним позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у розмірі 850 071, 02 грн., що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Гіппо» та знаходяться на будь-яких рахунках у будь-яких банківських установах (банках), а також на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

Заява мотивована тим, що відповідно до відомостей з реєстру судових рішень наявний значний масив господарських спорів, у яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Гіппо» виступає відповідачем, що, на думку заявника, свідчить про системне невиконання відповідачем своїх зобов`язань перед контрагентами. Крім того, позивач посилається на відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» рухомого та нерухомого майна, на яке може бути звернуто стягнення, а також розмір статутного капіталу відповідача, який становить лише 18 500, 00 грн.

1.2 короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2020 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрус-Кондитер» про забезпечення позову № 01-17/2/205 від 04.08.2020 задоволено. Ухвалено вжити заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у розмірі 850 071 грн 02 коп, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ГІППО» та знаходяться на будь-яких рахунках у будь-яких банківських установах (банках), а також на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті Товариству з обмеженою відповідальністю «ГІППО» і знаходяться у нього або в інших осіб.

Ухвала суду мотивована тим, що судом встановлено обґрунтованість посилань позивача у справі на факт наявності великої кількості судових спорів про стягнення грошових коштів, відповідачем у яких є Товариство з обмеженою відповідальністю «ГІППО». Вказана обставина підтверджена доданою позивачем до заяви про вжиття заходів забезпечення позову роздруківкою процесуальних документів (у тому числі процесуальних судових) із сайту «Судова влада України» та Єдиного державного реєстру судових рішень. Крім того, наданою позивачем інформаційною довідкою з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно підтверджується факт відсутності у власності відповідача об`єктів нерухомого майна.

А крім того, суд дійшов висновку, що враховуючи наявну можливість здійснити відповідачем розпорядчі дії щодо грошових коштів позивача на користь третіх осіб, оскільки сума позову є досить значною для позивача, є підстави вважати, що при невжитті заходів забезпечення позову виконання рішення буде ускладнено.

1.3 короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з вказаною ухвалою про забезпечення позову, Товариство з обмеженою відповідальністю «Гіппо» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.08.2020 у справі №910/7879/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрус-Кондитер» про забезпечення позову.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2020 для розгляду справи №910/7879/20 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя: Тарасенко К.В., судді - Іоннікова І.А., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №910/7879/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.08.2020. Розгляд апеляційної скарги призначено на 07.10.2020. Роз`яснено позивачу право подати відзив на апеляційну скаргу.

25.09.2020 від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, до якого не було долучено доказів направлення відповідачу.

06.10.2020 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

16.10.2020 від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 у даній справі, яким позовні вимоги задоволено частково та вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 832 731,94 грн основного боргу, 14 518,56 грн пені, 2 722,23 грн. 3% річних, а також вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

07.10.2020 судове засідання не відбулось у зв`язку з погіршенням епідеміологічної ситуації та перебуванням головуючої судді Тарасенко К.В. у відпустці.

Ухвалою від 08.10.2020 розгляд апеляційної скарги призначено на 28.10.2020.

22.10.2020 від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу з доказами направлення копії відповідачу.

У судове засідання 28.10.2020 представник позивача з`явився та надав пояснення по суті спору.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Апелянт зазначає, що доводи відповідача щодо відсутності підстав для забезпечення позову не були заслухані та не були враховані, натомість подана позивачем заява не містить належного доказового обґрунтування щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідач також зазначає, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій, які б були направлені на неможливість виконання рішення у випадку задоволення позову, а крім того відповідачем у лютому та березні 2020 року сплачувались позивачу кошти з метою погашення наявної заборгованості.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи та доводи позивача щодо наявності підстав для забезпечення позову і прийняв законне та обґрунтоване рішення про наявність підстав для забезпечення позову.

2.4. інші процесуальні дії у справі

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки представники суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представника відповідача.

Мотивувальна частина

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини

Товариство з обмеженою відповідальністю «Петрус-Кондитер» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо» (далі - відповідач) про стягнення 832 731, 84 грн. основного боргу, 2 737, 75 грн. 3 % річних та 14 601, 33 грн. пені.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказує на те, що 20.12.2018 року між ним та відповідачем було укладено договір поставки № 201218-17/1Г, відповідно до умов якого позивач зобов`язався передати у власність, а відповідач прийняти та оплатити товар. Відповідач, всупереч взятим на себе зобов`язанням, товар вчасно та у повному обсязі не оплатив, унаслідок чого за ним утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування штрафних санкцій, у зв`язку з чим позивач вирішив звернутись до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2020 відкрито провадження у справі № 910/7879/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.07.2020 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.07.2020 підготовче судове засідання відкладено на 04.08.2020 року.

04.08.2020 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява позивача № 01-17/2/205 від 04.08.2020, в якій останній просив суд вжити заходи забезпечення пред`явленого ним позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у розмірі 850 071, 02 грн., що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Гіппо» та знаходяться на будь-яких рахунках у будь-яких банківських установах (банках), а також на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

3.2 обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначених відповідно до них правовідносин а також доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Звертаючись з заявою про забезпечення позову, позивач вказує на наявність значного масиву господарських спорів, у яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Гіппо» виступає відповідачем, що, на думку заявника, свідчить про системне невиконання відповідачем своїх зобов`язань перед контрагентами. Крім того, позивач посилається на відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» рухомого та нерухомого майна, на яке може бути звернуто стягнення, а також розмір статутного капіталу відповідача, який становить лише 18 500, 00 грн.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, про наявність обставин для забезпечення позову може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

(Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 21.03.2018 року у справі №904/5971/17, постанові від 07.06.2018 року у справі №910/23468/17, постанові від 04.06.2018 року у справі №910/23741/17, постанові від 04.05.2018 року у справі №910/339/18).

При цьому, дослідивши предмет спору, а саме: «стягнення 850 071,02 грн» та обраний заявником спосіб забезпечення позову: «накладення арешту на грошові кошти у розмірі 850 071 грн 02 коп, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ГІППО», колегія суддів зазначає, що заявлений спосіб забезпечення є співмірним з предметом спору.

В свою чергу, сама по собі наявність судових спорів не свідчить про наявність підстав для забезпечення позову, однак дає підстави вважати, що відповідач недобросовісно виконує зобов`язання, а з урахуванням відсутності відомостей про наявність майна, на яке може бути накладено стягнення у випадку задоволення позову, дає підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення у випадку задоволення позову.

Системний аналіз положень частини 1 статті 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України дає підстави дійти висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені у частинах 2, 5, 6, 7 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Дослідивши матеріали справи та додані до заяви про забезпечення позову докази, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про обґрунтованість посилань позивача у справі на факт наявності великої кількості судових спорів про стягнення грошових коштів, відповідачем у яких є Товариство з обмеженою відповідальністю «ГІППО», що свідчить про недобросовісну поведінку відповідача.

Вказана обставина підтверджена доданою позивачем до заяви про вжиття заходів забезпечення позову роздруківкою процесуальних документів (у тому числі процесуальних судових) із сайту «Судова влада України» та Єдиного державного реєстру судових рішень. Крім того, наданою позивачем інформаційною довідкою з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно підтверджується факт відсутності у власності відповідача об`єктів нерухомого майна.

З урахуванням наведених вище обставин, а також того, що предмет спору (стягнення грошових коштів) відповідає обраному позивачем способу забезпечення позову (накладення арешту на грошові кошти відповідача у межах суми позову, а також на грошові кошти у межах суми позову, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб), суд дійшов висновку про обґрунтованість вжиття заходів забезпечення позову у даному випадку. Позивачем належними та допустимими доказами обґрунтовано дійсну можливість утруднення чи неможливість виконання рішення в майбутньому, в разі задоволення його позовних вимог.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18.

4 ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1 висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Заявником за допомогою належних, допустимих та достатніх доказів доведено доцільність застосування заявлених заходів забезпечення позову, з урахуванням предмету спору та наданих доказів.

4.2 посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Згідно з нормами ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, серед іншого, позов забезпечується: накладанням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; встановленням обв`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Суд може застосовувати кілька заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому оцінка факту істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення повинна здійснюватись не тільки за критерієм пов`язаності і співмірності заходів забезпечення позову з заявленими вимогами, а також виходячи з фактичних обставин, які можуть свідчити про неправомірність поведінки відповідача та порушення прав позивача.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Колегія суддів відхиляє доводи відповідача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме, що судом доводи відповідача щодо відсутності підстав для забезпечення позову не були заслухані та не були враховані, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Доводи відповідача щодо не доведення вчинення відповідачем дій, які б були направлені на неможливість виконання рішення у випадку задоволення позову, колегією суддів відхиляються, з огляду на підтвердження матеріалами справи вчинення відповідачем дій щодо недобросовісного виконання зобов`язань.

Колегія суддів враховує доводи відповідача, що ним у лютому та березні 2020 року сплачувались позивачу кошти з метою погашення наявної заборгованості, однак вказані дії вчинялись ще до пред`явлення позову, а докази вчинення відповідних дій в подальшому - відсутні.

Не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції і доводи апелянта, щодо накладення арешту на рахунки з яких здійснюється виплата заробітної плати, оскільки вказані обставини стосуються порядку виконання оскаржуваної ухвали, а не її законності та обґрунтованості.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу суду прийнято у відповідності з вимогами процесуального права, підстав її скасовувати або змінювати не вбачається, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.08.2020 у справі № 910/7879/20 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.08.2020 у справі № 910/7879/20 залишити без задоволення.

7 РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1. У зв`язку зі залишенням без змін ухвали місцевого господарського суду, розподіл сум судового збору здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 255, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.08.2020 у справі № 910/7879/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.08.2020 у справі № 910/7879/20 залишити без змін.

3. Матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 06.08.2020 у справі № 910/7879/20 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано після виходу головуючого судді з лікарняного 23.11.2020.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді І.А. Іоннікова

Т.І. Разіна