10 листопада 2020 року
Справа № 907/525/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Чумака Ю. Я.- головуючого, Дроботової Т. Б., Пількова К. М.,
секретар судового засідання - Лелюх Є. П.,
представники сторін у судове засідання не з`явилися,
розглянув у судовому засіданні заяву Виноградівської міської ради
з процесуальних питань (про розподіл судових витрат і поворот виконання судового рішення) у справі
за позовом Фермерського господарства ?Колос?
до Виноградівської міської ради
про визнання незаконним та скасування рішення Виноградівської міської ради від 21.03.2001 ?Про інвентаризацію земель КСГП "8 Березня?.
У серпні 2018 року Фермерське господарство "Колос" звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Виноградівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення 16-ої сесії 23-го скликання міськради від 21.03.2001 ?Про інвентаризацію земель КСП "8 Березня?".
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 21.05.2019, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 04.12.2019, позов задоволено повністю: визнано незаконним та скасовано рішення міськради від 21.03.2001 "Про інвентаризацію земель КСП "8 Березня".

Постановою Верховного Суду від 13.10.2020 касаційну скаргу Виноградівської міської ради задоволено: рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.05.2019 і постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 у справі № 907/525/18 скасовано; ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову; стягнуто з Фермерського господарства "Колос" на користь Виноградівської міської ради 6167,00 грн витрат зі сплати судового збору за розгляд справи в суді апеляційної та касаційної інстанцій; наказ доручено видати Господарському суду Закарпатської області.

До закінчення судових дебатів представник відповідача зробив заяву про розподіл судових витрат, посилаючись на положення частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

У строк, передбачений частиною 8 статті 129 ГПК України, 19.10.2020 (що вбачається зі штампу вхідної кореспонденції Касаційного господарського суду) Виноградівська міська рада звернулася до Верховного Суду із заявою з процесуальних питань, у якій просить винести додаткове рішення, яким вирішити питання розподілу судових витрат, які відповідач поніс у зв`язку з розглядом справи в суді першої та касаційної інстанцій; вирішити питання про поворот виконання судового рішення, з посиланням на положення статей 315, 333 ГПК України.

Так, Виноградівська міська рада зазначила, що:

- під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач поніс витрати на правничу допомогу у сумі 14 000,00 грн, про що було подане відповідне клопотання та додано докази, а саме: копію договору BMP - 3 від 17.09.2018; копію додатку до договору; копію акта ВМР-3/1 від 02.11.2018; копію акта BMP - 3/2 від 10.12.2018; копію платіжних доручень від 10.12.2018 № 394 та від 05.11.2018 № 351.

- відповідач поніс витрати на правничу допомогу в суді касаційної інстанції у сумі 11 200,00 грн, на підтвердження чого надав копію акта BMP -3/3 від 16.10.2020 та платіжного доручення від 16.10.2020 № 1152;

- на виконання постанови суду апеляційної інстанції у даній справі Виноградівська міська рада оплатила позивачеві понесені витрати у сумі 15 300 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, 8 000 грн на відшкодування витрат за проведення експертизи, 1 762,00 грн на відшкодування витрат зі сплаті судового збору, на підтвердження понесення яких заявник надав платіжні доручення від 29.01.2020 № 61 та № 62.

26.10.2020 Фермерське господарство ?Колос? звернулося до Верховного Суду з клопотанням про зменшення заявлених Виноградівською міською радою судових витрат та залишенням заяви Виноградівської міської ради про розподіл судових витрат без розгляду у зв`язку з порушенням вимог частини 8 статті 129 ГПК України посилаючись на те, що:

- Виноградівська міська рада не подавала до закінчення судових дебатів доказів понесених нею судових витрат пов`язаних з наданням їй правничої допомоги в суді апеляційної та касаційної інстанції;

- заяву Виноградівської міської ради подано 20.10.2020 на розгляд Касаційного господарського суду з пропуском встановленого частиною 8 статті 129 ГПК України строку;

- в порушення вимог частини 8 статті 129 та статей 73, 74, 80 ГПК України Виноградівською міською радою не надсилалося і не надавалося на адресу Фермерського господарства "Колос" доказів понесених нею судових витрат при розгляді справи в суді апеляційної та касаційної інстанції, за виключенням копій касових ордерів зі сплати судового збору за подачу апеляційної та касаційної скарг;

- у договорі про надання правничої допомоги ВМР-3 від 17.09.2018 та в додатку № 1 до цього договору не передбачено перелік послуг та їх ціну пов`язані з діяльністю адвоката в суді апеляційної та касаційної інстанції;

- Фермерським господарством ?Колос? не надано копії відповідних доказів на підтвердження встановлення ціни послуг, виконання послуг та проведення їх оплати Виноградівською міською радою за надані послуги в судах апеляційної та касаційної інстанції.

Фермерське господарство "Колос" вважає, що судові витрати Виноградівської міської ради пов`язані з оплатою послуг на правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції складають в сумі 5900 грн, з яких:

- 300 грн - надані юридичні консультації,

- 1400 грн - написання відзиву на позовну заяву (1 шт. вартістю 700 грн) та заперечення на відповідь на відзив (1 шт. вартістю 700 грн),

- 1400 грн - написання заяви про залучення третіх осіб (1 шт. вартістю 700 грн) та заяви про застосування строків позовної давності (1 шт. вартістю 700 грн),

- 2800 грн - участь в судових засіданнях адвоката.

На виконання вимог ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.10.2020 Виноградівською міською радою було надано Суду докази надіслання заяви від 19.10.2020 щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, зокрема, квитанцію поштового відправлення від 06.11.2020.

У свою чергу, Фермерське господарство "Колос" 09.11.2020 надіслало до Верховного Суду уточнення до клопотання про зменшення суми судових витрат після ознайомлення з матеріалами заяви Виноградівської міської ради щодо вирішення питання про розподіл судових витрат.

Розглянувши заяву Виноградівської міської ради про відшкодування судових витрат у справі та заперечення на неї, Верховний Суд вважає, що зазначену заяву необхідно задовольнити частково з огляду на таке.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4)пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1- 3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19).

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 цього Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (наведений правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до положень частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом частин 3 та 4 наведеної статті додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому складі та в тому самому порядку, що й судове рішення.

Як убачається із матеріалів справи, 17.09.2018 між Виноградівською міською радою (замовник) і адвокатом Пшеницькою Г. В. (виконавець) укладено договір про надання послуг № ВМР-3.

Пунктом 3.5 цього договору визначено, що вартість послуг, наданих виконавцем за умовами цього договору складає 700 грн за одну людино-годину/одиницю роботи грн.

Відповідно до матеріалів справи представником відповідача у судах усіх інстанцій була адвокат Пшеницька Г. В. (після укладення шлюбу прізвище змінено на Суязова Г.В. - свідоцтво про шлюб від 10.09.2019), повноваження якої у суді першої інстанції підтверджуються довіреністю від 27.12.2017 і свідоцтвом від 25.05.2015 серії ЗР № 21/1015 про право на заняття адвокатською діяльністю, у суді касаційної інстанції підтверджуються ордером від 09.01.2020 і свідоцтвом від 05.12.2019 серії ЗР № 21/1015 про право на заняття адвокатською діяльністю.

Зі змісту акта ВМР-3/1 від 02.11.2018 та акта BMP-3/2 від 10.12.2018 здачі-приймання наданих послуг убачається, що виконавець (адвокат Пшеницька Г.В) здав, а замовник (Виноградівська міська рада) прийняв юридичні послуги - правничу допомогу, вартістю 10 500,00 грн і 3 500,00 грн відповідно.

Згідно з актом ВМР-3/1 від 02.11.2018 сума 10 500,00 грн, заявлена відповідачем до стягнення з позивача, складається із:

- надання консультацій у справі № 907/525/18 - 1 400 грн (700 грн*2),

- написання відзиву на позовну заяву у справі № 907/525/18 - 4 900,00 грн (700 грн * 7),

- участь у судовому засіданні 27.09.2018 у справі № 907/525/18 - 700,00 грн (700 грн * 1),

- написання клопотання про залучення третіх осіб у справі № 907/525/18 - 700,00 грн (700 грн * 1),

- написання заяв з процесуальних питань про застосування строків позовної давності № 907/525/18 - 1 400 грн (700 грн*2),

- участь у судовому засіданні 25.10.2018 у справі № 907/525/18 - 1 400 грн (700 грн*2).

Згідно з актом ВМР-3/2 від 10.12.2018 сума 3 500,00 грн, заявлена відповідачем до стягнення з позивача, складається із:

- написання адвокатського запиту та збір доказів у справі № 907/525/18 - 700,00 грн (700 грн * 1),

- написання заперечення на відповідь на відзив у справі № 907/525/18 - 2 100,00 грн (700 грн * 3),

- участь у судових засіданнях 20.11.2018 та 29.11.2018 у справі № 907/525/18 - 700 грн (700 грн*1).

Суму 14 000,00 грн сплачено згідно з платіжними дорученнями від 05.11.2018 № 351 та від 10.12.2018 № 394.

Зі змісту акта ВМР-3/3 здачі-приймання наданих послуг від 16.10.2020 убачається, що виконавець (адвокат Суязова Г.В) здав, а замовник (Виноградівська міська рада) прийняв юридичні послуги - правничу допомогу, вартістю 11 200,00 грн.

Згідно з актом ВМР-3/3 від 16.10.2020 сума 11 200,00 грн, заявлена відповідачем до стягнення з позивача, складається із:

- написання та надіслання касаційної скарги до Верховного Суду у справі № 907/525/18 - 5 600,00 грн (700 грн * 8),

- написання та подання до Верховного Суду заяви про усунення недоліків касаційної скарги у справі № 907/525/18 - 700,00 грн (700 грн * 1),

- написання клопотання до Верховного Суду про зупинення дії рішення господарського суду Закарпатської області від 21 травня 2019 року та постанови Західного апеляційного господарського суду від 04 грудня 2019 року по справі № 907/525/18 - 700,00 грн (700 грн * 1),

- написання заяви до Верховного Суду про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 907/525/18 - 700,00 грн (700 грн * 1),

- написання та подання клопотання до Верховного суду про поновлення провадження у справі № 907/525/18 - 700,00 грн (700 грн * 1),

- написання та подання письмових пояснень до Верховного Суду у справі № 907/525/18 із врахуванням Постанови Великої Палати у справі № 907/29/19.

Суму 11 200,00 грн сплачено згідно з платіжним дорученням від 16.10.2020 № 1152, тобто після судового засідання у справі № 907/525/18, що відбулося 13.10.2020.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аргументи позивача про те, що Виноградівська міська рада не подавала до закінчення судових дебатів доказів понесення нею судових витрат пов`язаних з наданням їй правничої допомоги в суді апеляційної та касаційної інстанції є безпідставними, оскільки вимоги частини 8 статті 129 ГПК України надають можливість стороні подати такі докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Доводи Фермерського господарства "Колос", що заяву Виноградівської міської ради на розгляд Касаційного господарського суду подано 20.10.2020 з пропуском встановленого частиною 8 статті 129 ГПК України строку є помилковими, з огляду на таке.

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До ухвалення Верховним Судом постанови від 13.10.2020 у судовому засіданні представник відповідача зробила заяву про розподіл судових витрат.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (частина 5 статті 254 Цивільного кодексу України).

Відповідно до штемпеля вхідної кореспонденції Касаційного господарського суду заяву Виноградівської міської ради з процесуальних питань подано 19.10.2020, тобто у межах строку, передбаченого частиною 8 статті 129 ГПК України. За змістом протоколу створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису, який було утворено під час отримання від Суязової Г. В. (адвокат Виноградівської міської ради) заяви з процесуальних питань щодо винесення додаткового рішення, датою та часом його складання визначено 19.10.2020 о 15:39:10.

Посилання відповідача на те, що у договорі про надання правничої допомоги ВМР-3 від 17.09.2018 та в додатку № 1 до нього не передбачено перелік послуг та їх ціну пов`язані з діяльністю адвоката в суді апеляційної та касаційної інстанції є помилковим, оскільки відповідно до пункту 2.1 цього договору замовник замовляє, а виконавець зобов`язується надати замовнику послуги юридичного характеру - правничу допомогу у справі № 907/525/18 в усіх інстанціях, види послуг передбачені у пункті 2.2 цього договору.

Пунктом 2.2 договору про надання правничої допомоги ВМР-3 від 17.09.2018 наведено види послуг: надання консультацій, ознайомлення з матеріалами справи, складання проектів заяв по суті справи та заяв з процесуальних питань, передбачених чинним процесуальним законодавством України; представництво інтересів замовника перед державними органами, органами місцевого самоврядування, правоохоронними органами, у суді першої та апеляційної інстанції (в тому числі в адміністративних судах та кримінальних справах), Верховному суді України, збирання матеріалів, доказів, участь у судових засіданнях, інші послуги юридичного характеру на потребу замовника.

Пунктом 3.5 цього договору визначено, що вартість послуг, наданих виконавцем за умовами цього договору складає 700 грн за одну людино-годину/одиницю роботи грн.

Додатком 1 до договору про надання правничої допомоги ВМР-3 від 17.09.2018 Виноградівська міська рада і адвокат Пшеницька (Суязова) Г. В. погодили розрахунок вартості послуг.

Дослідивши заяву Виноградівської міської ради з процесуальних питань щодо винесення додаткового рішення та вирішення питання розподілу судових витрат, які відповідачем понесено у зв`язку з розглядом справи в суді першої та касаційної інстанцій, врахувавши заперечення позивача щодо такого розподілу цих витрат, надані заявником докази, ступінь складності справи, підтверджену документально вартість робіт та детальний опис виконаних робіт, сплату заявником такої суми витрат виконавцю (адвокатові Суязовій (Пшеницькій) Г. В.), Верховний Суд вважає, за необхідне зазначити таке.

На переконання колегії суддів, написання та подання до Верховного Суду заяви про усунення недоліків касаційної скарги у справі № 907/525/18, яка за змістом акта ВМР-3/3 від 16.10.2020 оцінена у 700 грн, не підлягає розподілу між сторонами, оскільки недоліки касаційної скарги допустила сама адвокат Суязова Г. В. при подачі касаційної скарги (не було додано належних доказів щодо наявності у адвоката повноважень на представництво відповідача).

Послуга пов`язана з написанням клопотання до Верховного Суду про зупинення дії рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.05.2019 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 у справі № 907/525/18 у сумі 700 грн, також не підлягає розподілу, оскільки відповідно до ухвали Касаційного господарського суду від 19.02.2020 судом було відмовлено у задоволенні такого клопотання через його необґрунтованість.

З огляду на викладене, виходячи із загальних засад господарського законодавства щодо принципів диспозитивності, змагальності сторін, рівності усіх учасників, зважаючи на надані заявником документи, які є належними та допустимими доказами з огляду на положення статей 76, 77 ГПК України, враховуючи всі аспекти та характер спірних правовідносин у справі, Суд вважає, що заявлені відповідачем витрати на правничу допомогу у розмірі 25 200 грн підлягають задоволенню в частині 23 800 грн (25 200 грн - (700 грн + 700 грн)), оскільки їх аргументовано та доказово не спростовано позивачем і вони відповідають встановленим критеріям.

Щодо доводів позивача про необхідність залишення заяви Виноградівської міської ради про розподіл судових витрат без розгляду у зв`язку з її не надісланням відповідачем на адресу Фермерського господарства "Колос", колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

На виконання вимог ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.10.2020 Виноградівською міською радою було надано Суду докази надіслання заяви від 19.10.2020 щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, зокрема, квитанцію поштового відправлення від 06.11.2020.

Тобто, права позивача на заперечення проти розподілу витрат не порушені. 09.11.2020 Фермерське господарство "Колос" надіслало до Верховного Суду уточнення до клопотання про зменшення суми судових витрат після ознайомлення з матеріалами заяви Виноградівської міської ради щодо вирішення питання про розподіл судових витрат.

Щодо вимог заявника про вирішення питання повороту виконання судового рішення, Суд вважає за необхідне зазначити таке.

За змістом частини 1 статті 333 ГПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення, він, зокрема, відмовляє в позові повністю.

Під час прийняття Верховним Судом постанови від 13.10.2020 не було жодних підстав для здійснення повороту виконання, оскільки відповідно до частин 5, 6 статті 333 ГПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем

Заяву про поворот виконання рішення суду і такі документи було подано відповідачем до суду касаційної інстанції лише після ухвалення постанови від 13.10.2020.

Згідно із частиною 9 статті 333 ГПК України якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З огляду на викладене, підстав для розгляду заяви відповідача про поворот виконання судового рішення не вбачається.

Отже, з огляду на наведені положення чинного законодавства, зважаючи на принципи диспозитивності та змагальності, співмірності, необхідності та розумності судових витрат, докази, надані на підтвердження зазначених витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви Виноградівської міської ради з процесуальних питань щодо винесення додаткового рішення та вирішення питання розподілу судових витрат шляхом стягнення з Фермерського господарства ?Колос? витрат у загальній сумі 23 800 грн, що складаються з 14 000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції і 9 800,00 грн - у суді касаційної інстанції, а у задоволенні решти вимог зазначеної заяви необхідно відмовити.

Керуючись статтями 86, 123, 126, 129, 244, 333 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Виноградівської міської ради з процесуальних питань у справі № 907/525/18 задовольнити частково.

Стягнути з Фермерського господарства ?Колос? на користь Виноградівської міської ради 23 800 (двадцять три тисяч вісімсот) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу в судах першої та касаційної інстанції.

Відмовити у задоволенні решти вимог заяви Виноградівської міської ради з процесуальних питань.

Наказ доручити видати Господарському суду Закарпатської області.

Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

К. М. Пільков