ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.11.2020м. ДніпроСправа № 904/2673/20
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Комунальник"

про стягнення 11 833,39 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судового засідання: Кулебі Т.Ю.

Представники:

Позивача - не з`явився

Відповідача - не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 10 803,89 грн. - пені, 934,08 грн. - 3% річних, 95,42 грн. - індексу інфляції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2020 вирішено перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 904/2673/20 за правилами загального позовного провадження.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що підприємство Відповідача є комунальною власністю територіальної громади Магдалинівської селищної ради. Основними суб`єктами наповнення рахунку за надані підприємством послуги є заклади та установи бюджетної сфери. Надходження грошових коштів з приватного сектору становить лише малу частину. У зв`язку з тим, що фінансування бюджетних установ та організацій за рахунок коштів загального та спеціальних фондів бюджету прямо залежить від наявності коштів на відповідних реєстраційних рахунках державної казначейської служби, Відповідач проводить розрахунки з Позивачем при надходженні відповідних коштів на рахунок підприємства. Цей факт є основною причиною з якої Відповідач вчасно не розрахувався з Позивачем. Відповідач, відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", заключив з Позивачем договори реструктуризації заборгованості та забезпечує їх виконання.

У відповіді на відзив Позивач вказав, що Відповідач, як юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями за спірним Договором і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь яких третіх осіб, в тому числі Державного казначейства України. Крім того, відповідно до умов спірного Договору постачання (п.1.2.) отриманий Відповідачем природний газ використовується виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами. А відтак, стан розрахунків за отриманий природний газ залежить виключно від платіжної дисципліни підприємств-споживачів теплової енергії. Згідно вимог чинного законодавства кошти, що сплачуються бюджетними установами, спрямовуються на оплату за природний газ за іншими договорами постачання в автоматичному режимі із застосуванням рахунків зі спеціальним режимом використання та не мають жодного прямого відношення до спірних відносин. Таким чином, посилання Відповідача на те, що фактично його фінансування прямо залежить від наявності коштів на відповідних реєстраційних рахунках казначейської служби та Відповідач проводить розрахунки після надходження коштів з цих рахунків, не звільняє його від відповідальності за проведення невчасних розрахунків з Позивачем. Стосовно укладення договорів реструктуризації, то, згідно зі ст. 5 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016 для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31.12.2016. Позивачем поставлений природний газ у період з листопада 2018 по квітень 2019. Таким чином, спірні відносини не підпадають під дію ст. 5 Закону. Сам лише факт укладення договорів реструктуризації (за іншими договорами поставки) жодним чином не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Позивач у судове засідання не прибув подав клопотання про розгляд справи без участі представника Позивача.

Відповідач, у жодне судове засідання явку свого представника не забезпечив, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належно, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями, що повернулися на адресу суду з відміткою про отримання Відповідачем кореспонденції суду №059, №91.

В ході розгляду даної справи Господарським судом Дніпропетровської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Секретарем судового засідання, для вжиття всіх необхідних заходів повідомлення сторони про розгляд справи, передавалися телефонограми Відповідачеві за номером, який зазначений у позові, за вказаним номером телефонограми прийняв В.о. начальника підприємства - Шорохов Д.К.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

У судовому засіданні досліджено надані сторонами докази.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

26.11.2018 сторонами укладено Договір №3759/18-КП-3 постачання природного газу (далі Договір).

05.12.2018 сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору постачання природного газу від 26.11.2018 №3759/18-КП-3, у якій сторони погодили викласти розділи 1-12 Договору в новій редакції:

Згідно з п.1.1. Договору Постачальник (Позивач) зобов`язався поставити Споживачеві (Відповідачеві) природний газ, а Споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями (п.1.2. Договору).

Постачальник передає Споживачу в період з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2019 (включно) замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 22,399 тис.куб.метрів, у тому числі по місяцях (далі розрахункові періоди): листопад 2018 - 0,817; грудень 2018 - 7,032, всього: 7,849; січень 2019 - 5,901, лютий 2019 - 4,405; березень 2019 - 3,944, всього: 14,25; квітень 2019 - 0,3, всього - 0,3 (п.2.1. Договору, в редакції Додаткової угоди №3 від 20.03.2019).

У Додатковій угоді №5 від 11.04.2019 сторони погодили замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу у квітні 2019 - 0,090 тис.куб.м. Сторони домовилися, що загальний обсяг (об`єм) природного газу, який постачальник передає Споживачу в період з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно) визначається з урахуванням вищезазначених змін.

Відповідно до п. 3.1. Договору Постачальник передає Споживачеві газ у загальному потоці газу у разі передачі:

- природного газу власного видобутку - у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи;

- імпортованого газу - у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи.

Право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ Споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді оформлюється актом приймання-передачі газу (п.3.8. Договору).

Загальна вартість цього Договору дорівнює вартості фактично використаного за цим Договором природного газу (п.4.3. Договору).

Оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу (п.5.1. Договору).

Оплата за природний газ здійснюється таким чином:

1) Споживач перераховує на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений Постачальником Споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на Споживача поширюються вимоги підпункту 2 пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання:

2) в будь-якому випадку, Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений газ відповідно до пункту 5.1. цього Договору;

3) з поточного рахунка Споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника та зараховуються як оплата за природний газ поставлений Постачальником Споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на Споживача не поширюються вимоги підпункту 2 пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання;

Кошти, які надійшли від Споживача на рахунок із спеціальним режимом використання, відкритий в установі уповноважених банків, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором;

4) шляхом зарахування Постачальником коштів, що надійшли від Споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим Договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у Споживача за цим Договором.

Кошти, які надійшли від Споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором;

5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється Споживачем на поточний рахунок Постачальника (п.5.3. Договору).

Споживач зобов`язаний: прийняти газ в кількості, зазначеній в п.2.1. даного Договору, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим Договором (підпункт 6 п.6.2. Договору).

У разі прострочення Споживачем оплати згідно пунктів 5.1., 5.6. цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.7.2. Договору).

На виконання умов Договору, у період з листопада 2018 по квітень 2019, Позивач постачав Відповідачеві природний газ на загальну суму 165 597,68 грн., що підтверджуються актами приймання - передачі природного газу (від 30.11.2018 за листопад 2018 на суму 6 113,29 грн., від 31.12.2018 за грудень 2018 на суму 52 617,73 грн., від 31.01.2019 за січень 2019 на суму 44 154,89 грн., від 28.02.2019 за лютий 2019 на суму 32 960,90 грн., від 31.03.2019 за березень 2019 на суму 29 084,92 грн., від 30.04.2019 за квітень 2019 на суму 665,95 грн.).

За даними Позивача, Відповідач за поставлений природний газ розраховувався несвоєчасно, чим порушив умови, передбачені п. 5.1 Договору.

З посиланням на п. 7.2 Договору, за період прострочення Відповідачем оплати, Позивач нарахував пеню у розмірі 10 803,89 грн. за період з 26.01.2019 до 23.09.2019.

Посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України, на прострочений борг Відповідача Позивач нарахував 3% річних - 934,08 грн. за період з 26.01.2019 до 23.09.2019, індекс інфляції - 95,42 грн. за період з квітня 2019 по серпень 2019.

Нарахування проводилися окремо за кожним актом.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є: факт поставки газу, порушення Споживачем умов Договору в частині своєчасної оплати спожитого газу, наявність підстав та правильність нарахування штрафних санкцій.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76, 77 визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач позов заперечує з наведених у відзиві підстав.

Однак, Відповідач не надав суду доказів своєчасної оплати за спожитий за Договором газ чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи Позивача не спростував, документів на підтвердження обставин викладених у відзиві не надав.

Щодо укладання договорів реструктуризації, то, згідно зі ст. 5 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016 для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31.12.2016. Предметом спору у даній справі є несвоєчасна оплата природного газу, поставленого Позивачем у період з листопада 2018 по квітень 2019. Отже, спірні відносини не підпадають під дію ст. 5 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Дослідивши надані до матеріалів справи докази, перевіривши розрахунки Позивача, суд визнає їх правильними та обґрунтованими, оскільки матеріалами справи підтверджено та не спростовано Відповідачем неналежне виконання останнім умов Договору в частині своєчасної оплати поставленого Позивачем природного газу за наведений період.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов слід задовольнити, до стягнення з Відповідача на користь Позивача належать 10 803,89 грн. - пені, 934,08 грн. - 3 % річних, 95,42 грн. - індексу інфляції.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Комунальник" - задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Комунальник", 51100, Дніпропетровська область, Магдалинівський район, смт Магдалинівка, вул. Комарова, 41 (код 32447471) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6 (код 20077720) 10 803,89 грн. - пені, 934,08 грн. - 3 % річних, 95,42 грн. - індексу інфляції, 2 102,00 грн. - судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк, передбачений ст.256 ГПК України, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Повне судове рішення складене 23.11.2020

Суддя С.Г. Юзіков