ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

23.11.2020м. ДніпроСправа№ 904/6256/20

Суддя Назаренко Н.Г. , розглянувши матеріали

за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "ОЗЕЛЕНИТЕЛЬ", м. Дніпро

про стягнення 27 273,95 грн.

ВСТАНОВИВ:

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "ОЗЕЛЕНИТЕЛЬ" 27 273,95 грн. за мировою угодою.

Позовні вимоги обґрунтовані, тим, що в межах провадження у справі № 24/5005/9644/2011 (на стадії застосування до боржника процедури санації) ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2017 затверджено мирову угоду від 25ю.05.2017, якою, заборгованість ПАТ "ОЗЕЛЕНИТЕЛЬ" перед кредиторами другої черги розстрочено у справі на 18 місяців, починаючи із місяця наступного за місяцем, у якому буде затверджено Господарським судом Дніпропетровської області дану мирову угоду та зобов`язано боржника здійснити виплату зазначеної заборгованості щомісячно у сумі, що становить 1/18 від суми включеної до реєстру вимог кредиторів другої черги реєстру з правом сплати щомісячних платежів частками або в повному обсязі, але не меншим, ніж визначено п. 3.6.1. Мирової угоди.

Заборгованість перед кредиторами шостої черги розстрочено у справі на 18 місяців, починаючи із місяця наступного за місяцем, у якому було остаточно погашено вимоги кредитора четвертої черги та зобов`язано боржника здійснити виплату зазначеної заборгованості щомісячно у сумі, що становить 1/18 від суми включеної до реєстру вимог кредиторів шостої черги реєстру з правом сплати щомісячних платежів частками або в повному обсязі, але не меншим, ніж визначено п. 3.9.1. Мирової угоди.

Позивач зазначає, що як свідчать дані звіту по заборгованість ПРАТ "ОЗЕЛЕНИТЕЛЬ" зі сплати страхових відшкодувань до Фонду соціального страхування України за ІІ квартал 2019 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 27 273,95 грн., що виникла внаслідок неналежного виконання з його буку умов Мирової угоди, строк погашення по якій настав 01.02.2019.

Дослідивши зміст позову та додані до нього документи, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у прийнятті позову, оскільки позовна заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 частини першої статті 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У статті 3 КАС України наведено визначення таких понять: суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; позивач-особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Відповідно до ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За правилами частини першої та пункту 5 частини другої статті 17 КАС України юрисдикцію адміністративних судів поширено на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема на публічно-правові спори за зверненням такого суб`єкта у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У частині другій статті 1205 ЦК України встановлено, що у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, визначено Законом № 1105-XIV.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 цього Закону Фонд є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Основними принципами страхування від нещасного випадку, зокрема, є: своєчасне та повне відшкодування шкоди страховиком; обов`язковість страхування від нещасного випадку осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством про працю, а також добровільність такого страхування для осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та громадян-суб`єктів підприємницької діяльності.

За пунктом 2 частини другої статті 45 Закону № 1105-XIV (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) роботодавець як страхувальник зобов`язаний своєчасно та повністю нараховувати і сплачувати в установленому порядку страхові внески до Фонду.

За змістом статей 15, 46 цього Закону Фонд - це некомерційна самоврядна організація, яка провадить збір та акумулювання страхових внесків.

Відповідно до абзацу дванадцятого пункту 8 частини першої статті 7 цього Закону до повноваження правління Фонду належить затвердження Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат.

Якщо виникає спір через те, що на вимогу робочого органу Фонду виплатити капіталізовані платежі для задоволення вимог, що виникли із зобов`язань суб`єкта підприємницької діяльності, який зареєстрував припинення підприємницької діяльності, відшкодувати шкоду заподіяну здоров`ю громадянину, та за умови, що виплата капіталізованих платежів не пред`являються суб`єкту підприємницької діяльності в рамках відносин, пов`язаних з банкрутством суб`єктів підприємницької діяльності, то на такий спір поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції та який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. При цьому особа, яка здійснює публічно-владні управлінські функції, може ініціювати судове вирішення такого спору лише на виконання своїх повноважень у випадках, установлених законом. Наведене узгоджується і з положеннями статей 4, 5, 19 чинного КАС України, які визначають поняття публічно-правового спору, суб`єкта владних повноважень, закріплюють право на звернення до суду та межі юрисдикції адміністративних судів.

У цій справі Фонд діє як один із суб`єктів владних повноважень, реалізовує насамперед надані йому владні управлінські повноваження щодо поповнення Фонду публічними коштами, під якими, серед іншого, розуміються кошти фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини першої статті 1 Закону України від 11 лютого 2015 року № 183-VIII «Про відкритість використання публічних коштів»), а також недоїмки зі сплати соціальних платежів чи капіталізацію цих платежів.

Отож характер спірних відносин, що склався у цій справі, статус, компетенція, роль Фонду та його робочих органів у цих відносинах, предмет та правова природа спору дають підстави визнати, що відносини, пов`язані із виплатою страхувальником у передбачених законодавством випадках капіталізованих платежів із застосуванням правил Порядку № 765, є відносинами зі сфери публічно-правових, у яких Фонд та його робочі органи не виступають на рівних засадах з іншими учасниками відповідних відносин, а здійснюють владні управлінські функції, спрямовані на забезпечення державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав.

У цих відносинах Фонд не позбавлений права звернутися до адміністративного суду як суб`єкт владних повноважень для виконання покладених на нього Законом № 1105-XIV функцій за вирішенням спору щодо обов`язку страхувальника виплатити капіталізовані платежі на задоволення вимог, що виникли із зобов`язань відшкодувати шкоду, заподіяну здоров`ю громадян, застрахованих у Фонді.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 820/315/17, від 30.05.2018 року у справі № 822/1472/17, від 06.06.2018 року у справі № 811/289/16, від 17.10.2018 року у справі № 822/1544/16.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Пунктом 6 статті 175 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Суд роз`яснює заявнику, що розгляд вказаного позову віднесений до юрисдикції адміністративних судів.

Керуючись нормами статей 4, 20, 175, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області до Публічного акціонерного товариства "ОЗЕЛЕНИТЕЛЬ" про стягнення 27 273,95 грн. за мировою угодою - відмовити.

Позову заяву з доданими до неї документами повернути Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області.

Додаток:

- позовна заява з доданими до неї документами, в т. ч. платіжне доручення №7457 від 26.10.2020 про сплату судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 23.11.2020.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Назаренко