ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.11.2020 Справа № 905/1709/20

Господарський суд Донецької області у складі:

Судді Фурсової С.М.,

при секретарі судового засідання Корецькій А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу за позовом Приватного акціонерного товариства Хліб (юридична адреса: 84116, Донецька область, м. Слов`янськ, пров. Богомольця, 68; )

до відповідача Дочірнього підприємства Санаторно-курортний реабілітаційний центр Слов`янський курорт Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця (84110, Донецька область, м.Слов`янськ, вул. Пушкінська, 2; ),

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця (01033, місто Київ, вул. Шота Руставелі, будинок 39/41; ),

про стягнення 67897,57 гривень, з яких основний борг у розмірі 41194,25 гривень, пеня у розмірі 7503,30 гривень, інфляційні втрати у розмірі 535,32 гривень, 3% річних у розмірі 1114,93 гривень, відсотки за користування коштами у розмірі 9310,97 гривень, штраф у розмірі 8238,80 гривень, -

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явились

від відповідача: не з`явились

від третьої особи: не з`явились

В С Т А Н О В И В

Приватне акціонерне товариство «Хліб» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов`янський курорт» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про стягнення 67897,57 гривень, з яких основний борг у розмірі 41194,25 гривень, пеня у розмірі 7503,30 гривень, інфляційні втрати у розмірі 535,32 гривень, 3% річних у розмірі 1114,93 гривень, відсотки за користування коштами у розмірі 9310,97 гривень, штраф у розмірі 8238,80 гривень.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2020 для розгляду даної справи визначено суддю Фурсову С.М.

Позов обґрунтований тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір поставки хлібобулочних виробів №18 від 03.01.2014, відповідно до якого позивач зобов`язався виробити та передати у власність відповідачу хлібобулочні вироби, а відповідач прийняти та оплатити замовлену продукцію. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, продукцію поставив, однак, відповідач, своєчасно отриману продукцію не оплатив чим порушив умови договору. У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача 67897,57 гривень, з яких основний борг у розмірі 41194,25 гривень, пеня у розмірі 7503,30 гривень, інфляційні втрати у розмірі 535,32 гривень, 3% річних у розмірі 1114,93 гривень, відсотки за користування коштами у розмірі 9310,97 гривень, штраф у розмірі 8238,80 гривень.

Ухвалою суду від 25.09.2020 позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Хліб» залишено без руху на підставі ч.1 ст. 174 ГПК України, встановлено строк у п`ять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків шляхом надання суду належних доказів направлення на юридичну адресу відповідача копій позовної заяви та доданих до неї документів.

В межах встановленого судом строку позивачем усунуті недоліки позовної заяви, у зв`язку з чим ухвалою суд від 13.10.2020 відкрито провадження у справі №905/1709/20; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи; залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця (01033, місто Київ, вул. Шота Руставелі, будинок 39/41; ); судове засідання призначено на 29.10.2020.

Ухвалою суду від 29.10.2020 відкладено судове засідання на 17.11.2020, продовжено учасникам справи строк для надання заяв по суті.

У судове засідання 17.11.2020 представники сторін не з`явились. Про місце, дату та час проведення судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, в інший спосіб своєї позиції на довів.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.9 ст.165 ГПК України).

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В

03.01.2014 між Приватним акціонерним товариством Хліб (далі постачальник, позивач) та Дочірнім підприємством Санаторно-курортний реабілітаційний центр Слов`янський курорт Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця (далі покупець, відповідач) був укладений договір поставки хлібобулочних виробів №18, згідно з п.п.1.1, 1.2 якого продавець зобов`язався виробити та передати у власність покупця хлібобулочні вироби, а покупець прийняти замовлену продукцію та оплатити її на умовах даного договору.

Продукція поставляється партіями на умовах EXW склад постачальника (згідно правил Інкотермс). Кількість, асортимент, ціну за одиницю продукції, що поставляється, вказуються в товарно-транспортній накладній, що складається на підставі заявки покупця (п.2.1 договору).

Згідно п. 2.10 договору право власності на товар та ризик випадкової гибелі товару переходить від постачальника до покупця з моменту передання товару покупцю та посвідчується накладною, підписаною уповноваженими представниками сторін.

Адреса торгової точки: м. Слов`янськ, вул. Пушкінська, 2 (п. 2.11 договору).

За умовами п. 3.2 договору розрахунки за поставлену продукцію здійснюється покупцем в готівковій та безготівковій формі на умовах відстрочення платежу на сім календарних днів за узгодженням сторін.

Відповідно до п. 3.3 договору покупець та постачальник щомісячно, не пізніше 15-го числа, здійснюють звіряння розрахунків за поставлену продукцію у постачальника.

За умовами п.п. 4.1.1, 4.2 договору постачальник зобов`язаний передати покупцю продукцію в асортименті, кількості та в строки, передбачені договором, а покупець в свою чергу прийняти та оплатити продукцію на умовах даного договору.

У разі несвоєчасної або неповної оплати отриманої продукції покупець зобов`язаний: погасити виниклу заборгованість; виплатити 0,5% пені від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент стягнення, за кожний день прострочення (п. 5.2 договору).

Згідно п.5.6 договору за порушення строків оплати продукції покупець зобов`язаний сплатити постачальнику двадцять п`ять процентів річних від простроченої суми.

За порушення строків оплати продукції, передбачених п.3.2 більш ніж на п`ять банківських днів покупець зобов`язаний сплатити штраф в розмір двадцяти процентів від простроченої суми (п. 5.7 договору).

Згідно п. 6.4. договір вступає в силу з 01.01.2014 до 31.12.2014. Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не заявить про намір припинити договірні відносини, договір вважається продовженим на наступний календарний рік.

Вищезазначений договір підписано представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.

Відомостей щодо укладення між сторонами додаткових угод або специфікацій матеріали справи не містять.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки.

Згідно ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом частин першої, другої статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Господарські зобов`язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч.1 ст.174 ГК України).

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Разом з тим, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На виконання умов договору, позивачем було здійснено поставку на загальну суму 41196,64 гривень, що підтверджується товарно-транспортними накладними: №11519366 від 24.07.2019, №11519592 від 25.07.2019, №11519708 від 26.07.2019, №11519820 від 27.07.2019, №11519915 від 28.07.2019, №11520039 від 29.07.2019, №11520039 від 29.07.2019, №11520179 від 30.07.2019, №11520330 від 31.07.2019, №11520391 від 01.08.2019, №11520577 від 02.08.2019, №11520695 від 03.08.2019, №11520800 від 04.08.2019, №11520933 від 05.08.2019, №11521074 від 06.08.2019, №11521161 від 07.08.2019, №11521355 від 08.08.2019, №11521496 від 09.08.2019, №11521565 від 10.08.2019, №11521719 від 11.08.2019, №11521858 від 12.08.2019, №11521938 від 13.08.2019, №11522127 від 14.08.2019, №11522266 від 15.08.2019, №11522437 від 16.08.2019, №11522508 від 17.08.2019, №11522663 від 18.08.2019, №11522809 від 19.08.2019, №11522975 від 20.08.2019, №11523042 від 21.08.2019, №11523252 від 22.08.2019, №11523414 від 23.08.2019, №11523642 від 25.08.2019, №11523785 від 26.08.2019, №11524069 від 28.08.2019, №11524933 від 03.09.2019, №11525114 від 04.09.2019, №11525200 від 05.09.2019, №11525430 від 06.09.2019, №11525582 від 07.09.2019, №11525668 від 08.09.2019, №11525839 від 09.09.2019, №11525998 від 10.09.2019, №11526095 від 11.09.2019, №11526347 від 12.09.2019, №11526489 від 13.09.2019, №11526553 від 14.09.2019, №11526724 від 15.09.2019, №11526886 від 16.09.2019, №11527067 від 17.09.2019, №11527146 від 18.09.2019, №11527349 від 19.09.2019, №11527512 від 20.09.2019, №11527546 від 21.09.2019, №11527704 від 22.09.2019, №11527853 від 23.09.2019, №11528016 від 24.09.2019, №11528148 від 25.09.2019, №11528209 від 26.09.2019, №11528439 від 27.09.2019, №11528572 від 28.09.2019, №11528641 від 29.09.2019, №11528708 від 30.09.2019, №11528941 від 01.10.2019, №11529106 від 02.10.2019, №11529282 від 03.10.2019, №11529371 від 04.10.2019, №11529553 від 05.10.2019, №11529641 від 06.10.2019, №11529845 від 07.10.2019, №11529982 від 08.10.2019, №11530064 від 09.10.2019, №11530305 від 10.10.2019, №11530497 від 11.10.2019, №11530550 від 12.10.2019, №11530714 від 13.10.2019.

Товарно-транспортні накладні не містять посилання на договір №18 від 03.01.2014, однак враховуючі відсутність заперечень відповідача щодо здійснення поставки продукції саме в межах даного договору та доказів припинення договору №18 від 03.01.2014, суд дійшов висновку, що поставка хлібобулочних виробів за вищевказаними накладними відбулась в межах спірного договору.

Відповідачем була прийнята продукція за вищевказаними накладними, про що свідчить підпис представника та штамп про відповідність продукції вимогам документації.

В матеріалах справи також міститься підписаний обома сторонами акт звірки розрахунків за період з 01.10.2019 по 31.10.2019, згідно якого сторонами узгоджено сальдо на 01.11.2019 на користь позивача у розмірі 41194,25 гривень.

Оплата поставленої продукції мала бути проведена відповідачем у відповідності з п.3.2 договору на умовах відстрочення платежу на сім календарних днів.

У зв`язку з нездійсненням відповідачем оплати отриманої продукції, позивач 26.06.2020 звернувся з претензією №102 від 25.06.2020 з вимогою про сплату заборгованості в розмірі 41194,25 гривень.

Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Доказів оплати поставленої продукції в сумі 41194,25 гривень на момент прийняття рішення у справі відповідачем суду не надано, а тому вказана сума є його боргом та підлягає стягненню на користь позивача.

За несвоєчасну оплату відповідачем отриманої продукції позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі 7503,30 гривень за період з 21.10.2019 по 14.09.2020 та штраф в сумі 8238,80 гривень.

За змістом статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Згідно з частиною першою статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (стаття 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України та частиною шостою статті 232 ГК України.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. (стаття 549 ЦК України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що передбачено частиною першою статті 550 ЦК України.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

У пункті 5.2 договору визначено, що у разі несвоєчасної або неповної оплати отриманої продукції покупець зобов`язаний: погасити виниклу заборгованість; виплатити 0,5% пені від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент стягнення, за кожний день прострочення.

Пунктом 5.7 договору передбачено, що за порушення строків оплати продукції, передбачених п.3.2 більш ніж на п`ять банківських днів покупець зобов`язаний сплатити штраф в розмір двадцяти процентів від простроченої суми.

Як вже зазначалось, оплата поставленої продукції мала бути проведена відповідачем у відповідності до п.3.2 договору на умовах відстрочення платежу на сім календарних днів.

Відповідно до ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивач здійснює нарахування пені на загальну суму заборгованості 41194,00 гривень за період з 21.10.2019 по 14.09.2020, тобто без врахування приписів ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України.

02.04.2020 набрав чинності Закон України №540-IX від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким Розділ IX «Прикінцеві положення» ГК України доповнений пунктом 7 такого змісту: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Укладаючи договір №18 від 03.01.2014 (до введення в Україні загальнодержавного карантину), який щорічно автоматично продовжувався, сторони не змінили передбачений ч.6 ст.232 ГК України порядок і строк нарахування пені (п.5.2 договору). Отже, жодна із сторін на момент укладення договору не розраховувала на потенційну можливість нараховувати/сплачувати пеню понад шість місяців.

Оскільки і укладення договору, і настання прострочення виконання грошового зобов`язання за кожною поставкою відбулись до набрання чинності Законом України №540-IX від 30.03.2020, суд дійшов висновку про те, що дія названого Закону на спірні правовідносини не розповсюджується.

Отже, виходячи зі змісту ст.232 Господарського кодексу України та ст.ст.253, 254 Цивільного кодексу України, умов п.5.2 договору нарахування пені на борг за спірними накладними має тривати протягом шести місяців.

Перевіривши розрахунок пені, з урахуванням шестимісячного обмеження, але в межах заявленого позивачем періоду, судом встановлено, що він є арифметично невірним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню у розмірі 4012,15 гривень.

Перевіривши розрахунок штрафу, судом зазначає, що він є арифметично вірним, відповідні позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Також, позивачем заявлені до стягнення 3% річних в розмірі 1114,93 гривень та 25% річних у розмірі 9310,97 гривень за період з 21.10.2019 по 14.09.2020, а також інфляційні втрати за період листопад 2019 року - серпень 2020 року в розмірі 535,52 гривень.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, законодавством не передбачено право кредитора вимагати у боржника сплати одночасно 3% річних та розміру процентів, передбаченого договором.

Пунктом 5.6 договору передбачено, що за порушення строків оплати продукції покупець зобов`язаний сплатити постачальнику двадцять п`ять процентів річних від простроченої суми.

Отже, враховуючи положення ст. 625 ЦК України та визначення сторонами у договорі іншого розміру процентів річних (в даному випадку 25%), позивачем безпідставно нараховано та заявлено до стягнення з відповідача додатково 3% річних, що зумовлює відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних у розмірі 1114,93 гривень.

Перевіривши розрахунок 25% річних, суд дійшов висновку, що він є арифметично невірним, оскільки позивачем не враховано, що 2020 рік є високосним та складається з 366 календарних днів.

За перерахунком суду розмір 25% річних за період з 21.10.2019 по 14.09.2020, що підлягає стягненню з відповідача, становить 9291,08 гривень.

Розрахунок позивача в частині інфляційних втрат судом визнано методологічно та арифметично невірним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в заявленому розмірі 451,50 гривень.

Судовий збір у відповідності до ст.. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 185, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Хліб (юридична адреса: 84116, Донецька область, м. Слов`янськ, пров. Богомольця, 68; ) до Дочірнього підприємства Санаторно-курортний реабілітаційний центр Слов`янський курорт Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця (84110, Донецька область, м.Слов`янськ, вул. Пушкінська, 2; ), за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця (01033, місто Київ, вул. Шота Руставелі, будинок 39/41; ), про стягнення 67897,57 гривень, з яких основний борг у розмірі 41194,25 гривень, пеня у розмірі 7503,30 гривень, інфляційні втрати у розмірі 535,32 гривень, 3% річних у розмірі 1114,93 гривень, відсотки за користування коштами у розмірі 9310,97 гривень, штраф у розмірі 8238,80 гривень, - задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства Санаторно-курортний реабілітаційний центр Слов`янський курорт Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця (84110, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Пушкінська, 2; ) на користь Приватного акціонерного товариства Хліб (юридична адреса: 84116, Донецька область, м. Слов`янськ, пров. Богомольця, 68; ) основний борг у розмірі 41194,25 гривень, пеню у розмірі 4012,15 гривень гривень, інфляційні втрати у розмірі 451,50 гривень, відсотки за користування коштами у розмірі 9291,08 гривень, штраф у розмірі 8238,80 гривень, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1956,19 гривень.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 3491,15 гривень, інфляційних втрат у розмірі 83,82 гривень, 3% річних у розмірі 1114,93 гривень, відсотків за користування коштами у розмірі 19,89 гривень відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 17.11.2020 підписано повний текст рішення.

Позивач: Приватне акціонерне товариство Хліб (юридична адреса: 84116, Донецька область, м. Слов`янськ, пров. Богомольця, 68; )

Відповідач: Дочірнє підприємство Санаторно-курортний реабілітаційний центр Слов`янський курорт Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця (84110, Донецька область, м.Слов`янськ, вул. Пушкінська, 2; )

Третя особа: Приватне акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця (01033, місто Київ, вул. Шота Руставелі, будинок 39/41; ).

Суддя С.М. Фурсова