ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2020 р. Справа№ 911/1814/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Полякова Б.М.

суддів: Пантелієнка В.О.

Доманської М.Л.

за участю секретаря судового засідання Михайлюченко О.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (далі - АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», скаржник)

на ухвалу Господарського суду Київської області від 08.09.2020

у справі № 911/1814/17 (суддя С.Ю. Наріжний)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-СПП» (далі - ТОВ «Агро-СПП», заявник)

до Публічного акціонерного товариства «Васильківхлібопродукт» (далі - ПАТ «Васильківхлібопродукт», боржник)

про банкрутство

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 25.11.2020

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.08.2017 порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ «Васильківхлібопродукт»; введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Кулика М.В.

Постановою місцевого суду від 24.04.2018 було визнано банкрутом ПАТ "Васильківхлібопродукт" та відкрито його ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено арбітражного керуючого Нагіх Л.К.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.09.2020 серед іншого було затверджено звіт ліквідатора боржника - арбітражного керуючого Прядка А.М. та ліквідаційний баланс станом на 28.05.2020 року. Ліквідовано юридичну особу банкрута - Публічне акціонерне товариство «Васильківхлібопродукт». Затверджено звіт ліквідатора про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками ліквідаційної процедури у сумах: 266 768, 70 грн грошової винагороди та 154 715,82 грн витрат. Провадження у справі № 911/1814/17 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Васильківхлібопродукт» закрито.

Ключовим мотивом ухвали є:

- звіт ліквідатора відповідає приписам ст. 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. 30 КзПБ та п. 37 Інформаційного листа ВГСУ від 28.03.2013 № 01-06/606/2013;

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, 29.09.2020 АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 08.09.2020 у справі №911/1814/17 та справу направити до Господарського суду Київської області для продовження розгляду на стадії ліквідаційної процедури. Одночасно скаржник подав клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження.

Ключовим аргументом скарги є:

- ліквідатором не вжито всіх заходів з пошуку майна боржника.

Від ліквідатора надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ключовим аргументом відзиву є:

- суд дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для заявлення вимог до третіх осіб, відповідно до ст. 61 КзПБ.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2020 справа № 911/1814/17 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Поляков Б.М., судді Пантелієнко В.О., Доманська М.Л. Зазначена колегія суддів сформована відповідно до рішення загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018 зі змінами від 12.11.2019.

Відтак, судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів є судом, встановленим законом, у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria», висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2020 апеляційну скаргу АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» залишено без руху, зобов`язано скаржника, протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, усунути недоліки апеляційної скарги шляхом подання доказів сплати судового збору в сумі 2102 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на ухвалу Господарського суду Київської області від 08.09.2020 у справі № 911/1814/17. Розгляд апеляційної скарги призначено на 25.11.2020.

В силу положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 65 КзПБ передбачено, що після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс.

Стаття 65 КзПБ кореспондується зі ст. 46 Закону про банкрутство, яка була чинна на час відкриття ліквідаційної процедури.

Нормами ст. ст. 61, 65 КзПБ визначені повноваження ліквідатора у ліквідаційній процедурі та вимоги до звіту ліквідатора.

За змістом наведених норм закону правильне завершення ліквідаційної процедури є основним завданням ліквідатора, який, з урахуванням покладених на нього КзПБ повноважень, повинен наполегливо та добросовісно працювати упродовж всієї процедури ліквідації.

Звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс є підсумковими документами, які підтверджують належне проведення ліквідатором всіх необхідних заходів ліквідаційної процедури, вчинення адекватних дій щодо виявлення кредиторів та активів боржника, продажу майна боржника, проведення розрахунків з кредиторами за результатами такої діяльності суд приймає ухвалу про ліквідацію боржника та закриття провадження у справі.

Отже, законодавцем передбачено певну сукупність дій, які необхідно вчинити в ході ліквідаційної процедури та перелік додатків до звіту ліквідатора, які подаються суду разом з зазначеним звітом та є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, яке проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів).

Подання звіту та ліквідаційного балансу здійснюється ліквідатором за результатом проведених дієвих заходів, які передбачені у ліквідаційній процедурі.

Відповідно до судової практики, яка зазначена в постановах Верховного Суду у справі №927/1191/14 від 14.02.2018, у справі №904/5948/16 від 08.05.2018, у справі №905/2727/16 від 23.05.2018, у справі №904/4863/13 від 06.06.2018, дії ліквідатора мають бути направленні на формування ліквідаційної маси та задоволення вимог кредиторів й ліквідатор зобов`язаний вжити всіх заходів, спрямованих на виявлення активів боржника, при цьому ні у кого не повинен виникати обґрунтований сумнів, щодо їх належного здійснення (принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі).

Суть принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі полягає в тому, що обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти заходів спрямованих на виявлення та повернення в ліквідаційну (конкурсну) масу всього майна (майнові права, законні очікування) боржника.

До складу майна боржника слід віднести також майнові права, які виникають:

- у зв`язку з визнанням угод недійсними в порядку ст. 42 КзПБ;

- зобов`язання осіб, які відповідають за зобов`язаннями боржника відповідно до закону або установчих документів боржника, які входять до ліквідаційної маси (ст. 213 ГК України).

До законних очікувань слід віднести:

- субсидіарну відповідальності третіх осіб, засновників, керівників боржника, та інших осіб за доведення боржника до банкрутства або у разі банкрутства з вини цих осіб (ч. 2 ст. 61 КзПБ).

При цьому колегія суддів зазначає, що розгляд питання про застосування субсидіарної відповідальності є дуже важливим на завершальній стадії ліквідаційної процедури, а саме - коли ліквідатор учинив дії в усій їх повноті й остання є безсумнівною для кредиторів. Звернення ліквідатора до господарського суду про покладення на винних осіб субсидіарної відповідальності є частиною принципу безсумнівної повноти дій у ліквідаційній процедурі (постанова ВС від 28.08.2018 у справі №927/1099/13). Тобто нез`ясування обставин можливості покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника в разі недостатності його майна є нездійснення ліквідатором усієї повноти заходів, спрямованих на виявлення активів боржника (постанова ВС від 12.09.2019 у справі №914/3812/15). Крім того, вимоги до третіх осіб, які несуть субсидіарну відповідальність, є частиною аналізу фінансового становища банкрута та вжиття заходів, спрямованих на виявлення активів боржника (постанова ВС від 17.07.2019 у справі №903/636/17). Отже, без розгляду питання про субсидіарну відповідальність осіб, винних у доведенні до банкрутства, суд позбавлений можливості з дотриманням принципу повноти дій ліквідатора розглянути його звіт і ліквідаційний баланс.

З набранням законної сили 21.10.2019 КзПБ, Закон про банкрутство втратив чинність, а дія норм Кодексу розповсюджується у тому числі на правовідносини, які виникли в межах справи про банкрутство.

Колегія зазначає, що норми ст. 20 Закону про банкрутство кореспондуюся зі ст. 42 КзПБ, а ч. 5 ст. 41 Закону про банкрутство аналогічна ч.2 ст. 61 КзПБ. Крім того, обов`язок ліквідатора у здійсненні всієї повноти дій, спрямованих на виявлення та повернення активів боржника прямо передбачений у ст. 65 КзПБ.

Таким чином, до обов`язку ліквідатора входить здійснення всієї повноти заходів, спрямованих на виявлення та повернення всіх активів боржника (шляхом застосування віндикаційного позову, визнання збиткових та заінтересованих угод недійсними, застосування субсидіарної відповідальністі до третіх осіб). При цьому ні в кого не повинен виникати обґрунтований сумнів щодо їх належного здійснення - принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі.

Проте, у даній справі ліквідатором не було зроблено нічого для пришвидшення задоволення вимог кредиторів. Жодного додаткового майнового активу боржника знайдено не було. У своєму звіті ліквідатор не зазначив, які заходи він здійснив для пошуку майна банкрута, що підтвердить здійснення ним всієї повноти дій при ліквідаційній процедурі.

Як зазначає у своїй скарзі скаржник, відповідно до окремої ухвали Господарського суду Київської області від 06.02.2018 у справі № 911/1814/17 постановлено окрему ухвалу про наявність порушень законодавства в діях керівництва ПАТ «Васильківхлібопродукт», які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 219 КК України, у зв`язку з чим, судом було постановлено надіслати до Прокуратури Київської області для проведення перевірки та прийняття рішення. Проте зі звіту ліквідатора (а. с. 44 -135 Т 11) не зрозуміло, на якій стадії опрацювання знаходиться в правоохоронних органах питання виконання окремої ухвали та чи є підстави для притягнення до субсидіарної відповідальності третіх осіб, що в свою чергу суперечить принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі (постанова Верховного Суду від 23.05.2020 № 905/2727/16).

Також колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно проігноровано письмові пояснення скаржника (а.с. 184-186 Т 11) щодо невжиття ліквідатором всіх заходів по поверненню майна боржника, зокрема, шляхом застосування наслідків недійсності правочинів, відповідно до ст. 42 КзПБ.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 5011-46/1733-2012 господарський суд, розглядаючи ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора, перевіряє у судовому засіданні обґрунтованість, правомірність та безсумнівну повноту дій ліквідатора, а також, достовірність змісту ліквідаційного балансу, дотримання ним черговості задоволення вимог кредиторів, відповідності законодавству про банкрутство всіх обов`язкових додатків до звіту ліквідатора, повноту реалізації ліквідатором активів боржника а також достовірність змісту ліквідаційного балансу.

Виходячи з вимог Закону про банкрутство / КзПБ, ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи (вчинення належних дій по виявленню активів та пасивів боржника, зокрема, виявлення ліквідатором кредиторів та дотримання їх процесуальних прав під час розгляду їх грошових вимог, доведення неможливості відновлення платоспроможності боржника внаслідок вжитих ліквідатором заходів, доведення неможливості задоволення визнаних ліквідатором вимог кредиторів за наслідками ліквідації боржника), висновки суду про встановлені обставини та їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Апеляційний суд погоджується з аргументами апеляційної скарги АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», що ліквідатором не вжито всіх заходів з пошуку майна боржника.

Підсумовуючи наведене, у ліквідаційній процедурі завданням ліквідатора є не проста констатація факту відсутності майна, а дієвий і належний пошук майна банкрута. Тому ліквідатор у звіті має довести, що його дії мали саме мету пошуку та виявлення майна, майнових прав, законних очікувань банкрута під час ліквідаційної процедури. При цьому, кількість запитів до відповідних органів не є критерієм якості роботи ліквідатора. Таким критерієм є наповнення ліквідаційної маси, шляхом реалізації ліквідатором принципу повноти дій.

За таких обставин, беручи до уваги, що арбітражний керуючий Прядко Андрій Михайлович активних дій по пошуку майна боржника не здійснював, хоча саме на нього законом покладено цей обов`язок, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції передчасно ухвалено рішення про затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу ПАТ «Васильківхлібопродукт» та ліквідовано банкрута.

Отже, апеляційний суд прийшов до висновку, що справу №911/1814/17 треба передати на розгляд до Господарського суду Київської області на стадію ліквідаційної процедури.

Крім того, колегія звертає увагу, що в порушення ч. 4 ст. 46 Закону про банкрутство судом першої інстанції, не було замінено ліквідатора, хоча останнім не було виявлено та повернуто майнових активів боржника в повному обсязі.

Тому при продовженні розгляду справи, суду першої інстанції слід замінити ліквідатора боржника, керуючись нормами ст. 28 КзПБ, оскільки ліквідатор Прядко А.М. не виявив активів боржника в повному обсязі (майнового права, законного очікування) (ч. 4 ст. 65 КзПБ).

Це узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.09.2019 у справі № 914/3812/15, на яку суд першої інстанції уваги не звернув.

Крім того, колегія суддів наголошує, що дана постанова відповідає судовій практиці, яка склалася в Північному апеляційному господарському суді з вирішення питання про закриття провадження у справах про банкрутство (постанови Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2020 справа № 910/21929/17 та 07.10.2020 справа №911/1423/19).

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Київської області від 08.09.2020 у справі № 911/1814/17 скасуванню з передачею справи на розгляд до Господарського суду Київської області на стадію ліквідаційної процедури.

Керуючись ст.ст. 2, 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 253-255, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на ухвалу Господарського суду Київської області від 08.09.2020 у справі №911/1814/17 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 08.09.2020 у справі №911/1814/17 скасувати та передати справу на розгляд до Господарського суду Київської області на стадію ліквідаційної процедури.

3. Справу №911/1814/17 повернути до Господарського суду Київської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено ст. 287 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Головуючий суддя Б.М. Поляков

Судді В.О. Пантелієнко

М.Л. Доманська

повний текст складено 26.11.2020