ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2020 місто Дніпро Справа № 912/1858/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Дарміна М.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.08.2020 (повний текст оформлений 21.08.2020, суддя Бестаченко О.Л.) у справі №912/1858/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Заваллівський графіт", м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт", смт. Салькове, Гайворонський район, Кіровоградська область,

про стягнення 130 736,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Заваллівський графіт" звернулося до Господарського суду Кіровоградської області із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" на свою користь 130 736,00 грн. боргу по оплаті наданих послуг.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 17.08.2020 у справі №912/1858/20 позов задоволений частково: з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Заваллівський графіт" 101 136,00 грн. боргу по оплаті наданих послуг, 2 102,00 грн. витрат по сплаті судового збору; в решті позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати отриманих послуг по використанню тепловоза за актами здачі-прийняття робіт №ЗФ-0000014 від 28.02.2018 на суму 21 756,00 грн., №ЗФ-0000091 від 30.09.2017 на суму 28 518,00 грн., №ЗФ-0000021 від 31.03.2018 на суму 42 042,00 грн., №ЗФ-0000036 від 30.04.2018 на суму 8 820,00 грн., всього на суму 101 136,00 грн. Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 101 136,00 грн., місцевий господарський суд відхилив доводи відповідача про те, що за наявності зустрічної заборгованості борг є погашений з тих підстав, що існування заборгованості за договором про надання послуг №01/16 від 01.01.2016 не є предметом доказування у цій справі.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що підписаний сторонами акт звірки взаємних розрахунків станом на 30.09.2019, в якому зафіксовано суму заборгованості станом на 01.01.2019 у розмірі 155 536,00 грн. не є документом, що перериває позову давність та відмовив у задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання послуг №02/14 згідно актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.08.2014, 30.09.2014, 28.10.2014, 31.10.2014, 28.11.2014, 31.12.2014 зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.08.2020 у справі №912/1858/20 в частині задоволених вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про доведеність позивачем факту надання послуг на підставі актів №ЗФ-0000091 від 30.09.2017, №ЗФ-0000021 від 31.03.2018, №ЗФ-0000036 від 30.04.2018, оскільки вказані акти, за доводами апелянта, підписані невідомими особами, а наявність печатки відповідача та акту звірки взаємних розрахунків не свідчить про схвалення відповідачем правочину щодо надання послуг за вказаними актами.

Апелянт також звертає увагу, що загальна сума наданих послуг за актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.08.2014, 30.09.2014, 28.10.2014, 31.10.2014, 28.11.2014, 31.12.2014 складає 54 400,00 грн., тому відмовляючи у задоволенні позову зі спливом позовної давності за актами 2014 року, місцевий господарський суд повинен був задовольнити позовні вимоги у сумі 76 336 грн. (130 736,00 грн. - 54 400,00 грн.).

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.09.2020 (колегією суддів у складі: Орєшкіної Е.В. (головуючий, доповідач), Подобєда І.М., Дарміна М.О.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.08.2020 у справі №912/1858/20, розгляд скарги призначений у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження.

01.10.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Заваллівський графіт" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти її задоволення заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін. Позивач погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що наданими до справи актами здачі-приймання робіт (надання послуг), на яких місяться відтиски печатки відповідача, підтверджують факт вчинення правочину і наступне його прийняття до виконання та схвалення відповідачем. Крім того, вказує, що відповідачем не доведено факту протиправності використання печатки чи доказів її втрати, підроблення, так само як і не надано доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки.

У зв`язку із перебуванням на лікарняному судді Подобєда І.М. відбулась автоматична зміна складу колегії суддів. Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2020 визначено для розгляду справи №912/1858/20 колегію суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді: Широбокова Л.П., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2020 справу №912/1858/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В (доповідача), суддів: Широбокової Л.П., Дарміна М.О.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (частина 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України)

Враховуючи, що апелянтом не наведено конкретних обставин справи, які перешкоджали б розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 15.01.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Заваллівський графіт" (підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" (замовник) укладений договір про надання послуг №02/14, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується надавати замовнику по його заявці послуги тепловозом ТГМ-23В, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Заваллівський графіт" для виконання маневрової роботи та навантаження вагонів на під`їзній колії Товариства з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт", що примикає до станції Хащувате.

Згідно з пунктами 2.1 - 2.3 договору підрядник виконує роботи за цим договором тепловозом, який повинен відповідати встановленим нормам та стандартам, діючим на Укрзалізниці. Підрядник зобов`язаний вести облік використання тепловоза. Замовник разом з підрядником зобов`язані раз на добу по закінченню зміни підписувати акти виконаних робіт.

Вартість послуг тепловозом визначається на підставі специфікацій та додаткових угод до даного договору (пункту 3.1 договору).

Згідно з пунктом 4.1 договору замовник здійснює оплату після погодження підрядником та замовником акта виконаних робіт (надання послуг).

Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2014 (пункт 9.2 договору).

15.01.2014 сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору надання послуг №02/14 від 15.01.2014, якою затверджено вартість послуги тепловозом ТГМ-23В за 1 м/год. з ПДВ - 200,00 грн., термін дії - 2014 року.

На виконання умов договору сторонами підписано акти здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.08.2014, 30.09.2014, 28.10.2014, 31.10.2014, 28.11.2014, 31.12.2014.

За твердженням позивача, з якими погодився відповідач, загальна сума несплаченого грошового зобов`язання за послуги, надані в 2014 році, складає 54 400,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Заваллівський графіт" зазначає, що протягом 2017 - 2018 років ним було додатково надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" аналогічні послуги на 101 136,00 грн. на підставі актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.02.2018 №ЗФ-0000014, від 31.03.2018 №ЗФ-0000021, від 30.04.2018 №ЗФ-0000036, від 30.09.2017 № ЗФ-0000091.

08.05.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Заваллівський графіт" направило Товариству з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" вимогу №63 від 04.05.2020 сплатити заборгованість за надані послуги з виконання маневрової роботи з навантаження вагонів тепловозом у сумі 130 736,00 грн. (155 536,00 грн. (вартість наданих послуг) - 24 800,00 грн. (зустрічне зобов`язання).

Предметом спору є стягнення заборгованості за договором про надання послуг №02/14 від 15.01.2014 за надані послуги на підставі актів здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.08.2014, 30.09.2014, 28.10.2014, 31.10.2014, 28.11.2014, 31.12.2014 та за послуги, надані на підставі актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.02.2018 №ЗФ-0000014, від 31.03.2018 №ЗФ-0000021, від 30.04.2018 №ЗФ-0000036, від 30.09.2017 № ЗФ-0000091.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Позивачем заявлена до стягнення заборгованість за договором про надання послуг №02/14 від 15.01.2014 за надані послуги на підставі актів здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.08.2014, 30.09.2014, 28.10.2014, 31.10.2014, 28.11.2014, 31.12.2014 та за послуги надані, на підставі актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.02.2018 №ЗФ-0000014, від 31.03.2018 №ЗФ-0000021, від 30.04.2018 №ЗФ-0000036, від 30.09.2017 № ЗФ-0000091 у сумі 130 736,00 грн. (155 536,00 грн. (вартість наданих послуг) - 24 800,00 грн. (зустрічне зобов`язання).

Місцевим господарським судом встановлено, що договір від 15.01.2014 №02/14 діяв до 31.12.2014. Доказів укладення письмового договору про надання послуг у 2017 - 2018 роках між сторонами у формі єдиного документа суду не подано.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" заявлено про застосування позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за надані послуги у 2014 році.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Частиною 5 статті 261 Цивільного кодексу України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно з частиною 1 статті 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Договір не містить умов про строк виконання зобов`язання з оплати наданих послуг, у позивача виникло право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання з моменту підписання актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), відповідачем борг не визнано.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за договором про надання послуг №02/14 згідно актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.08.2014, 30.09.2014, 28.10.2014, 31.10.2014, 28.11.2014, 31.12.2014 зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, що є підставою для відмови в задоволенні даної частини позову.

Місцевим господарським судом відхилені послання позивача на те, що позовну давність не пропущено у зв`язку із визнанням відповідачем боргу шляхом підписанням акту звірки взаємних розрахунків станом на 30.09.2019, де зафіксовано існування боргу станом на 01.01.2019 у розмірі 155 536,00 грн. з тих підстав, що матеріали справи не містять доказів уповноваження головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" визнавати заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Заваллівський графіт", тому визнав вказаний акт як доказ існування в бухгалтерському обліку Товариства з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" даних про заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Заваллівський графіт" станом на 01.01.2019 у розмірі 155 536,00 грн., однак не як документ, що перериває позовну давність.

Апеляційна скарга не містить доводів в частині відмови у задоволенні позову.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" визнає позовні вимоги за актом здачі-прийняття робіт №ЗФ-00000014 від 28.02.2018 на суму 21 756,00 грн., але за наявності зустрічної заборгованості вважає цей борг погашеним.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" стверджує, що він не отримував послуги по використанню тепловоза, зазначені в актах здачі-прийняття робіт №ЗФ-0000091 від 30.09.2017 на суму 28 518,00 грн., №ЗФ-0000021 від 31.03.2018 на суму 42 042,00 грн., № ЗФ-0000036 від 30.04.2018 на суму 8 820,00 грн., не видавав і не підписував ніяких документів про це. На копіях зазначених актів стоять підписи невідомих осіб, які відрізняються між собою та які не належать директору відповідача та/або іншій особі, яка уповноважена відповідачем на підписання таких актів.

В силу приписів частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Разом із тим, статтею 237 Цивільного кодексу України визначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 239 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Згідно зі статтею 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що наданими до справи актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ЗФ-0000091 від 30.09.2017 на суму 28 518,00 грн., №ЗФ-0000021 від 31.03.2018 на суму 42 042,00 грн., № ЗФ-0000036 від 30.04.2018 на суму 8 820,00 грн. підтверджується факт вчинення правочину і наступне його прийняття до виконання та схвалення.

Зокрема, вчинення правочину між сторонами підтверджується наявністю не лише підписів на актах, але і наявністю відтисків печаток як юридичної особи позивача, так і відповідача.

Відповідачем не доведено фактів протиправності використання своєї печатки чи доказів її втрати, підроблення, так само як і не надано доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки. Тому у суду відсутні підстави вважати, що у даному випадку печатка використовувалася проти волі відповідача.

Суд зазначає, що печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин.

Аналогічного висновку притримується Верховний Суд в постанові від 23.07.2019 у справі №918/780/18.

Матеріалами справи підтверджується, що 08.05.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Заваллівський графіт" направлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" вимогу від 04.05.2020 №63 про сплату боргу, яку отримано відповідачем 14.05.2020, тому строк виконання зобов`язання настав.

Місцевий господарський суд визнав доведеним надання послуг по використання тепловоза на підставі актів здачі-прийняття робіт №ЗФ-0000014 від 28.02.2018 на суму 21 756,00 грн., №ЗФ-0000091 від 30.09.2017 на суму 28 518,00 грн., №ЗФ-0000021 від 31.03.2018 на суму 42 042,00 грн., №ЗФ-0000036 від 30.04.2018 на суму 8 820,00 грн., всього на суму 101 136,00 грн.

Заперечення відповідача щодо наявності зустрічної заборгованості, у зв`язку з чим він вважає борг погашеним, відхилені місцевим господарським судом, оскільки обставини існування заборгованості за договором про надання послуг №01/16 від 01.01.2016 не є предметом доказування у цій справі.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" не погоджується із висновком місцевого господарського суду в частині задоволення позову, посилаючись на недоведеність позивачем факту надання послуг на підставі актів №ЗФ-0000091 від 30.09.2017, №ЗФ-0000021 від 31.03.2018, №ЗФ-0000036 від 30.04.2018, оскільки вказані акти, за доводами апелянта, підписані невідомими особами, а наявність печатки відповідача та акту звірки взаємних розрахунків не свідчить про схвалення відповідачем правочину щодо надання послуг за вказаними актами.

Між тим, апеляційний господарський суд не погоджується із такими доводами апелянта, оскільки операції вчинені на підставі актів №ЗФ-0000091 від 30.09.2017, №ЗФ-0000021 від 31.03.2018, №ЗФ-0000036 від 30.04.2018, зафіксовані в акті звіряння взаємних розрахунків станом на 30.09.2019, підписаного головним бухгалтером Товариства з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт". У вказаному акті звірки, зокрема, зазначено про наявність заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Заваллівський графіт" за договором №01/16 від 01.01.2016 за надані послуги у 2016 році у сумі 24 800,00 грн., яку враховано позивачем під час пред`явлення вимоги про сплату боргу №63 від 04.05.2020 та подання позову про стягнення заборгованості у цій справі.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Заваллівський графіт" узгоджена заборгованість за надані послуги по використанню тепловоза, в тому числі й на підставі актів здачі-прийняття робіт тому числі й за актами №ЗФ-0000091 від 30.09.2017, №ЗФ-0000021 від 31.03.2018, №ЗФ-0000036 від 30.04.2018.

Матеріалами справи підтверджується, що заборгованість за надані послуги за договором про надання послуг №02/14 від 15.01.2014 на підставі актів здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.08.2014, 30.09.2014, 28.10.2014, 31.10.2014, 28.11.2014, 31.12.2014 та за послуги на підставі актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.02.2018 №ЗФ-0000014, від 31.03.2018 №ЗФ-0000021, від 30.04.2018 №ЗФ-0000036, від 30.09.2017 № ЗФ-0000091 склала 155 536,00 грн.

Після підписання сторонами акту звіряння взаємних розрахунків станом на 30.09.2019, у якому Товариством з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" зазначено про наявність заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Заваллівський графіт" за договором №01/16 від 01.01.2016 за надані послуги у 2016 році у сумі 24 800,00 грн., Товариство з обмеженою відповідальністю "Заваллівський графіт" зарахувало вказану суму (24 800,00 грн.) у рахунок погашення заборгованості за надані послуги та пред`явило до стягнення заборгованість у сумі 130 736,00 грн. (155 536,00 грн. ((54 400,00 грн. (заборгованість за послуги надані у 2014 році) + 101 136,00 грн. (заборгованість за надані послуги у 2017 - 2018 роках) - 24 800,00 грн. (зустрічна заборгованість за послуги надані у 2016 році)).

Оскільки позивачем врахована зустрічна заборгованість у сумі 24 800,00 грн. під час подання позову, позовна заява містить вимоги про стягнення частини заборгованості за надані послуги у 2014 році та заборгованість на підставі актів здачі-прийняття робіт №ЗФ-0000014 від 28.02.2018 на суму 21 756,00 грн., №ЗФ-0000091 від 30.09.2017 на суму 28 518,00 грн., №ЗФ-0000021 від 31.03.2018 на суму 42 042,00 грн., №ЗФ-0000036 від 30.04.2018 на суму 8 820,00 грн., апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про задоволення позову у сумі 101 136 грн.

З цих же підстав апеляційний господарський суд не погоджується із доводами апелянта, що оскільки загальна сума наданих послуг за актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.08.2014, 30.09.2014, 28.10.2014, 31.10.2014, 28.11.2014, 31.12.2014 складає 54 400,00 грн., тому відмовляючи у задоволенні позову зі спливом позовної давності за актами 2014 року, місцевий господарський суд повинен був задовольнити позовні вимоги у сумі 76 336 грн. (130 736,00 грн. - 54 400,00 грн.).

При цьому апеляційний господарський суд враховує, що відповідачем не надано доказів того, що суму 24 800,00 грн. позивачем зараховано саме за надані послуги у 2017-2018 роках, а місцевий господарський суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості за договором про надання послуг №02/14 згідно актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.08.2014, 30.09.2014, 28.10.2014, 31.10.2014, 28.11.2014, 31.12.2014 зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем та дійшов до правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги на підставі актів здачі-прийняття робіт №ЗФ-0000014 від 28.02.2018 на суму 21 756,00 грн., №ЗФ-0000091 від 30.09.2017 на суму 28 518,00 грн., №ЗФ-0000021 від 31.03.2018 на суму 42 042,00 грн., №ЗФ-0000036 від 30.04.2018 на суму 8 820,00 грн., всього у сумі 101 136 грн.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.08.2020 у справі №912/1858/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.08.2020 у справі №912/1858/20 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений - 25.11.11.2020.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя М.О. Дармін

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, про що складений акт від 23.11.2020, копії постанови Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2020 у справі №912/1858/20 поштою не надсилаються.

Надіслати копії цієї постанови на електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Заваллівський графіт" () та електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" ().