ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

17.11.2020р. Справа №905/1950/20

Суддя Паляниця Ю.О., розглянувши заяву Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (юридична адреса: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д, ; адреса для листування: 49027, м.Дніпро, а/с 1800; адреса представника: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50) про видачу судового наказу щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця Солодька Павла Васильовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) заборгованості за кредитним договором б/н від 28.10.2019р. в розмірі 85524,40 грн (72333,36 грн - заборгованість за кредитом; 2628,11 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість; 9765 грн - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії; 797,93 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором), -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», м.Київ звернулось до господарського суду Донецької області із заявою б/н від 08.10.2020р. щодо видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Солодька Павла Васильовича, м.Краматорськ заборгованості за кредитним договором б/н від 28.10.2019р. в розмірі 85524,40 грн (72333,36 грн - заборгованість за кредитом; 2628,11 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість; 9765 грн - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії; 797,93 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором).

В обґрунтування своїх вимог стягувач посилається на те, що 28.10.2019р. боржником через систему інтернет-клієнт-банкінгу було підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання послуг «Куб», відповідно до якої останній приєднався до розділу 3.2.8. Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» http://privatbank.ua. Заявник стверджує, що внаслідок вищезазначених дій сторонами було укладено кредитний договір б/н від 28.10.2019р., який за своєю правовою природою є договором приєднання. Як вказує стягувач, свої зобов`язання за договором останній виконав в повному обсязі, надавши боржнику грошові кошти. Боржник, в свою чергу, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, з огляду на що у нього виникла відповідна заборгованість.

Розглянувши вказану заяву та додані до неї документи, господарський суд зазначає про наступне.

За змістом ч.1 ст.147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ст.148 вказаного кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником; у заяві повинні бути зазначені, зокрема: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються (п.4 ч.2); перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги (п.5 ч.2); до заяви про видачу судового наказу додаються, в тому числі, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості (п.3 ч.3); інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п.4 ч.3).

У ч.2 ст.12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Тобто, приписи господарського процесуального законодавства України передбачають можливість задоволення заяви про видачу судового наказу лише за умови безспірності вимог, відповідно, заявник, крім іншого, має додати документи, що вказують на правильність та безспірність грошових сум.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.76 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до приписів ст.91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Порядок засвідчення копій документів визначений п.5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07.04.2003 «ДСТУ 4163-2003», відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Згідно з висновком щодо застосування норм права, який викладений у постанові Верховного суду від 11.07.2018р. у справі №904/8549/17, неналежним чином засвідчені документи є недопустимими доказами у справі.

До матеріалів заяви, у якості документів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, додано копії: заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги «Куб» від 28.10.2019р., графік погашення основної суми боргу та процентів за кредитом до заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги «Куб» від 28.10.2019р., файлу перевірки електронного цифрового підпису, витягу з «Умов та правил надання банківських послуг», витягу з протоколу №10 від 09.02.2017р. засідання правління Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», виписок по рахунках та в оригіналі розрахунок заборгованості за договором б/н від 28.10.2019р., укладеним між Акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та клієнтом - Фізичною особою-підприємцем Солодько Павлом Васильовичем, станом на 05.10.2020р.

При цьому, наданий суду розрахунок заборгованості за договором б/н від 28.10.2019р., станом на 05.10.2020р. не містить зазначення прізвища особи, її посади, що має право на відображення від імені заявника даних, представлених у наведеному документі, та чий підпис міститься на ньому.

Виписки по рахунках, а саме: виписка з 28.10.2019р. по 16.09.2020р. КТНЗ рахунок № НОМЕР_2 Солодько Павло Васильович , виписка з 28.10.2019р. по 05.10.2020р. UAH КТНЗ рахунок № НОМЕР_3 Солодько Павло Васильович , виписка з 28.10.2019р. ро 05.10.2020р. UAH КТНЗ рахунок № НОМЕР_4 Солодько Павло Васильович , виписка з 28.10.2019р. по 05.10.2020р. UAH КТНЗ рахунок № НОМЕР_5 Солодько Павло Васильович (на двох аркушах), виписка з 28.10.2019р. по 16.09.2020р. UAH КТНЗ рахунок № НОМЕР_6 (на двох аркушах) не містять оригінального підпису відповідальної особи банку, яка уповноважена перевіряти правильність оформлення документів та відображення їх в обліку. Фактично, представником стягувача надано суду та засвідчено як копії роздруківки вищенаведених виписок.

Відповідно до п.60-62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою №75 від 04.07.2018р. Правління Національного банку України, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити:

1) номер особового рахунку;

2) дату здійснення останньої (попередньої) операції;

3) дату здійснення поточної операції;

4) код банку, у якому відкрито рахунок;

5) код валюти;

6) суму вхідного залишку за рахунком;

7) код банку-кореспондента;

8) номер рахунку кореспондента;

9) номер документа;

10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом);

11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку;

12) суму вихідного залишку.

Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку (п.62 Положення).

У розумінні цього Положення, зокрема, його п.п.7, 95, 99, контроль правильності оформлення документів та відображення їх в обліку виконують відповідальні виконавці.

З наданих роздруківок виписок по рахунках не вбачається, що визначена у них інформація перевірена належним чином та відповідальним працівником з визначенням посади, прізвища відповідальної особи, у якої наявне право на підписання даних, що відображені у виписках. З огляду на таке, представлені заявником виписки не можна вважати копіями, що засвідчені належним чином, оскільки вони виготовлені не з оригіналів документів.

Відтак, такі документи не можуть бути прийняті судом, у якості належних доказів на підтвердження обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

В силу норм п.п.1, 3 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, заява б/н від 08.10.2020р. Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» щодо видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Солодька Павла Васильовича заборгованості за кредитним договором б/н від 28.10.2019р. в розмірі 85524,40 грн (72333,36 грн - заборгованість за кредитом; 2628,11 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість; 9765 грн - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії; 797,93 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором) підлягає залишенню без задоволення.

Наразі, відмова з визначених підстав не є перешкодою для повторного звернення з відповідною заявою після усунення допущених порушень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.76, 77, 147, 148, 150, 152 - 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви б/н від 08.10.2020р. Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» щодо видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Солодька Павла Васильовича заборгованості за кредитним договором б/н від 28.10.2019р. в розмірі 85524,40 грн (72333,36 грн - заборгованість за кредитом; 2628,11 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість; 9765 грн - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії; 797,93 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором).

Згідно із ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Ю.О.Паляниця