ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2020 року м. Дніпро Справа № 904/1646/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач),

судді Білецька Л.М., Верхогляд Т.А.,

секретар Манчік О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну

скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2020р. (повний текст складено 28.08.2020р.)

у справі № 904/1646/20 (суддя - Крижний О.М., м. Дніпро)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення плати за користування вагонами в сумі 278 601,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст та мотиви рішення суду першої інстанції.

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просило стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" плату за користування вагонами в розмірі 278 601,60 грн. та витрати по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 4 179,02 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2020р. відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив з наступного:

- враховуючи, що ухвалою слідчого судді від 12.07.2019р. спірні вагони визнано речовими доказами з подальшим накладенням арешту на них і визначенням місця їх зберігання - територію ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", відповідач позбавлений права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном, що прямо встановлено нормою ст. 170 КПК України;

- в постанові Верховного Суду від 04.06.2019р. у справі № 911/2804/16 зазначено, що вагони були затримані, арештовані в рамках кримінальної справи для проведення слідчих дій у відношенні одержувача вантажу, у зв`язку з чим відповідач, який не є одержувачем вантажу, був звільнений від плати за користування вагонами. В даній справі арешт на вагони накладено не у зв`язку з діями відповідача - ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг". Навпаки, дії, які стали підставою кримінального провадження, сталися під час перевезення вантажу до передачі вагонів відповідачу. В даному випадку арешт не пов`язаний з діями відповідача, а тому відповідач не може нести витрати з плати за користування вагонами.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2020р. та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм ст. 236 ГПК України, ст. ст. 119, 46 Статуту залізниць України, пунктів 3, 4, 5, 6, 12, 16 Правил користування вагонами та контейнерами;

- позивач вважає, що місцевий господарський суд дійшов хибних висновків щодо недоведеності позивачем позовних вимог;

- судом не було враховано, що норми чинного законодавства передбачають обов`язок вантажовласників вносити плату за користування вагонами, яка не є мірою відповідальності. Зобов`язання з внесення плати за користування вагонами і контейнерами виникає у відповідача безпосередньо у зв`язку із наявністю факту знаходження спірних вагонів на під`їзній колії;

- відповідач не надав жодного доказу в обґрунтування наявних у нього заперечень в момент подавання спірних вагонів на його під`їзну колію. Навпаки, підписані вантажовідправником без заперечень пам`ятки ф. ГУ-45 № 697 та 706 свідчать про відсутність з боку останнього будь-яких претензій до залізниці;

- умовами укладеного між сторонами договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії не передбачено в якості обставини, що звільняє вантажовласника від відповідальності, знаходження вагонів під арештом;

- документи, додані до позовної заяви, свідчать про правомірність нарахування плати за користування вагонами та безпідставність викладеного відповідачем у відомості ф. ГУ-46 заперечення;

- відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 12.08.2019р. у справі № 927/4/8, від 20.08.2019р. у справі № 911/418/18, затримка вагонів у зв`язку із проведенням досудових слідчих дій не є підставою звільнення вантажовідправника від плати за користування вагонами.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2020р. - без змін, судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на позивача., стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн. Посилається на те, що сторони не заперечують, що перелічені в позові вагони, відповідно до Постанови старшого слідчого Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 10.07.2019р. та ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.07.2019р. у справі № 210/3931/19 є арештованими, місце зберігання вагонів - територія ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг". При цьому, як слідує з тексту ухвали представник АТ "Українська залізниця" підтримав відповідне клопотання слідчого про арешт вагонів та просив суд його задовольнити. З моменту арешту вагонів вони вибули з користування відповідача, що відповідно до постанови Верховного Суду від 04.06.2019р. у справі № 911/2804/16 є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Посилання позивача на постанови Верховного Суду у справах № 927/4/18 від 12.08.2019р. та № 911/418/18 від 20.08.2019р. є недоречним, оскільки у вказаних справах вагони не були заарештовані, а тільки затримані під час проведення обшуку, тобто вони не вибували з користування. В даній справі накладено арешт як на вантаж, так і на вагони, в яких він знаходиться. Відповідно до п. 12 Розділу ІІІ "Правил користування вагонами", затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999р. за № 113 загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. У зв`язку з накладеним арештом, зазначені вагони не знаходяться в користуванні/розпорядженні ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", відсутня вина в їх перебуванні на території ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", відповідач не має прав виконувати операції з ними, повертати залізниці, що робить безпідставним нарахування плати за користування вагонами. Крім того, позивач при розгляді Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області клопотання слідчого мав можливість запропонувати інше місце зберігання вагонів, таким чином обрання місця зберігання вагонів залежало від дій залізниці. Взагалі, посилання позивача в апеляційній скарзі на ст. 119 Статуту залізниць України та Правила користування вагонами і контейнерами є необґрунтованими, тому що існують позадоговірні відносини щодо збереження арештованого в рамках кримінального провадження майна, які підпадають під дію норм КПК України, при цьому відповідач не користується спірними вагонами. Відповідно до ст. 123 КПК України витрати, пов`язані із зберіганням речей, здійснюється за рахунок Державного бюджету в порядку, встановленому КМ України. Щодо посилання позивача на підписання відповідачем без зауважень пам`ятки № 697 від 07.07.2019р. та № 706 від 10.07.2019р. відповідач звертає увагу на те, що по-перше, дані пам`ятки жодним чином не спростовують факт вибуття вагонів з користування відповідача, а тільки підтверджують їх знаходження на території підприємства, по-друге, пам`ятка № 697 від 07.07.2019р. (на 8 вагонів) була підписана відповідачем без зауважень, оскільки факт підробки номерів вагонів був виявлений відповідачем 09.07.209р., пам`ятка № 706 від 10.07.2019р. стосується 8 вагонів, які були виявлені поліцією на станції "Кривий Ріг-Сортувальний" та передані відповідачу на зберігання відповідно до постанови слідчого "Про визнання речовими доказами" від 10.07.2019р.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.09.2020р. відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 18.11.2020р.

Учасники провадження у справі наданими їм процесуальними правами не скористалися та не забезпечили явку повноважних представників в судове засідання, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Таким чином, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників учасників справи.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

13.11.2017р. між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (правонаступником якого є АТ "Українська залізниця") в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" та Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" було укладено договір № ПР/М-17-2/1-651/НЮдч "Про експлуатацію залізничної під`їзної колії Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", яка примикає до станцій Кривий Ріг - Головний, Кривий Ріг, Новоблочна Придніпровської залізниці.

Пунктом 1 цього договору передбачено, що згідно із Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить Власнику, що примикає: до станції Кривий Ріг-Головний: у парній горловині через стрілку № 54. Межею під`їзної колії є вхідний сигнал "ЧС" станції Кривий Ріг-Головний; до станції Кривий Ріг: в непарній горловині через стрілку № 49. Межею під`їзної колії є ізостик, який розташований на відстані 38 м від вістря стрілки № 49 в напрямку стрілки № 51; до станції Новоблочна: стрілкою № 11 до головної колії № Ш станції. Межами є: зі сторони станції Новобункерна Власника - вхідний світлофор "Нн", що знаходиться на 11 км ПК6 перегону Новобункерна-Новоблочна; зі сторони станції Східно-Прийомовідправна Власника вхідний сигнал "НВ", що знаходиться на 10 км перегону Східно-Прийомовідправна-Новоблочна. Під`їзна колія обслуговується локомотивами Власника колії.

Розгорнута довжина під`їзної колії складає 875 800 погонних метрів (п. 2 договору).

У межах смуги відведення під`їзною колією і спорудами власника колії зайнято ділянку площею 0 кв. м. (п. 3 договору).

Рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії та Інструкції по сигналізації на залізницях України. Технічний стан колійного господарства ПАТ "АрселорМттал Кривий Ріг" та технічний стан пристроїв має забезпечувати мінімально допустиму швидкість руху составів з локомотивами залізниці у голові 45 км/год по перегонам і прямих напрямках стрілочних переводів та 25 км/год по бокових станційних коліях і бокових напрямках стрілочних переводів. При невиконанні вимог щодо утримання технічного стану колійного господарства ПАТ "АрселорМттал Кривий Ріг" залізниця залишає за собою право на припинення надання послуг з подачі вагонів на під`їзну колію локомотивом залізниці (п. 4 договору).

Здавання вагонів на під`їзну колію здійснюється за інтервалами (п. 5 договору): на станцію Східна - Прийомовідправна - 2,0 години; на станцію Промислова - 1,0 година; на станцію Новобункерна - 4,0 години.

Вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці (п. 6 договору): вагони з вугільним концентратом, вапняком, коксом в організованих однорідних маршрутах, інші вантажі на адресу власника колії у розборних составах зі станції Кривий Ріг-Головний на одну із колій станції Східна - Прийомовідправна власника колії через станцію Новоблочна (пост 10 км) або за узгодженням по прямому маршруту; вагони з металобрухтом, порожні цистерни для перевезення бензолу і смоли кам`яновугільної окремими передачами зі станції Кривий Ріг на одну із колій станції Промислова власника колії; вагони з аглорудою окремими составами зі станції Кривий Ріг - Головний на одну з колій станції Східно-Прийомовідправна власника колії або на одну із колій станції Новобункерна через станцію Новоблочна та парк Вхідний; порожні вагони окремими составами зі станції Кривий Ріг-Головний на одну з колій станції Східно-Прийомовідправна власника колії по прямому маршруту або станцію Новобункерна.

Здавання вагонів у комерційному та технічному відношенні залізницею власнику колії здійснюється на приймально-відправних коліях №№ 1-10, 14 станції Східна - Прийомовідправна; на коліях №№ 1-11 станції Промислова та на коліях №№ 1-14 станції Новобункерна власника колії.

Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії.

Про готовність вагонів до забирання прийомоздавальник власника колії в письмовому вигляді повідомляє прийомоздавальника вантажу та багажу залізниці з врученням повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999р. № 113 (п. 8 договору).

Середній час перебування вагонів на під`їзній колії 68,0 годин. Час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці. У разі виявлення у сформованому та пред`явленому до перевезення составі комерційної несправності або технічного пошкодження вагона з вини ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" плата за користування вагонами продовжується на усі пред`явлені до здачі вагони на час усунення несправностей без відчеплення, або на час проведення маневрової роботи по відчепленню вагона з несправностями (п. 12 договору).

Відповідно до п. 14 договору власник колії сплачує залізниці плату: за подачу, збирання вагонів - згідно з Тарифним керівництвом № 1 (Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги); за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними в Тарифному керівництві №1 (Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги); інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, що виконує залізниця для власника колії - згідно з діючими нормативно-правовими актами.

Збори і плати вносяться на підставі ст. 62 Статуту залізниць України у національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії "ЄРЦ".

Договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін, і діє з 17.11.2017р. до 16.11.2022р. включно (п. 19 договору).

У липні 2019р. за залізничними накладними №№ 33984741, 39609482, 33988882, 50458066, 43103142, 43110873, 43114735, 43092360, 47617725, 47609227, 47590229, 47568340, 47590187, 47609284, 47593595, 47590195, на адресу ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" прибули вагони з вантажем "лом чорних металів" власності АТ "Українська залізниця".

07.07.2019р. о 16 год. 15 хв. на під`їзну колію ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" подано вагони №№ 65282485, 65731531, 66793134, 67916437, 67703736, 65951238, 65335804, 65384315 на підставі пам`ятки про подавання вагонів ф. ГУ-45 № 697, яка підписана вантажовласником без заперечень (а. с. 22).

10.07.2019р. о 05 год. 10 хв. на під`їзну колію ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" подано вагони №№ 63223069, 60046265, 63692503, 67169045, 67675835, 63676910, 67662577, 63849483 на підставі пам`ятки про подавання вагонів ф. ГУ-45 № 706, яка підписана вантажовласником без заперечень (а. с. 23).

За час знаходження спірних вагонів в безпосередньому розпорядженні вантажовласника станцією Кривий Ріг - Головний нарахована плата за користування вагонами більше 15 діб за відомостями ф. ГУ-46 №№ 02129234 (за період з 24.11.2019р. до 29.11.2019р.), 02129235 (за період з 27.11.2019р. до 02.12.2019р.), 23129287 (за період з 17.12.2019р. до 22.12.2019р.), 27129291 (за період з 19.12.2019р. до 124.12.2019р.), 27129293 (за період з 22.12.2019р. до 27.12.2019р.) у розмірі 278 601,60 грн.

Відомості плати за користування вагонами підписані відповідачем із запереченнями, а саме: відомості плати №№ 02129234, 27129291: ПАТ "АМКР" відмовляє у сплаті суми у розмірі 46 433,60 грн. плати за користування вагонами, оскільки вагони прибули на підприємство 07.07.2019р. о 16 год. 15 хв. з ознаками підроблених номерних знаків та згідно ухвали суду № 210/3931/19 від 12.07.2019р. знаходяться під арештом; відомості плати №№ 02129235, 23129287, 27129293: ПАТ "АМКР" відмовляє у сплаті суми у розмірі 46 433,60 грн. плати за користування вагонами, оскільки вагони прибули на підприємство 10.07.2019р. о 05 год. 10 хв. з ознаками підроблених номерних знаків та згідно ухвали суду № 210/3931/19 від 12.07.2019р. знаходяться під арештом.

Відмова відповідача здійснити плату за користування вагонами у розмірі 278 601,60 грн. і стала причиною виникнення спору.

Як вбачається із матеріалів справи, ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 09.07.2019р. за № 0001076 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 190 КК України.

В подальшому, зазначене кримінальне провадження передано для організації та проведення досудового розслідування до відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області.

10.07.2019р. постановою слідчого ГУНП в Дніпропетровській області напіввагони з ознаками зміни лакофарбового покриття номерів 67916437, 65384315, 65335804, 65951238, 65282485, 67703736, 65731531, 66793134 зі сміттям та напіввагони з ознаками зміни лакофарбового покриття номерів 63692503, 67675835, 67662577, 63676910, 63849483, 60046265, 63223069, 67169045, в яких міститься вантаж у вигляді металобрухту - визнано речовими доказами.

12.07.2019р. ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 210/3931/19 (провадження №1-кс/210/2331/19) тимчасово позбавлено права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, тобто накладено арешт на 16 вагонів з номерами №№ 67169045, 60046265, 63849483, 63692503, 63676910, 63223069, 67675835, 67662577, 67916437, 67703736, 6595238, 65384315, 65335804, 65282485, 66793134,65731531. Місцем зберігання арештованого майна визначено місце збереження означених напіввагонів на території ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" за адресою: Дніпропетровська область. м. Кривий Ріг, вулиця Криворіжсталі, 1.

В листі Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 19.12.2019р. № 2/3645-ДТ, направленому на адресу Начальника СП "Криворізька дирекція залізничних перевезень" РФ "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" роз`яснено, що згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Ухвалою слідчого судді від 12.07.2019р. тимчасово позбавлено права відчуження, розпорядження та/або користування майном, тобто переліченими вагонами.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.

Права, обов`язки і відповідальність залізниць та підприємств, які користуються залізничним транспортом, а також організація та основні умови перевезення вантажів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею 46 Статуту залізниць України передбачено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами.

Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Порядок зберігання вантажів та нарахування у зв`язку з цим відповідного збору регламентуються Правилами зберігання вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. за № 644, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 866/5087.

Згідно з пунктами 5, 8 вказаних Правил, якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені статтею 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Термін безоплатного зберігання обчислюється: 1) якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці - з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження; 2) при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу; 3) при затримці - з моменту затримки.

Відповідно до статті 119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Порядок користування вагонами визначається Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999р. за № 113, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.03.1999р. за № 165/3458, пунктами 3, 6, 8 - 10, 12 яких передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів.

При цьому усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (що не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість (пункт 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 864/5085).

Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України та Державної судової адміністрації України № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010р. (надалі - Інструкція) у ході дізнання, досудового слідства і судового розгляду у кримінальних справах слідчий, працівник органу дізнання, прокурор на підставі відповідного процесуального рішення, у тому числі постанови або ухвали суду, зобов`язані вилучати, з-поміж іншого, речові докази.

Згідно з п. 12 Інструкції під час зберігання і передачі речових доказів, цінностей, документів та іншого майна вживаються заходи для забезпечення належного зберігання у вилучених об`єктів ознак і якостей, які визначають їх значення як речових доказів у кримінальних справах і які є на них, а також зберігання самих речових доказів, ознак і якостей з метою можливості їх подальшого цільового використання (якщо вони не можуть бути передані на зберігання потерпілим, їх родичам або іншим особам, а також організаціям). Пунктом 13 Інструкції визначено, що витрати, пов`язані із зберіганням речових доказів, цінностей та іншого майна, несе орган, на зберіганні якого знаходиться вилучене майно. У випадках, коли майно передається на зберігання в інші установи, підприємства, організації як таке, що потребує спеціальних умов зберігання, такі витрати покриваються за рахунок держави.

Місцевий господарський суд правомірно погодився з доводами відповідача, що затримка спірних напіввагонів на території ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" не залежала від вини одержувача - та була здійснена на підставі ухвали Дзержинського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2019р. у справі № 210/3931/19.

Відповідно до п. 12 Розділу Ш "Правил користування вагонами", затвердженими наказом Міністерства транспорту України віл 25.02.1999р. за № 113 загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. У зв`язку з накладеним арештом, спірні вагони не знаходилися в користуванні/розпорядженні відповідача, відсутня вина в їх перебуванні на території ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", відповідач не мав права виконувати операції з ними, повертати залізниці, що робить безпідставним нарахування плати за користування вагонами.

З урахуванням наведеного, місцевий господарський суд прийшов до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні. При цьому, апеляційний господарський суд погоджується з викладеними у відзиві на апеляційну скаргу доводами відповідача, відповідність яких чинному законодавству та фактичним обставинам справи підтверджується вищенаведеними висновками суду.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Звертаючись із апеляційною скаргою, позивач не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції має бути залишено без змін.

3.5. Розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги колегія суддів враховує наступне.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача - адвокат Бобиль В.В. просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн. Посилається на те, що між відповідачем (клієнт) та АО "Фінекс" (адвокат) укладено договір про правове обґрунтування підприємства № 01/11/17-1-3317 від 06.11.2017р. (далі - договір). Згідно з п. 1.2.1. договору адвокат здійснює представництво інтересів клієнта, що розглядається в судах першої, апеляційної, касаційної інстанцій. Згідно з п. 8.1. договору (в редакції додаткової угоди від 08.10.2019р.) термін дії договору - до 01.11.2020р. Вартість послуг адвоката встановлюється на підставі прайсових цін (п. 4.1. договору). Пункт 4.6. договору (в редакції додаткової угоди № 17 від 28.09.2020р.) передбачає здійснення клієнтом авансових платежів до моменту прийняття послуг. Згідно додаткової угоди № 2 від 16.01.2018р. щомісячна вартість послуг адвоката в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції складає 250 000,00 грн. Платіжним дорученням № 600031365 від 17.09.2020р. клієнт сплатив адвокату 900 000,00 грн. винагороди за вересень 2020р. Згідно звіту адвоката у вересні 2020р. здійснюється представництво інтересів в апеляційній інстанції у справі № 904/1646/20. Відповідно до опису робіт вартість послуг адвоката складає 20 000,00 грн.

За змістом ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020р. у справі № 910/4201/19).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Частинами 1 та 2 ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За приписами ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до матеріалів справи, про необхідність розподілу судових витрат, в тому числі на правничу допомогу, відповідачем заявлено у відзиві на апеляційну скаргу, зазначений попередній (орієнтовний) розмір таких витрат.

Згідно із Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність": договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ч. 1 ст. 1); адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності) (ч. 3 ст. 4).

Як вбачається з матеріалів даної справи, в якості підтвердження витрат на послуги адвоката відповідач надав договір про правове обслуговування підприємства № 01/11/17-1-3317 від 06.11.2017р., укладений Адвокатським об`єднанням "Фенікс" та Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг".

Відповідно до п. 1 договору № 01/11/17-1-3317 Клієнт доручає, a Адвокат приймає на себе обов`язки надавати юридичну і адвокатську допомогу в обсязі і на умовах, передбачених цим договором. В межах цього договору Адвокат приймає на себе виконання наступної правової та адвокатської роботи, зокрема, здійснює представництво інтересів Клієнта у судових спорах наступної категорії та підсудності (господарських спорах, що розглядаються в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції - п.п.1.2.1 п.1.2 договору).

Згідно з п.4.1, 4.5 договору послуги, передбачені договором оплачуються Клієнтом на підставі відповідної додаткової угоди, якою сторони встановлюють вартість таких послуг та порядок їх оплати. Вартість таких послуг встановлюється на підставі прайсових цін Адвоката (додаток №1 до договору) та при необхідності може бути скорегована у відповідній додатковій угоді. Оплата по даному договору здійснюється по факту наданих послуг протягом 15 календарних днів з дати підписання акту наданих послуг, оформленого у двосторонньому порядку та оригіналів рахунків, доданих до них, шляхом перерахування відповідних сум на розрахунковий рахунок адвоката.

За п. 8.1 договору договір набирає чинності з 01.11.2017р. і діє по 01.11.2019р.

Також до вказаного договору відповідачем надані:

- додаткова угода № 13 від 08.10.2019 до договору, якою продовжено дію договору до 01.11.2020р., викладено в новій редакції п. 4.6 договору щодо порядку оплати по договору, викладені в новій редакції банківські реквізити сторін;

- додаткова угода № 17 від 28.09.2020р., відповідно до якої продовжили термін дії договору до 01.11.2021р., доповнили п. 4.6 договору умовами щодо складання та надання клієнту фірмою податкової накладної; доповнили договір пунктами 4.8, 4.9, 7.3, 7.4 та 10.16.

Крім того, відповідачем наданий додаток № 1 до договору (Прайсові ціни Адвоката), яким визначена вартість години роботи адвоката за кожний вид робіт (наданих послуг).

Даним додатком визначено, що загальна вартість послуг Адвоката визначається на підставі опису робіт, що формується адвокатом з урахуванням фактично витраченого часу та підтверджується клієнтом шляхом затвердження відповідного звіту. При цьому, в додатку № 1 зокрема зазначено, що вартість правового аналізу рішення суду першої інстанції складає 1 000 грн. за 1 годину; вартість підготовки та подання відзиву на апеляційну скаргу складає 1 000 грн. за 1 годину; вартість супроводження справи в суді апеляційної інстанції незалежно від кількості судових засідань складає 17 000 грн.

Адвокатом надано складений в односторонньому порядку опис робіт (наданих послуг) у справі № 904/1646/20, відповідно до якого він здійснив вивчення та правовий аналіз апеляційної скарги протягом години вартістю 1 000 грн. за 1 годину (1 000 грн.), підготував та подав відзив на апеляційну скаргу протягом 1 години вартістю 2 000 грн. за годину (всього 2 000 грн.), а також визначена категорія робіт - супроводження справи у Центральному апеляційному господарському суді незалежно від кількості судових засідань, фіксованою вартістю 17000 грн. Загальна вартість робіт становить 20 000 грн.

Також до відзиву в якості додатку долучено підписаний між адвокатським об`єднанням та відповідачем звіт адвоката стосовно спорів, що розглядаються в господарських судах (першої, апеляційної та касаційної інстанції) за вересень 2020р., зокрема і у даній справі № 904/1646/20, якою зафіксована вартість послуг у справі в сумі 20 000 грн.

Згідно з довіреністю № 14-415юр. від 15.11.2019р. Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" уповноважило адвоката Бобиль В.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1009 від 14.06.2001р.) на представництво його інтересів. Вказаний адвокат і готувала відзив на апеляційну скаргу.

На виконання цього договору відповідачем за платіжним дорученням № 600031365 від 17.09.2020р. сплачено АО "Фенікс" 900 000 грн.

З урахуванням приписів ч. 4 ст. 129 ГПК України та враховуючи, що рішення суду першої інстанції, залишене без змін апеляційним господарським судом, відбулось на користь відповідача, судові витрати мають бути покладені на позивача у даній справі.

В той же час, відповідно до постанови Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19 Об`єднана палата зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності і необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006р. у справі "Двойних проти України" (п. 80), від 10.12.2009р. у справі "Гімайдуліна і інші проти України" (п.п. 34-36), від 23.01.2014р. у справі "East/West Alliance Limited" проти України», від 26.02.2015р. у справі "Баришевський проти України" (п. 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено в документи інформації щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та, навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно зі ст. 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 76-79 ГПК України.

Згідно з частинами 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Суд, керуючись частинами 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Таким чином, керуючись положеннями ч. 5 ст. 129 ГПК України, зокрема щодо визначення обґрунтованості витрат, вказаних заявником в описі робіт у справі № 904/1646/20, суд вважає необхідним відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, що узгоджується з правовою позицією Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладену у постанові від 03.10.2019 по справі № 922/445/19. Зокрема, обмежити витрати на правничу допомогу до розумного розміру.

Так, в описі робіт відповідачем зазначено про вивчення та правовий аналіз апеляційної скарги протягом однієї години вартістю 1 000 грн. та підготовку і подання відзиву на апеляційну скаргу протягом однієї години вартістю 2 000 грн. Разом з тим, в додатку № 1 "Прайсові ціни" зазначено, що вартість за підготовку та подання відзиву на апеляційну скаргу складає 1 000 грн. за 1 годину та визначена фіксована вартість за супроводження справи в суді апеляційної інстанції незалежно від кількості судових засідань. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що в судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат відповідача участі не брав, а за вчинення кожної дії на стадії апеляційного розгляду визначена окрема ціна, в даному випадку за підготування відзиву на апеляційну скаргу та правовий аналіз апеляційної скарги.

Обставини справи свідчать, що справа не є складною і підготовка до її розгляду (в апеляційній інстанції) не потребує аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль; при цьому, розгляд справи не був тривалим (апеляційна скарга розглянута за одне засідання).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що витрати порівняно зі складністю справи є не співрозмірними та достатньо завищеними, тому вирішив обмежити розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з позивача на користь відповідача до розумного розміру - до 2 000 грн., в решті заявлених вимог відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу суд відмовляє.

Керуючись ст. ст. 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2020р. у справі № 904/1646/20 - залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Публічного акціонерного товариства "АрселорМаттал Кривий Ріг" 2 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 23.11.2020р.

Головуючий суддя _________________ І.О. Вечірко

Суддя _________________ Л.М. Білецька

Суддя _________________ Т.А. Верхогляд