ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.11.2020р. Справа №905/1306/20

за позовом ОСОБА_1 , м.Слов`янськ та Дриги Ірини Олександрівни , с.Мирне, Донецька область

до відповідача Слов`янської міської ради, м.Слов`янськ

про визнання укладеною додаткової угоди з викладенням її змісту

Суддя Г.В.Левшина

при секретарі судового засідання Ламановій А.В.

Представники сторін:

від позивачів: не з`явився

від відповідача: не з`явився

В засіданні суду брали участь:

1. Стислий зміст позовних вимог:

ОСОБА_1 , м.Слов`янськ, позивач 1, та Дрига Ірина Олександрівна , с.Мирне, Донецька область, позивач 2, звернулися до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Слов`янської міської ради, м.Слов`янськ, про визнання укладеною додаткової угоди до договору від 27.02.2003р. з викладенням її змісту в редакції позивачів.

В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на ті обставини, що всупереч передбаченим законодавством правам позивачів та обов`язку відповідача, останній ухиляється від підписання додаткової угоди про поновлення на тих самих умовах договору земельної ділянки №18-03 від 28.02.2003р., наданої для обслуговування будівлі магазину.

2. Стислий зміст відзиву відповідача та його письмових пояснень.

Відповідач вважає неправомірними позовні вимоги та такими, що підлягають залишенню без задоволення, оскільки не можна визнати укладеною додаткову угоду до договору, подану на укладення через шість років з втрати чинності самого договору оренди земельної ділянки від 27.02.2003. Зокрема, Слов`янська міська рада, м.Слов`янськ посилається на наступне.

- додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Заява про поновлення договору оренди землі разом з проектом додаткової угоди, позивачами була направлена міській раді лише під час розгляду справи №905/1827/19 в господарському суді Донецької області - 22.10.2019 року, тобто через більше ніж 6 років після закінчення строку дії договору оренди.

- Слов`янською міською радою було підготовлено проект договору оренди земельної ділянки, який 19.03.2014 року було надано орендарям для його підписання, про що міститься підпис позивачів у книзі реєстрації оформлення договорів.

- проект додаткової угоди від гр. ОСОБА_1 та гр. Дрига І.А. в терміни, зазначені у наведених нормах законодавства, на адресу Слов`янської міської ради не надходив. Не можуть бути належним доказом по справі "наміри" відповідачів щодо поновлення договору №18-03 на той самий строк і на тих самих умовах шляхом сплати за три дні до закінчення строку дії договору суми орендної плати за земельну ділянку на 2013 рік.

- твердження позивачів про порушення їх права користуватися земельною ділянкою по АДРЕСА_1 на умовах поновленого договору оренди №18-03 від 28.03.2003р., про що вони дізналися 17.12.2019 року, не відповідає дійсності. Зокрема, позивачами рішення сесій міської ради від 13.12.2013 року №52-ІЛУ-6 щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для відведення її в оренду гр. Дрига Ірині Олександрівні та гр. ОСОБА_1 ", проект отриманого договору оренди земельної ділянки 2014 року та листи Слов`янською міською ради на адресу Дрига І.О. та ОСОБА_1 з проханням оформити договір оренди земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 згідно вимог чинного законодавства отримані протягом 2015-2019 років.

- у додатковій угоді до договору оренди земельної ділянки, в редакції позивачів, зазначений без змін пункт орендна плата. Також по тексту позовної заяви позивачі стверджують, що сплачували орендну плату в сумі 960,61 грн. Відповідно до розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки, грошова оцінка якої проведена на 06.02.2014 року, розмір орендної плати (річна) становить 39496,19 грн., про що позивачі повідомлені разом із отриманим проектом договору оренди в 2014 році. Тобто позивачі за власною ініціативою сплачували за земельну ділянку кошти, які в декілька разів менші ніж дійсна орендна плата. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на 02.10.2019р. року взагалі склала 1 248 849,53 грн.

3. Стислий зміст відповіді позивачів на відзив.

Позивачі не погоджуються з доводами і аргументами у відзиві, оскільки вони базуються на невірному трактуванні відповідачем приписів статті 33 Закону України «Про оренду землі», у відзиві не наведено жодного конкретизованого доказу, а лише викладено узагальнену позицію такої незгоди, побудовану на припущеннях та невірному суб`єктивному трактуванні відповідачем дій позивачів під час досліджуваних подій. Зокрема, останній зазначає про те, що:

- в обґрунтування тих же заперечень відповідач одночасно посилається на приписи Закону, що передбачають необхідність направлення орендарем на адресу орендодавця у місячний термін до закінчення дії договору листа-повідомлення про наміри поновлення з проектом додаткової угоди про поновлення договору. Оскільки у вищенаведені строки до закінчення дії договору позивачами лист-повідомлення про наміри поновлення договору з проектом додаткової угоди про поновлення на адресу відповідача не надсилався, то договір №18-03 від 28.02.2003 не є поновленим.

- поновлення договору оренди землі на підставі частини статті 33 Закону настає за наявності такого фактичного складу юридичних подій: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця з дня закінчення строгу договору заперечення орендодавця проти такого користування, зокрема, у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі, що кваліфікується, як «мовчазна згода» орендодавця на поновлення договору. При цьому, повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», не вимагається.

- при поновленні договору на підставі частини 6 статті 33 Закону відповідач як орендодавець, наділений правом заперечити стосовно такого поновлення, і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 статті 33 Закону. Відсутність таких заперечень означає мовчазне погодження орендодавця на подальше користування земельною ділянкою та поновлення договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах.

- ОСОБА_1 та Дрига І.О. продовжили користуватися земельною ділянкою, належно виконувати умови договору, в тому числі зі сплати орендної плати, та протягом одного місяця з дня закінчення строку договору заперечення орендодавця проти такого користування не надходили. Після «мовчазної згоди» орендодавця на поновлення договору позивачі на його адресу надіслали додаткову угоду про поновлення договору, однак отримали відмову щодо її підписання.

- заявник Дрига І.О. звернулася до Слов`янської міської ради для отримання дозволу на розробку технічної документації по землеустрою саме в частині складання документів щодо посвідчення її (як нового співорендаря) права на орендне користування земельною ділянкою Позивачі наполягають на тому, що зміст заяви свідчить про оформлення її виключно з метою приведення у відповідність існуючої технічної документації із землеустрою щодо орендованої земельної ділянки та відтворення у ній набутого Дригою І.О. частини об`єкта нерухомості права співоренди земельної ділянки. ОСОБА_1 підписала заяву в якості співорендаря, надавши згоду на документальне оформлення такого права Дриги І.О. , у змісті вказаної заяви відсутні такі звернення заявника, як то на надання дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для передачі її в оренду, які би безспірно свідчили про наміри заявника щодо оформлення нової технічної документації із відведення земельної ділянки у користування для укладання нового договору оренди після закінчення дії договору №18-03 від 28.02.2003р.

- в заяві від 31.10.2013р., яка оформлена від її імені щодо затвердження технічної документації із землеустрою, її підпис підроблений. Наслідком підроблення підпису Дриги І.О. в заяві від 31.10.2013 є незаконність всіх юридичних фактів та дій відповідача, що витікають з цього підробленого документу, в тому числі рішення Слов`янської міської ради №52-LIV-6 від 13.12.2013р., проект договору про оренду землі в редакції 2014 року та вимога відповідача до позивачів підписати даний проект договору.

- саме попередня (авансова) сплата позивачами чергової орендної плати на умовах (у розмірі), визначених договором №18-03, за наступний календарний 2013 рік, що слідував після закінчення строку дії договору, є чітким та очевидним висловленням наміру поновлення цього договору на тих самих умовах і на той самий строк.

- очевидними і недвозначними проявами позиції позивачів щодо чинного факту поновлення договору №18-03 з підстав частини 6 статті 33 Закону були і наступні щорічні (включно по 2020 рік) платежі орендної плати за земельну ділянку на умовах (у розмірі) цього договору, які здійснювалися на адресу відповідача та приймалися ним без жодних заперечень.

- зміна (реорганізація) у складі сторони орендаря (доповнення сторони представником - співорендарем Дригою І.О. ) у запропонованій відповідачу для підписання додатковій угоді про поновлення договору оренди №18-03 не є зміною умов цього договору, на яких він поновлюється на той самий строк та не може бути перепоною для такого поновлення договору оренди №18-03 від 28.02.2003р. на підставі частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі».

4. Щодо порядку господарського судочинства під час розгляду справи судом першої інстанції:

Ухвалою суду від 16.07.2020р. відкрите провадження у справі №905/1306/20, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 11.08.2020р. об 11:00 год.

04.08.2020р. до суду від відповідача надійшов відзив №01.01-12/1137 від 03.08.2020р.

10.08.2020р. на електронну адресу суду від представника позивачів надійшло клопотання про перенесення судового засідання.

Ухвалою суду від 11.08.2020р. підготовче засідання відкладено на 07.09.2020 року о 12:15 год.

25.08.2020р. від позивачів надійшла відповідь на відзив, а також клопотання про витребування доказів, про призначення судової експертизи по справі.

Ухвалою суду від 07.09.2020р. продовжено строк підготовчого провадження по справі №905/1306/20 на 30 днів та відкладено розгляд справи на 24.09.2020 року об 11:45 год.

16.09.2020р. до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив №01.01-12/1318 від 15.09.2020р.

24.09.2020р. до суду від представника позивачів надійшли пояснення по справі від 18.09.2020р.

Ухвалою суду від 24.09.2020р. відкладено підготовче засідання на 12.10.2020р. о 12:40 год.

У підготовче засідання 12.10.2020р. представники сторін не з`явились, жодних документів по суті спору не надали. Ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 17.11.2020 року о 12:30 год.

В судове засідання 17.11.2020р. представники сторін не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

5. Встановлені судом обставини справи:

28.02.2003р. між Слов`янською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки №18-03 (далі - договір), за змістом п.п.1.1, 2.1 якого орендодавець на підставі рішення Слов`янської міської ради від 25.12.2002р. №670/3 надає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку, розташовану у АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1396 га. Земельна ділянка передається в оренду по акту прийому-передачі. Земельна ділянка передається в оренду з метою діяльності і обслуговування продовольчого магазину.

Відповідно до п.2.2 договору, договір укладено на 10 (десять) років починаючи з дати реєстрації.

По закінченню терміну договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий термін. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше, ніж за два місяці до його закінчення.

За умовою абзацу 4 п.2.2 договору при зміні орендаря договір оренди не зберігає чинність.

Річна орендна плата 722,84 грн.

Договір зареєстрований у Слов`янській міській раді, запис №18-03 від 28.02.2003 (а.с.56 зворотній бік).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на Ѕ частини об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій ОСОБА_1 земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , перейшло до позивача 2 - Дриги І.О . Підстава виникнення права власності - свідоцтво про право на спадщину від 28.03.2009р.

31.10.2013р. ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1396 га за адресою: АДРЕСА_1 та передати її в оренду для обслуговування будівлі магазину, кафе-гаражу.

21.02.2013р. Дрига І.О. звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації з землеустрою в частині складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для обслуговування будівлі магазину, кафе-гаражу на умовах оренди, площею 0,1396 га, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

09.08.2013р. Слов`янською міською радою було прийнято рішення №65-ХLVI-6 "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою, щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для відведення її в оренду гр. Дрига І.О. та гр. ОСОБА_1 ", у якому було вирішено надати дозвіл гр. Дрига І.О. та гр. ОСОБА_1 на розроблення технічної документації із землеустрою, щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для відведення її в оренду орієнтовною площею 0, 1396 га для обслуговування будівлі магазину, кафе-гаражу за адресою АДРЕСА_1 із земель житлової та громадської забудови комунальної власності Слов`янської міської ради.

13.12.2013р. Слов`янською міською радою було прийнято рішення №52-LIV-6 "Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для відведення її в оренду гр. Дрига Ірині Олександрівни та гр. ОСОБА_1 ", у якому було вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою, щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для відведення її в оренду гр. Дрига Ірині Олександрівна та гр. ОСОБА_1 для обслуговування будівлі магазину, кафе-гаражу за адресою: АДРЕСА_1 ; передати гр. Дрига Ірині Олександрівни та гр. ОСОБА_1 , в оренду терміном на п`ять років земельну ділянку площею 0,1396 га, (кадастровий номер :01:0120001) для обслуговування будівлі магазину, кафе-гаражу за адресою: АДРЕСА_1 ; рекомендувати гр. Дриги І.О. та гр. ОСОБА_1 ; виконувати обов`язки землекористувача згідно ст.96 Земельного кодексу України; у місячний строк оформити договір оренди землі у встановленому законом порядку; після державної реєстрації права оренди земельної ділянки у п`ятиденний строк надати копію договору відповідному органу доходів і зборів; укласти договір на встановлення обмежень (обтяжень), виконувати умови вказаного договору.

Рішення позивача від 13.12.2013р. позивачами не оскаржувалось.

У жовтні 2019р. Слов`янська міська рада (далі - позивач) звернулась до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Дриги Ірини та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 99472,71 грн. Позовні вимоги були мотивовані користуванням земельною ділянкою відповідачами без укладеного договору, що призвело до безпідставного збереженнями грошових коштів, власник земельної ділянки недоотримав доходи у виді орендної плати.

Рішенням господарського суду Донецької області від 25.11.2019р. по справі №905/1824/19 стягнуто з Фізичної особи-підприємця Дриги Ірини Олександрівни на користь Слов`янської міської ради безпідставно збережені кошти орендної плати у розмірі 49736 грн. 36 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 960 грн. 50 коп.; стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Слов`янської міської ради безпідставно збережені кошти орендної плати у розмірі 49736 грн. 36 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 960 грн. 50 коп.

Рішення першої інстанції залишене без змін Східним апеляційним господарським судом, набрало законної сили 09.04.2020р.

Як встановлено вказаним рішенням господарського суду Донецької області від 25.11.2019р. по справі №905/1824/19 та як вбачається з матеріалів даної справи, Слов`янською міською радою було підготовлено проект договору оренди земельної ділянки, який 19.03.2014р. надано орендарям для його підписання, про що міститься підпис у книзі реєстрації оформлення договорів.

На адресу орендарів неодноразово направлялись листи щодо необхідності терміново вжити заходи по оформленню права оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 , яка була надана згідно з рішенням Слов`янської міської ради від 13.12.2013 №№52-LIV-6.

Доказів підписання позивачами договору оренди земельної ділянки суду надано не було.

У рішенні від 25.11.2019р. по справі №905/1824/19 судом вказано, що за змістом листа Слов`янської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 28.02.2018 №01.01.-12/363, орендарі за період 2014-2017 роки земельний податок та оренду плату за земельні ділянки не сплачували, податкові декларації з плати за землю за вказаний період на подавали.

Матеріалами справи також підтверджено, що листом від 16.02.2018р. №0101-12/281 Слов`янською міською радою було повідомлено користувачів землі про те, що оскільки запропонований договір оренди землі від 2014р. не зареєстрований, необхідно його терміново зареєструвати та надати до Слов`янської міської ради копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. У відповідності до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284 (зі змінами) у Слов`янській міській раді створено комісію з визначення та відшкодування збитків власникам землі за землекористувачам за затверджено її склад (рішення виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 21.06.2017 №448). Також, Слов`янською міською радою повідомлено про намір вжити заходи щодо нарахування за стягнення завданих їй збитків у вигляді неодержаної орендної плати за землю за весь період використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Відповідно до листа Головного управління ДФС у Донецькій області від 27.03.2019р. №25704/1005-99-47-10, станом на 26.03.2019р. орендарем 2 сплачено орендну плату за 2016 рік у розмірі 960,61 грн., 2017 рік - 960,61 грн., 2018 рік - 960,61 грн.

Крім того, в березні комісією Слов`янської міської ради проведено обстеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.03.2019, громадянкам ОСОБА_1 та Дригі І.О. в рівних частинах належить на праві приватної власності будівля магазину, кафе-гаражу за вищевказаною адресою. При обстеженні земельної ділянки встановлено, що на ній розташована будівля магазину, будівля кафе, та інші будівлі, призначення яких неможливо встановити, так як вони знаходяться у внутрішньому дворі, за закритими воротами. В будівлі магазину працюють магазини продовольчих товарів, непродовольчих товарів та аптека. В будівлі кафе функціонує заклад "Національна лотерея". Крім того, на прилеглій до магазину території розташовані дві тимчасові споруди, встановлені без відповідних документів.

Відповідно до листа міськрайонного управління у Слов`янському районі та м.Слов`янську Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 03.04.2019 №243/116-19, нормативна грошова оцінка земельної ділянки по АДРЕСА_1 на 2016 рік становить - 1178157,56 грн., на 2017 рік становить - 1248849,53 грн., на 2018-2019 роки становить- 1498619,44 грн.

Так, як було встановлено судом по справі №905/1827/19 Слов`янська міська рада звернулась до ОСОБА_1 та Дриги І.О. з претензією від 07.06.2019 №01.01-12/857 про сплату заборгованості за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів у розмірі 99472,71 грн. - тобто із розрахунку вказаної вище нормативної вартості земельної ділянки. Зазначена претензія була отримана відповідачами та залишена без відповіді, що і стало підставою для стягнення даної заборгованості в судовому порядку.

Натомість, після відкриття судового провадження по справі №905/1827/19 ОСОБА_1 та Дригі І.О. проініціювали поновлення договору оренди землі від 2003р. у вигляді заяви від 22.10.2019р. разом з проектом додаткової угоди.

У відповідь, Слов`янська міська рада направила орендарям лист від 07.11.2019р. №1-с-2725-2, в якому повідомила, про те що проект додаткової угоди в терміни, зазначені у наведених нормах законодавства, не надходив. Твердження про те, що договір оренди №18-03 був поновлений не відповідає дійсності та відповідно до ст.31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припинив дію по закінчення строку, на який його було укладено. Слов`янською міською радою підготовлено оновлений проект договору оренди землі, складений на підставі рішення міської ради від 13.12.2013 №52-ІЛУ-6, який підписаний з боку Слов`янської міської ради і підлягає підписанню з боку орендарів та державній реєстрації. Враховуючи вищенаведене, Слов`янська міська рада вважає недоцільним підписання надісланої орендарями додаткової угоди та наполягає на підписанні вказаного договору оренди землі, так як використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів є порушенням чинного земельного законодавства України.

Отже, з урахуванням вищевикладених встановлених обставин у їх сукупності, господарський суд в рішенні від 25.11.2019р. по справі 905/1827/19 дійшов висновку про те, що оскільки новий договір укладено не було, договір оренди від 28.02.2003р. припинив свою дію, за період з 2014-2019р. відповідачі як фактичні користувачі земельної ділянки займали її без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки, зберегли у себе кошти, які мали заплатити за користування нею, виходячи з вищевказаної нормативної оцінки земельної ділянки.

Накази господарського суду Донецької області по справі №905/1824/19 про стягнення зі ОСОБА_1 та Дриги І.О. безпідставно збережених коштів орендної плати на теперішній час перебувають на виконанні в Слов`янському МРВ ДВС Східного МРУ МЮ України, рішення суду від 25.11.2019р. по справі №905/1824/19 фактично не виконано.

Наполягаючи на тому, що правові відносини з оренди спірної земельної ділянки мають бути продовжені та врегульовані умовами оренди від 28.02.2003р. в редакції додаткової угоди, а не новоукладеного правочину, ОСОБА_1 , і Дригою І.О. , посилаючись на належне виконання договірних зобов`язань, в тому числі, з належного використання землі за цільовим призначенням та з внесення до бюджету орендної плати, звернулися до суду із вимогами підписання додаткової угоди про поновлення до 28.02.2023р. на тих же самих умовах договору земельної ділянки №18-03 від 28.02.2003р., наданої для обслуговування будівлі магазину.

6. Оцінка суду і визначені відповідно до встановлених обставин правовідносини:

Відповідно до ч.5 ст.124, п.9 ст.129 Конституції України, ст.18 Господарського процесуального кодексу України судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому виконанню на всій території України.

Згідно приписів ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує встановлена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відтак, рішенням господарського суду Донецької області від 25.11.2019р. по справі №95/1827/19, що набрало законної сили 09.04.2020р., встановлені наступні факти:

1) припинення дії договору оренди від 27.02.2003р.;

2) відсутність нової укладеної угоди;

3) виникнення з 28.03.2009р. права користування частиною земельної ділянки;

4) фактичне користування земельною ділянкою ОСОБА_1 та Дригою І.О. за період з 2014-2019р. без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки;

5) неправомірне збереження позивачами у себе коштів, що мали заплатити за користування нею відповідно до нормативної оцінки земельної ділянки на 2018-2019 роки.

Отже, дані факти не повинні доводитися знову у відповідності з ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

За приписами ст.ст.2, 3 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За змістом ст.116 вказаного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.12 Земельного Кодексу України, до виключних повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, організація землеустрою, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

Відповідно до положень статті 334 Цивільного Кодексу України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Частиною 1 статті 377 Цивільного Кодексу України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно ч.2 ст.120 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), в редакції, що діяла на момент виникнення права власності на Ѕ частини об`єкта нерухомості, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій в користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно ч.1 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст.93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закону України «Про оренду землі»).

За змістом частини 3 статті 7 Закону України "Про оренду землі" до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

У розумінні наведених положень законодавства при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки. Відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки, тобто має місце заміна сторони у зобов`язанні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.11.2018р. у справі №910/20774/17.

При цьому Верховний Суд наголошує, що у разі переходу права власності на нерухомість заміна орендаря земельної ділянки у відповідному чинному договорі оренди землі відбувається автоматично, в силу прямої норми закону, незалежно від того, чи відбулося документальне переоформлення орендних правовідносин шляхом внесення змін у договір стосовно орендаря, оскільки переоформлення лише формально відображає те, що прямо закріплено в законі.

Відтак, суд відзначає, що право Дриги І.О оренди спірної земельної ділянки презюмується на підставі закону та відповідачем не заперечується.

Водночас, такі вищенаведені положення законодавства та правові висновки щодо автоматичної заміни - не можуть бути застосовані в даних правовідносинах, оскільки за наслідками прийняття спадщини - нерухомого майна на праві спільної часткової власності, розташованого на спірній земельній ділянці - фактично відбувається не правонаступництво, а вступ у відносини оренди нового, додаткового учасника - співорендаря такої земельної ділянки.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на момент закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки) регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1-5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Зокрема, частинами 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі.

До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору. При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Правова конструкція, передбачена частинами 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" узгоджується з положеннями 777 Цивільного кодексу України, яка встановлює загальний принцип реалізації переважного права наймача на продовження договору найму на новий строк. Згідно вказаної статті Цивільного кодексу України наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором в розумний строк.

У той же час, частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі. Так, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Як вбачається зі змісту вказаної норми, повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі у даному випадку не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі.

Поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" може бути здійснено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Крім того, орендодавець має право заперечити стосовно поновлення договору і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі.

Якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець у свою чергу в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто, договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України «Про оренду землі». Відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Отже, для застосування частини 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди з підстав передбачених частинами 2-5 вказаної статті, необхідна наявність таких юридичних фактів: 1) орендар належно виконує свої обов`язки за договором; 2) орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; 3) до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; 4) орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

При цьому, в ч.5 ст.33 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендодавець після отримання листа-повідомлення орендаря має розглянути лист-повідомлення на відповідність вимогам закону; узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору; за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності); укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі; за наявності заперечень направити повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Зазначені положення слід розуміти таким чином: орендодавець у разі невідповідності змісту листа-повідомлення та умов проекту додаткової угоди вимогам закону повинен протягом місяця із дати його отримання повідомити орендареві про такі невідповідності, що, у свою чергу, може бути підставою для заперечення у задоволенні заяви орендаря; може запропонувати свою редакцію істотних умов договору оренди землі.

При цьому, заперечення орендодавця стосовно невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону не можуть бути відхилені без зазначення відповідних причин, а мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни тощо.

Наведені положення встановлюють порядок врегулювання розбіжностей щодо умов договору, при цьому прямо передбачають можливість усунути в межах встановленого терміну розбіжності, що виникли під час відповідного листування. При цьому, сама по собі обставина неподання орендарем тих чи інших документів під час першого звернення, не є достатньою підставою для відмови в поновленні договору оренди, за умови дотримання всіх передбачених Законом приписів до спливу строку дії договору.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 09.07.2019 року у справі №908/2315/18.

Крім того, як вже зазначалося, частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: 1) користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди; 2) відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

При цьому, необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі.

Щодо прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що орендодавець має право заперечити стосовно поновлення згідно із ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі.

Аналогічна правова позиція щодо застосування ст.33 Закону України "Про оренду землі" наведена Верховним Судом у постановах від 10.09.2018 у справі №920/739/17 та від 29.11.2018 у справах №920/752/17, №920/737/17, №920/747/17, №920/751/17, №920/746/17, №920/744/17, №920/748/17, №920/749/17.

Відтак, як встановлено вище, в договорі №18-03 від 28.02.2003р. сторони чітко узгодили, що по закінченню терміну договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий термін. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше, ніж за два місяці до його закінчення.

За умовою абзацу 4 п.2.2 договору при зміні орендаря договір оренди не зберігає чинність.

Позивач 2, Дрига І.О. , після набуття у 2009 році права спільної часткової власності на нерухоме майно (будівлю магазину, кафе-гараж) та права користування спірною земельною ділянкою, за тиждень до закінчення дії відповідного договору оренди від 2003р. як співорендар звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації з землеустрою в частині складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для обслуговування будівлі магазину, кафе-гаражу на умовах оренди, площею 0,1396га, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, після отримання відповідного рішення про надання такого дозволу, позивачі 31.10.2013р. (тобто після закінчення дії договору) звернулись до Слов`янської міською ради із заявою, в якій зазначили наступне: «Прошу вас затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі…та передати її в оренду для обслуговування будівлі магазину, кафе, гаражу…». (а.с. 71).

Отже, з урахуванням вищевикладених встановлених обставин у їх сукупності, господарський суд розцінює такі дії позивачів зі звернення до Слов`янської міської ради - як конклюдентні дії, спрямовані на укладання нового правочину з передання земельної ділянки їм у користування , а не на поновлення договору оренди від 27.02.2003р.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивача про підроблення підписів та відхиляє клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, оскільки, по-перше, суд за наслідками візуального огляду не вбачає різниці між підписами позивачів на інших документах, а по-друге, на підставі цих спірних заяв Слов`янської міською радою були прийняті відповідні за змістом адміністративні акти - рішення від 09.08.2013р., 13.12.2013р., що позивачами не оскаржувались.

Одночасно, твердження позивачів про належне виконання своїх грошових зобов`язань з оплати оренди спростовується обставинами, встановленими у рішенні суду від 25.11.2019р. №905/1827/19 щодо наявної відповідної заборгованості. Суд враховує ті обставини, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладення договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційним. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власників цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Таким чином, посилання позивачів на сам факт здійснення певних платежів не є безумовним підтвердженням належного виконання договірних зобов`язань (зокрема угоди №18-03 від 2003р.). По-перше, платне користування землі - обов`язок, що випливає із закону, а по-друге, проведені платежі фактично є погашенням стягнутої судом заборгованості за вищезгадане безпідставне збереження коштів.

Як наслідок, представлені квитанції не можуть бути розцінені судом саме як доказ орендної плати, своєчасне здійснення якої в свою чергу - потенційно могло би бути конклюдентною дією позивачів щодо наміру пролонгації договірних відносин за угодою №18-03 від 2003р.

Крім того, суд приймає до уваги той факт, що наявність численних листів відповідача (арк. справи 83, 84) про необхідність підписання нового договору від 2014р. та реєстрацію його в книзі, рішення міської ради від 13.12.2013р., в тому числі про передачу в оренду Дризі І.О. та ОСОБА_1 терміном на 5 років земельної ділянки, виключають "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору від 2003р.

Водночас, необхідно відзначити, що ініціювання поновлення договору оренди землі у вигляді заяви разом з проектом додаткової угоди відповідно до ст.33 Закону України "Про оренду землі", орендарями було направлено орендодавцю лише під час розгляду справи в суді - 22.10.2019р., тобто через більше ніж 6 років після закінчення строку дії договору оренди. При цьому, заява була адресована лише Слов`янській міській раді, тоді як це має здійснюватись у встановленому законом порядку через Центр надання адміністративних послуг із заявою встановленого зразка, до якої додається відповідний пакет документів, передбачений інформаційною карткою адміністративної послуги «Рішення міської ради про продовження терміну оренди земельної ділянки за наявності діючого договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого у встановленому законом порядку».

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, враховуючи всі встановлені обставини у їх сукупності, а саме вступ у правовідносини нового учасника - співорендаря, неналежність виконання позивачами своїх грошових зобов`язань за договором, приймаючи до уваги заперечення орендодавця щодо продовження таких відносин на умовах попереднього договору від №18-03 від 28.02.2003р., наявність нової технічної документації та нормативної оцінки землі, за висновками суду, відсутні правові підстави визнавати укладеною додаткову угоду до договору, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення.

Згідно зі ст.129 ГПК України судовий збір покладається на позивачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 53, 73, 74, 76, 86, 123, 129, 165, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , м.Слов`янськ, Дриги Ірини Олександрівни , с.Мирне, Донецька область до Слов`янської міської ради, м.Слов`янськ про визнання укладеною додаткової угоди до договору від 27.02.2003р. з викладенням її змісту в редакції позивачів.

В судовому засіданні 17.11.2020р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 20.11.2020р.

Відповідно до ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений ст.256 Господарського процесуального кодексу України, продовжується на строк дії такого карантину.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина