ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2020 р. Справа№ 757/49309/19-ц

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Пантелієнка В.О.

Полякова Б.М.

за участю секретаря судового засідання Чміль Я.Є. та представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засіданні від 18.11.2020 розглянувши апеляційну скаргу Державної акціонерної компанії "Хліб України" на рішення господарського суду міста Києва від 01.07.2020 (суддя Івченко А.М.) у справі №757/49309/19-ц за позовом ОСОБА_1 до Державної акціонерної компанії "Хліб України" про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі в межах справи № 46/528-б за заявою Фірми "Ф.Й. Ельснер унд Ко." до Державної акціонерної компанії "Хліб України" про банкрутство
ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі в межах справи №46/528-б.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 26.02.2020 на підставі ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства передано справу №757/49309/19-ц про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі в межах справи №46/528-б за підсудністю до господарського суду міста Києва.

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.07.2020 у справі №757/49309/19-ц позов задоволено частково; скасовано наказ Державної акціонерної компанії "Хліб України" від 12.09.2019 №48-к/тр "Про звільнення та покладення обов`язків"; поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів" (ідентифікаційний код юридичної особи 00955880); допущено негайне виконання рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів" (ідентифікаційний код юридичної особи 00955880); іншу частину позову залишено без розгляду; стягнуто з Державної акціонерної компанії "Хліб України" в дохід Державного бюджету України 2007,00 грн судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Державна акціонерна компанія "Хліб України" звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати пункти 1-4, 6, 7 резолютивної частини рішення господарського суду міста Києва від 01.07.2020, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, стягнути з позивача судові витрати. В решті вказана ухвала не оскаржувалась.

Апеляційна скарга мотивована порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник зазначає, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не наведено нормативно правовий акт, вимоги якого відповідачем порушені при звільненні позивача із займаної посади. Зазначено, що власник ДАК «Хліб України», звільнення позивача пов`язує з умовами, визначеними сторонами в контракті для його розірвання, тому наказ від 12.09.2019 №48к/тр про звільнення відповідає нормам чинного законодавства України.

15.10.2020 до Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання про стягненя судових витрат.

30.10.2020 до Північного апеляційного господарського суду від представника ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

17.11.2020 до Північного апеляційного господарського суду від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття апеляційного провадження, яке мотивоване тим, що 23.09.2020, після подачі апеляційної скарги, ДАК «Хліб України» повністю виконало рішення господарського суду міста Києва від 01.07.2020 по справі №757/49309/19-ц. Зазначене підтверджується наказом від 23.09.2020 №26-к/тр та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Крім того, після виконання вказаного рішення суду відповідач не чинить перешкод позивачу в реалізації його прав та покладених на нього обов`язків як керівника ДП ДАК "ХЛІБ УКРАЇНИ" "РОМЕНСЬКИЙ КХП". Позивач вважає, що виконання рішення суду ДАК «Хліб України» після подачі апеляційної скарги свідчить про визнання відповідачем позовних вимог в частині скасування наказу про звільнення ОСОБА_2 та поновлення його на роботі.

У судове засіданні 18.11.2020 з`явився представник ОСОБА_1 , інші представники учасників справи не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Всі учасники справи про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином направленням на адресу їх місцезнаходження копії ухвали суду від 26.10.2020 у даній справі.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Частиною 11 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

В той же час за положеннями статті 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №924/369/19.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає за можливе здійснювати розгляд скарги без участі певних представників сторін, що не з`явилися у судове засідання, так як вони належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні колегія суддів дослідила подане позивачем клопотання про закриття апеляційного провадження у справі №757/49309/19-ц, заслухала доводи заявника та дійшла висновку про залишення його без задоволення. Пункт 2 частини 1 статті 231 ГПК України, на який посилається позивач в цій заяві, містить підставу для закриття провадження у справі - відсутній предмет спору, при цьому, підстав для закриття апеляційного провадження вказана норма ГПК України не містить. Доводи заявника про те, що позивача вже поновлено на роботі, тлумачаться судом апеляційної інстанції як виконання оскаржуваного рішення суду першої інстанції, а не як підстава закриття апеляційного провадження у справі.

Відповідно до ст.264 ГПК України, суд апеляційної інстанції має повноваження за певних обставин закрити апеляційне провадження. В даному випадку, судовою колегією не встановлено таких обставин, за яких слід було б закривати апеляційне провадження у даній справі.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, та оскаржувану ухвали суду першої інстанції- без змін , з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом першої інстанції, між ДАК "Хліб України", в особі виконуючого обов`язки голови правління Полякова Андрія Володимировича, та фізичною особою ОСОБА_1 укладено трудовий контракт від 02.04.2019 №04-10/58.

Відповідно до п. 1.1. трудового контракту ОСОБА_1 взяв на себе обов`язок здійснювати поточне управління ДП ДАК "Хліб України" "Роменський КХП".

Відповідно до п. 1.2. цьго контракту він є строковим трудовим договором, на підставі якого виникають трудові відносини між керівником та власником.

ДАК "Хліб України", в особі керуючого санацією Лахненко Є.М., наказом від 12.09.2019 №48-к/тр "Про звільнення та покладення обов`язків" звільнило з посади директора ДП ДАК "Хліб України" "Роменський КХП" ОСОБА_1 .

Як зазначає позивач, трудовий контракт №04-10/58 був достроково припинений з ініціативи власника без надання пояснень. Згідно з чинним законодавством України, власник не зобов`язаний пояснювати підстави припинення повноважень посадових осіб лише у разі звільнення за п. 5 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України, тоді як позивач звільнений за п. 8 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю.

Задовольняючи частково позовні вимоги та поновлюючи позивача на роботі, суд першої інстанції виходив з того, що в наказі від 12.09.2019 №48-к/тр не визначено чіткої підстави про звільнення, а є лише посилання на п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, а тому, наказ є незаконним та таким, що порушує законодавство України про працю.

У поясненнях, наданих суду, відповідач визначив певні підстави звільнення ОСОБА_1 , але не довів, що це саме ті підстави, з яких виданий вказаний наказ №48-к/тр, докази, які б це підтверджували, суду не надані.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Пунктом 8 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України визначено, що підставами припинення трудового договору є, зокрема, підстави, передбачені контрактом.

Розділом 6 вищевказаного трудового контракту №04-10/58 встановлено вичерпний перелік умов дострокового припинення дії контракту, а саме:

Згідно з п. 6.2. Контракту Керівник підприємства може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний за ініціативою Власника до закінчення строку його дії:

- у разі порушення Керівником чинного законодавства України;

- у випадку систематичного невиконання Керівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього Статутом та цим Контрактом;

- у разі порушення Керівником виконання пунктів розділу 2, 3 та 4 цього Контракту;

- у разі неспроможності Керівника виконати Контракт у зв`язку з невиконанням Підприємством фінансового плану, показників ефективності використання державного майна і прибутку, а також майнового стану підприємства, програми розвитку виробництва, впровадження нових технологій та ефективного використання виробничих потужностей і майна підприємства;

- одноразового грубого порушення Керівником законодавства чи обов`язків, передбачених Контрактом та Статутом Підприємства;

- за поданням службових осіб органів державного нагляду у разі систематичних порушень вимого чинного законодавства з питань охорони праці та пожежовибухонебезпеки на Підприємстві;

- відпуску без згоди поклажодавця зерна, насіння, іншого товару (продукції);

- коли у трьох звітних кварталах протягом календарного року спостерігається зростання обсягів дебіторської заборгованості Підприємства, що за загальним підсумком зазначених кварталів не супроводжується відповідним зростанням обсягів реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) Підприємства;

- закупівлі з порушенням п. 2.6. Контракту;

- збиткової діяльності Підприємства;

- невиконання галузевої угоди та колективного договору;

- скоєння дій, що підпадають під ознаки правопорушень, за які передбачена кримінальна відповідальність;

- невчасного або неналежного виконання наказів, розпоряджень, доручень Власника;

- у разі незадовільних результатів атестації Керівника;

- у разі невиконання підприємством зобов`язань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обов`язкових платежів, страхових внесків, а також невиконання підприємством зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати;

- у разі несплати реструктурованої податкової заборгованості протягом трьох місяців при наявності вини керівника;

- за поданням службових осіб органів державного нагляду за охороною праці у разі систематичних порушень вимог чинного законодавства з питань охорони праці;

- у разі порушення порядку здійснення розрахунків в іноземній валюті;

- у разі допущення зростання обсягів простроченої кредиторської заборгованості;

- з інших підстав, передбачених чинним законодавством України.

В п. 6.5. трудового контракту зазначено: "Про наміри розірвати контракт ініціативна сторона повідомляє іншу сторону письмово за два тижні".

Отже, в п. 6.5. вказаного трудового контракту не наведені підстави припинення трудового договору.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, наказом 48-к/тр не визначено чіткої підстави про звільнення, а є лише посилання як на підставу звільнення на п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, таке формулювання не дає чітко зрозуміти підстави звільнення, та оцінити їх відповідність законові, привести наказ у відповідність з чинним законодавством про працю.

Положеннями ст. 43 Конституції України визначено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також встановлено гарантії захисту громадян від незаконного звільнення.

Скаржник у поясненнях суду першої інстанції зазначає, що у 2018 році ОСОБА_1 було оголошено догану; 04.09.2019 та 12.09.2019 ОСОБА_1 не прибув на нараду комісії з питань господарської діяльності ДП ДАК «Хліб України» «Роменський КХП», причини неявки не повідомив, на підставі чого, вирішено звільнити ОСОБА_1 з займаної посади.

Вищевказані доводи не підтверджені належними та допустимими доказами у справі, їх неможливо беззаперечно пов"язати з наказом №48-к/тр

Відповідач у відзиві, на апеляційну скаргу окрім пункту 6.5. трудового контракту, вказує, що ОСОБА_1 звільнено з займаної посади на підставі: п. 6.2.2. контракту - систематичне невиконання керівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього Статутом та Контрактом; п. 6.2.3. контракту - порушення керівником виконання пунктів 2, 3, 4 контракту - в порушення умов контракту керівником укладено договори поставки та оренди індивідуально визначеного майна; п. 6.2.5. контракту - одноразове грубе порушення керівником законодавства чи обов`язків, передбачених Контрактом та Статутом Підприємства - керівником укладено без погодження з компанією договори поставки, зовнішньоекономічної діяльності з литовськими партнерами оренди індивідуально визначеного майна; п. 6.2.8. контракту - у трьох звітних кварталах протягом календарного року спостерігається зростання обсягів дебіторської заборгованості підприємства, що за загальним підсумком зазначених кварталів не супроводжується відповідним зростанням обсягів реалізації продукції підприємства; п. 6.2.12. скоєння дій, що підпадають під ознаки правопорушень, за які передбачена кримінальна відповідальність; п. 6.2.13 контракту - невчасного або неналежного виконання наказів, розпоряджень, доручень власника; п.6.2.15 контракту - невиконання підприємством зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам; п. 6.2.19. у разі допущення зростання обсягів простроченої кредиторської заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Підставами для звільнення ОСОБА_1 були обставини, які є господарсько-правовими відносинами, вирішення яких здійснюється в порядку господарського судочинства.

А отже, зазначені у апеляційній скарзі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами у розумінні ГПК України, не доведено факту вчинення ОСОБА_1 відповідного правопорушення, та того, що саме за вчинення цього правопорушення його було звільненно, у зв`язку із чим, вбачається недоведеність обставин (фактів), на які посилається відповідач у своїх поясненнях, поданих суду першої інстанції, та в апеляційній скарзі.

Пленум Верховного Суду України 06.11.92 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" зазначив, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю.

Отже, як вже було зазначено, в наказі від 12.09.2019 №48-к/тр не визначено чіткої підстави звільнення а є лише посилання на п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Пов`язати цей наказ з тими обставинами, на які посилається скаржник, неможливо, виходячи з поданих суду доказів.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, здійснивши оцінку доводів скаржника, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ від 12.09.2019 №48-к/тр про звільнення є незаконним та таким, що порушує законодавство України про працю, у зв`язку з чим, суд першої інстанції правомірно вирішив скасувати наказ Державної акціонерної компанії "Хліб України" від 12.09.2019 №48-к/тр "Про звільнення та покладення обов`язків" та поновити ОСОБА_1 на посаді директора Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів".

У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає і судові витрати за її подання покладаються судом на скаржника відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, а тому клопотання скаржника про стягнення судових витрат залишається без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду за результатами перегляду справи в апеляційному порядку, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення; оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі в тій частині, що оскаржується, - без змін.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної акціонерної компанії "Хліб України" на рішення господарського суду міста Києва від 01.07.2020 у справі №757/49309/19-ц залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 01.07.2020 у справі №757/49309/19-ц залишити без змін (в тій частині, що оскаржується).

Матеріали справи №757/49309/19-ц направити до господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову Північного апеляційного господарського суду може бути оскаржено до

Верховного Суду у випадках, у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.

Повний текст виготовлено 24.11.2020.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді В.О. Пантелієнко

Б.М. Поляков