СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2020 р. Справа № 905/752/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Геза Т.Д., суддя Бородіна Л.І. , суддя Мартюхіна Н.О.,

секретар судового засідання - Соляник Н.В.,

за участю:

від позивача - не з`явився,

від відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська", с. Сергіївка, Покровський район, Донецька область, (вх. №2549 Д/2)

на рішення господарського суду Донецької області від 03.09.2020 (суддя - Курило Г.Є., ухвалене в м. Харкові об 11:50 год., повний текст складено 03.09.2020),

у справі №905/752/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Арм-Дніпро", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська", с. Сергіївка, Покровський район, Донецька область,

про стягнення 234642,17 грн., з яких: сума основної заборгованості - 223586,30грн, інфляційні збитки - 5589,30грн, 3% річних - 6707,58грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Арм-Дніпро" звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська", в якому просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 223586,30 грн, інфляційні збитки в розмірі 3778,60 грн, суму 3% річних в розмірі 7277,27 грн та суму судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що у відповідача виник обов`язок по сплаті заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу №95офк від 10.07.2017.

Рішенням господарського суду Донецької області від 03.09.2020 у справі №905/752/20 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Арм-Дніпро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" про стягнення 234642,17грн. задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Арм-Дніпро" борг у розмірі 223586,30 грн, інфляційні збитки в розмірі 3778,60грн, 3% річних в розмірі 7268,14 грн, а також судовий збір в сумі 3519,50грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

З огляду на встановлені факти та враховуючи те, що відповідач встановлений договором купівлі-продажу №95офк від 10.07.2017 обов`язок по оплаті отриманого товару у повному обсязі та у передбачений договором строк не виконав, належних і допустимих доказів виконання в повному обсязі своїх обов`язків за договором не надав, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення заборгованості у розмірі 223586,30 грн.

Суд першої інстанції, дослідивши наданий до позовної заяви розрахунок 3% річних, встановив, що він є арифметично не вірним, тому частково задовольнив вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 7268,14грн за період з 01.06.2019 по 30.06.2020.

Суд першої інстанції встановив, що сума інфляційних втрат за заявлений позивачем період є більшою, ніж зазначив позивач у розрахунку. Суд першої інстанції, посилаючись на те, що позивач не скористався своїм правом щодо збільшення розміру позовних вимог, задовольнив вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 3778,60грн за період з червня 2019 року по травень 2020 року у заявленому до стягнення розмірі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення господарського суду Донецької області від 03.09.2020 у справі №905/752/20 частково в частині стягнення з відповідача на користь позивача 136793,16 грн. та закрити провадження у справі в цій частині.

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції порушив приписи ч. 2 ст. 202 ГПК України, відмовивши у задоволенні клопотання відповідача про відкладення судового засідання на іншу дату з метою надання часу на примирення. Апелянт зазначає, що додатковий час був необхідний відповідачу для примирення та врегулювання спору в позасудовому порядку. Зокрема, відповідач 03.09.2020 сплатив на користь позивача 50000,00 грн., 11.09.2020 - 43396,58 грн., 17.09.2020 - 43396,58 грн. Вищенаведене підтверджує доданими до апеляційної скарги платіжними дорученнями №3898 від 03.09.2020, №4102 від 11.09.2020, №4104 від 17.09.2020, призначення платежу в яких зазначено: «за договором №95офк від 10.07.2017». Апелянт, відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України, просить суд апеляційної інстанції долучити додаткові докази, посилаючись на те, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення доказів виконання відповідачем своїх обов`язків за договором №95офк від 10.07.2017 не існувало, що свідчить про винятковість ситуації і наявність підстав для їх прийняття судом апеляційної інстанції.

Апелянт вважає, що на дату звернення з апеляційною скаргою між позивачем та відповідачем відсутній спір в частині стягнення 136793,16 грн., що, на його думку, є підставою для закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору, відповідно до ст. 231 ГПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Арм-Дніпро" посилається на те, що додані до апеляційної скарги докази виконання відповідачем своїх обов`язків за договором №95офк від 10.07.2017 свідчать про те, що усі платежі були зроблені відповідачем вже після прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення.

Позивач посилається на те, що добровільність виконання рішення не означає його незаконність і не є умовою для скасування оскаржуваного рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Арм-Дніпро" зазначає, що доводи відповідача про наміри укласти мирову угоду не супроводжувалися активними діями з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська".

Вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2020 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Геза Т.Д., суддя Бородіна Л.І., суддя Плахов О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19 жовтня 2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" на рішення господарського суду Донецької області від 03.09.2020 у справі №905/752/20 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 136793,16 грн. Розгляд справи призначено на 18.11.2020.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії Плахова О.В. на дату розгляду справи, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2020 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Геза Т.Д., суддя Бородіна Л.І., суддя Мартюхіна Н.О.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 3 ст. 222 ГПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, а також те, що явка представників сторін не була визнана судом обов`язковою, з метою забезпечення основоположних засад господарського судочинства та недопущення затягування судового процесу, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності учасників судового процесу за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з урахуванням повноважень, визначених в ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила.

10.07.2017 між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Арм-Дніпро" (продавець) та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" (покупець) укладено договір купівлі-продажу №95офк (договір), за умовами якого, продавець зобов`язується передати, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити відповідно до умов договору продукцію виробничо-технічного призначення (товар). Номенклатура, країна виробника, кількість, ціна, строк та умови поставки товару узгоджуються сторонами у додаткових угодах, які є невід`ємною частиною договору (п.1.1 договору).

Додатковою угодою №11 від 11.03.2019 до договору сторонами продовжено строк дії договору купівлі-продажу №95ОФК від 10.07.2017 до 31.12.2019.

Додатковими угодами №1 від 08.09.2017, №3 від 21.05.2018, №4 від 21.05.2018, №5 від 21.05.2018, №6 від 21.05.2018, №7 від 23.05.2018, №8 від 29.05.2018, №10 від 31.05.2018 сторони узгодили всі умови щодо поставки товару, ціни, номенклатури, оплати товару та інше.

Суд першої інстанції, дослідивши фактичні обставини справи, дійшов висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи те, що відповідач встановлений договором обов`язок по оплаті отриманого товару у повному обсязі та у передбачений договором строк не виконав, належних і допустимих доказів виконання в повному обсязі своїх обов`язків за договором купівлі-продажу №95офк від 10.07.2017 не надав, господарський суд першої інстанції дійшов висновку щодо задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Арм-Дніпро" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» в частині стягнення суми заборгованості у розмірі 223586,30грн.

Крім того, у зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повної та своєчасної сплати за поставлений товар, позивачем нараховано (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) до стягнення інфляційні збитки в розмірі 3778,60грн, суму 3% річних в розмірі 7277,27грн.

Суд першої інстанції, дослідивши наданий до позовної заяви розрахунок 3% річних, встановив, що він є арифметично не вірним, з огляду на що частково задовольнив вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 7268,14грн за період з 01.06.2019 по 30.06.2020.

Суд першої інстанції, дослідивши наданий до позовної заяви розрахунок інфляційних втрат, встановив, що він є більшим ніж заявлено позивачем, однак задовольнив вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат у заявленому до стягнення розмірі - 3778,60 грн за період з червня 2019 року по травень 2020 року.

Висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог відповідачем не оскаржується, тому в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Разом з тим, відповідач посилається на те, що після ухвалення оскаржуваного рішення, він сплатив заборгованість у сумі 136793,16 грн., тому наявні підстави для закриття провадження у справі у цій частині. Апелянт зазначає, що докази часткової оплати заборгованості не були подані до суду першої інстанції, оскільки суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату та розгляну спір по суті, що призвело до ухвалення помилкового рішення без встановлення фактичного розміру заборгованості.

Щодо доводів відповідача про порушення судом першої інстанції приписів ч. 2 ст. 202 ГПК України в частині відмови у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ГПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

03.07.2020 до господарського суду Донецької області надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, в якому останній просить суд відкласти підготовче засідання на іншу дату.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 07.07.2020 продовжено строк підготовчого провадження у справі №905/752/20 на 30 (тридцять) днів, задоволено клопотання відповідача та відкладено підготовче засідання на 11.08.2020 о 10:30 год.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 11.08.2020 закрито підготовче провадження у справі №905/752/20, призначено розгляд справи по суті на 03.09.2020 об 11:30 год.

02.09.2020 на електронну адресу господарського суду Донецької області від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та надання часу для примирення.

Згідно з п. 8 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Згідно із ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронним документом є документ, інформація, в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» створення електронного документа завершується накладанням електронного підпису.

Положеннями ст.7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" передбачено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв`язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі.

Судом першої інстанції встановлено, що клопотання відповідача не підписано електронним цифровим підписом уповноваженої особи, що унеможливлює ідентифікувати підписанта.

Відповідно до частин 2, 4 статті 170 Господарського процесуального кодексу України, письмова заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником або представником; суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявникові без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що наданий електронною поштою документ не належить до офіційних, тому не розглядав клопотання відповідача про відкладення справи.

На дату ухвалення судового рішення, матеріали справи не містять оригіналу клопотання про відкладення судового засідання.

Враховуючи вищенаведене, посилання апелянта на порушення судом першої інстанції приписів ч. 2 ст. 202 ГПК України є необґрунтованими та не доведеними відповідними доказами.

Щодо долучення до матеріалів справи додаткових доказів часткової сплати заборгованості та наявності підстав для закриття провадження в частині стягнення з відповідача заборгованості у сумі 136793,16 грн., судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 Господарського процесуального кодексу України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

Пунктом 2 частиною1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Разом з цим, згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 3, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Системний аналіз статей 80, 269 ГПК України свідчить про те, що докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, на відповідача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з відзивом.

Апелянтом до апеляційної скарги додані платіжні доручення №3898 від 03.09.2020, №4102 від 11.09.2020, №4104 від 17.09.2020, на загальну суму 136793,16 грн., призначення платежу: «за договором №95офк від 10.07.2017», які не були предметом дослідження у суді першої інстанції.

З матеріалів апеляційної скарги вбачається, що відповідач, в якості підстави для скасування судового рішення та закриття провадження у відповідній частині, посилається на докази часткової сплати заборгованості - вищезазначені платіжні доручення, які не надавалися до суду першої інстанції під час розгляду справи по суті, зокрема, платіжне доручення №3898 від 03.09.2020, а також не існували на дату ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення (платіжні доручення №4102 від 11.09.2020, №4104 від 17.09.2020).

Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у т.ч. апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у даному випадку - на апелянта).

Враховуючи вищенаведене, відсутні підстави для долучення до матеріалів справи копій платіжних доручень №3898 від 03.09.2020, №4102 від 11.09.2020, №4104 від 17.09.2020 на загальну суму 136793,16 грн.

Закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 статті 231 ГПК України можливе у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Враховуючи, що на дату ухвалення судом першої інстанції рішення у справі, заявлена до стягнення сума заборгованості не була сплачена, доказів її часткової оплати 03.09.2020 відповідач до суду першої інстанції не надав, відсутні підстави для скасування рішення господарського суду Донецької області від 03.09.2020 у справі №905/752/20 та закриття провадження у відповідній частині.

Судова колегія апеляційної інстанції звертає увагу відповідача на те, що під час виконання рішення докази часткового погашення основної заборгованості, можуть бути надані до відповідного органу, який буде здійснювати виконання рішення у справі №905/752/20.

За таких обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" на рішення господарського суду Донецької області від 03.09.2020 у справі №905/752/20 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 136793,16 грн. не підлягає задоволенню.

Рішення господарського суду Донецької області від 03.09.2020 у справі №905/752/20 в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" на рішення господарського суду Донецької області від 03.09.2020 у справі №905/752/20 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 136793,16 грн. залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 03.09.2020 у справі №905/752/20 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 136793,16 грн. залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанови передбачені статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23.11.2020.

Головуючий суддя Т.Д. Геза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя Н.О. Мартюхіна