ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2020м. ДніпроСправа № 904/4591/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мобільний експрес", м.Маріуполь

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЕКОН ПЛЮС", м.Павлоград

про стягнення заборгованості за Договором про переведення боргу в сумі 187 121,79 грн.

Суддя Красота О.І.

без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мобільний експрес" звернулося до Господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЕКОН ПЛЮС" і просить суд стягнути 159 525,20 грн. - основного боргу за договором про переведення боргу №1 від 02.05.2018р., 10 082,86 грн. - 3% річних, 17 513,73 грн. - інфляційних витрат та судовий збір.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за Договором постачання №55 від 10.05.2016 року в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.08.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач відзив на позов, а також докази повної оплати до суду не надав, повідомлення про вручення поштового відправлення 49 8 (а.с.132) вручено останньому 28.08.20р., в зв`язку із чим, керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа вирішується за наявними матеріалами.

При розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

В порушення приписів п. 3 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява не містить: обґрунтований розрахунок суми 3% річних та інфляційних витрат з вказанням періоду нарахування (з, до) та на яку суму заборгованості нарахована сума 3% річних та інфляційних витрат.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2020 позовну заяву залишено без руху. Зобов`язано Позивача протягом п`яти днів з дня вручення ухвали господарського суду про залишення позовної заяви без руху, усунути недоліки позовної заяви, а саме надати: обґрунтований розрахунок суми 3% річних та інфляційних витрат з вказанням періоду нарахування (з, до) та на яку суму заборгованості нарахована сума 3% річних та інфляційних витрат.

02.11.2020 Позивач надіслав заяву та направив розрахунок інфляційних витрат та 3% річних.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.05.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мобільний експрес" (далі-Позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Алвір Плюс" (далі-Покупець) укладено Договір постачання №55 з протоколом розбіжностей до Договору (а.с.12-16, 17-18).

Відповідно до пункту 1.1 Договору, Постачальник зобов`язується поставити Товар, згідно із заявкою (замовлення) Покупця, а Покупець прийняти його та оплатити на умовах обумовлених в цьому Договорі.

Згідно п.2.1. Договору, Постачальник здійснює постачання товару в пункт доставки згідно із заявкою (замовлення) Покупця своїми транспортними засобами і за свій рахунок. Адреси пунктів доставки Мережі магазинів «Кошик» вказані в додатку до Договору №1 «Дислокація т.т.» «Кошик».

Пунктом 4.5. Договору, визначено, право власності і ризик ушкодження або псування товарів переходить від Постачальника до Покупця з моменту, коли товари доставлені Покупцеві відвантаженими в магазин і сторони підписали товарну накладну, яка завіряє те, що товари були отримані Покупцем.

У відповідності до п.5.1. Договору, загальна сума договору складає суму товару, отриманого по усіх накладних.

Ціна на товар визначається на підставі підписаної сторонами специфікації (п.5.3. Договору).

В п.5.6. Договору визначено, що Покупець робить плату за поставлений товар, шляхом банківського перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, вказаний в ст.10 цього Договору, впродовж 30 календарних днів з дня постачання. Якщо Постачальник не надасть товарні і податкові накладні своєчасно, Покупець має право затримати розрахунок на відповідний час затримки надання документів. Платіжне зобов`язання вважається виконаним Покупцем після зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

В подальшому, 02.05.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "АРЕКОН ПЛЮС" (далі-Новий боржник, Відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Алвір Плюс" (далі-Первісний боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мобільний експрес" (далі-Кредитор, Позивач) укладено Договір про переведення боргу №1.

У відповідності до п.1, даним Договором регулюються відносини, пов`язані із заміною зобов`язаної сторони (Первісного боржника) у зобов`язанні, що виникає із Договору поставки №55 від 10.05.2016року, укладеного між «Первісним боржником» та Кредитором (далі-Основний договір).

Згідно п.2 Договору, Первісний боржник переводить на Нового боржника грошове зобов`язання, яке існує у Первісного боржника у розмірі 279 745,20грн., що підтверджується Актом звіряння взаєморозрахунків, підписаний між Кредитором та Первісним боржником станом на 01.05.2018р. і є невід`ємною складовою частиною даного Договору. Новий боржник зобов`язаний сплатити зазначену суму Кредитору до 30.06.2018р.

В п.3 Договору, Кредитор не заперечує проти заміни Первісного боржника Новим боржником в Основному договорі і підписуючи зі свого боку цей Договір, дає свою згоду на відповідне переведення боргу в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Новий боржник» має право висунути проти вимоги Кредитори всі заперечення, що ґрунтуються на відносинах між Кредитором та Первісним боржником за Основним договором (п.4 Договору).

Відповідно до п.4 Договору, Новий боржник цим підтверджує, що йому була передана вся необхідна інформація (документація), пов`язана з Основним договором, зокрема і та, що стосується спорів і суперечностей за Основним договором між Первісним боржником та Кредитором.

Новий боржник зобов`язаний сплатити на користь Кредитора за основним Договором заборгованість в розмірі 279 745,20 грн. до 30.06.2018р.

Відповідач (Новий боржник за Договором переведення боргу) на виконання своїх зобов`язань за Договором про переведення боргу частково оплатив поставлений товар на загальну суму 120 220,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.9-86).

Станом на 14.08.2020р. у Відповідача перед Позивачем сформувалася заборгованість у розмірі 159 525,20 грн.

Відповідачем суму заборгованості у розмірі 159 525,20 грн. не оплачено, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

В п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст.514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 2 Договору про переведення боргу №1, строк оплати заборгованості є таким, що настав.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога Позивача щодо стягнення з Відповідача заборгованості у розмірі 159 525,20 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, Позивач нарахував та просить стягнути з Відповідача 3% річних у сумі 10 082,86 грн.

Суд, не має можливості перевірити правильність розрахунку 3% річних у сумі 10 082,86 грн., оскільки Позивачем в розрахунку зазначено кількість днів 769 та різниця між датою розрахунку (дата підписання акту звіряння 14.08.2020) та датою виникнення прострочення зобов`язання 07.07.2018.

Проте, Позивачем не виконано вимоги ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2020 та не зазначено за який саме період (з, до) нараховано 3% річних у сумі 10 082,86 грн.

З огляду на викладене, господарський суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 10 082,86 грн.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати виконаних робіт, Позивачем останньому нараховано інфляційні витрати у розмірі 17 513,73грн. за період з липня 2018 року по липень 2020р.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок інфляційних витрат, приходить до висновку, що розрахунок зроблено вірно, таким чином інфляційні витрати у сумі 17 513,73 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідачем не надано суду відзиву на позовну заяву, заперечень щодо позовних вимог та доказів, які спростовують доводи Позивача. Отже, Відповідач не скористався своїм правом на захист.

З огляду на викладене, позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню частково зі стягнення з Відповідача 159 525,20 грн. - основного боргу за договором про переведення боргу №1 від 02.05.2018р., 17 513,73 грн. - інфляційних витрат. В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.193, 265, 174 Господарського Кодексу України, ст. ст. 509, 510, 512, 514, 520, 525-526, 530, 612, 625, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 123, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЕКОН ПЛЮС", (51400, м.Павлоград, вул.Соборна, 83А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мобільний експрес", (87548, м.Маріуполь, вул.Громової, 69, ) 159 525,20 грн. - основного боргу за договором про переведення боргу №1 від 02.05.2018р., 17 513,73 грн. - інфляційних витрат та судовий збір у розмірі 2 655,58 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

20.11.2020р.