ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"09" листопада 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1137/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.,

при секретарі судового засідання Серган А.П.

розглянувши у судовому засіданні справу №916/1137/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранслоджистік"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект"

про стягнення 467 073,71 грн.

за участю представників:

від позивача: Андрощук С.В., ордер серія КС№325991 від 08.07.2019р;

від відповідача: Шевченко Т.Ю., ордер серія ОД №419632 від 05.08.2020р.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Укртранслоджистік звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Авантаж Інспект 504 226,59 грн., з яких 395 840,82 грн. заборгованість по договору оренди вагонів № ava01/g/02 від 08.02.2019р., 72 277,12 грн. пеня по п. 7.2. договору оренди вагонів № ava01/g/02 від 08.02.2019р., 19 999,80 грн. штраф по п. 7.10. договору оренди вагонів № ava01/g/02 від 08.02.2019р., 7 922,68 грн. 3% річних, 8 186,17 грн. інфляційні втрати, а також судові витрати, розмір яких відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку становить 32 563,40 грн., в т.ч. 7 563,40 грн. судовий збір та 25 000 грн. витрати на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди вагонів № ava01/g/02 від 08.02.2019р. щодо сплати орендної плати за тимчасове користування вагонами.

29.04.2020р. господарським судом Одеської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі, та розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 27.05.2020р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Авантаж Інспект за вх.№13297/20 від 27.05.2020р. задоволено. Продовжено Товариству з обмеженою відповідальністю Авантаж Інспект строк на подання відзиву на позов до завершення карантину 22.06.2020р. Відкладено підготовче засідання на "24" червня 2020 р. о 11:00 з повідомленням учасників справи (явка учасників справи у підготовче засідання є не обов`язковою).

Ухвалою суду від 24.06.2020р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Авантаж Інспект за вх.№15871/20 від 19.06.2020р. задоволено. Продовжено Товариству з обмеженою відповідальністю Авантаж Інспект строк на подання відзиву на позов до завершення карантину 31.07.2020р. Відкладено підготовче засідання на "05" серпня 2020 р. о 11:00 , з повідомленням учасників справи (явка учасників справи у підготовче засідання є не обов`язковою).

07.07.2020р. за вх. № 17562/20 господарським судом Одеської області отримано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранслоджистік" про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу по договору оренди вагонів № ava01/g/02 від 08.02.2019 у розмірі 363 503,03грн., пені по п. 7.2. договору оренди вагонів № ava01/g/02 від 08.02.2019р. у розмірі 65 539,55 грн., штрафу по п. 7.10. договору оренди вагонів № ava01/g/02 від 08.02.2019р. у розмірі 19 999,80грн., 3% річних у розмірі 8 450,09 грн., інфляційних втрат у розмірі 9581,24 грн., а також судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 7 563,40 грн. і витрат на правову (правничу) допомогу у розмірі 25 000 грн., з посиланням при цьому на те, що у розрахунках наведених в позовній заяві були допущені певні неточності.

У відзиві на позов за вх. № 20142/20 від 30.07.2020р. ТОВ "Авантаж Інспект" просить суд відмовити у задоволенні позову, з посиланням при цьому на те, що договір оренди № ava01/g/02 від 08.02.2019р. завершив свою дію - 13.08.2019 року, а тому підстави для нарахування відповідачу орендної плати за подальший період - відсутні.

Крім того, відповідач зазначає, що ТОВ "Авантаж інспект" у будь-якому випадку звільнене від обов`язку сплачувати оренду за вагони, оскільки по-перше, між сторонами були припинені будь-які договірні відносини, а по-друге, позивач відмовився від прийняття вагонів на узгодженій станції.

Також відповідач зазначає, що по деяким вагонам, зокрема: 56079163, 56082167, 56332836, 56610660, 56389869, 56441926 строки доставки були порушені АТ "Укрзалізниця".

Щодо суми орендної плати яка зазначена позивачем у позові, відповідач зазначає, що розраховуючи суму основної заборгованості (орендної плати) позивач виходив з того, що добова орендна ставка становила 44,50 доларів США. Відповідач зауважує, що розмір орендної ставки на рівні 44,50 доларів США взагалі не відповідає дійсності та зазначає, що між сторонами 08 лютого 2019 року був укладений договір оренди вагонів № ava0l/g/02, відповідно до якого ТОВ «УКРТРАНСЛОДЖИСТІК» надає ТОВ «Авантаж Інспект» у тимчасове користування залізничні вагони для перевезення вантажів, що мають право виходу на колії загального користування та курсування на залізницях окремих країн.

Додатковою угодою № 1 від 08.02.2019 р. була визначена вартість ставки орендної плати за користування одним вагоном за один календарний день на рівні 1200,00 грн., додатковою угодою № 2 від 28.03.2019 року ставка орендної плати була змінена і встановлена на рівні еквіваленту 44,50 доларів США.

Однак, після декількох місяців співпраці з дати укладання договору істотно змінилися обставини, якими сторони керувалися при укладанні даного договору.

Так починаючи з травня 2019 року на ринку оренди напіввагонів виник непередбачуваний профіцит напіввагонів, у зв`язку з чим ставки орендної плати різко зменшилися вдвічі. Починаючи з травня 2019 року та до моменту повернення вагонів з оренди ринкова ставка орендної плати за один вагон становила 600 грн. за добу, в той час, як укладеним договором було передбачено 44,50 дол. США за одну добу за один вагон, що було у два рази більше ринкової орендної ставки.

На думку відповідача, ним доведено, що істотна зміна обставин у вигляді існування профіциту та зменшення орендних ставок, дійсно мала місце. А тому реальна ринкова добова ставка становила 600 грн./добу.

Щодо нарахування позивачем пені, відповідач зазначає, що п. 7.3. Договору передбачено, що за несвоєчасну оплату орендної плати має бути сплачена пеня у розмірі 2- х облікових ставок НБУ від суми простроченого платежу за кожну добу прострочення, починаючи з дня наступного за терміном оплати. Як вбачається з позовної заяви, ТОВ "Укртранслоджистік" нарахувало пеню по день пред`явлення позовної заяви у квітні 2020 року, тобто за 253 дні. Тоді як відповідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Крім того, відповідач зазначає, що в розрахунках позивачем не вірно визначено дати, коли зобов`язання з оплати мало бути виконано.

Відповідно до п. 5.4. Договору визначено, що орендар зобов`язаний належним чином оплачувати орендодавцю орендну плату, а також витрати які можуть виникати при виконанні умов цього договору. Орендар сплачує орендодавцю орендну плату по заздалегідь виставленому рахунку не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним місяцем.

Тому, на думку відповідача, нарахування пені за період з 14.08.2019р. по 10.09.2019р. є необґрунтованим, оскільки обов`язок здійснення оплати - до 10 числа наступного місяця. Відповідно, якби договірні відносини й існували у вересні 2019 року, то строк оплати за послуги надані у вересні 2019 року було б порушено лише 11.10.2019 року.

Щодо застосування штрафу у розмірі 20%, відповідач зазначає, що п. 7.10. Договору передбачено, що у випадку несвоєчасного повернення вагону з оренди після закінчення терміну дії договору, орендар сплачує орендодавцю штраф в розмірі 20 % від добової орендної ставки за кожну (в тому числі неповну) добу затримки повернення вагона. При цьому вказаним пунктом передбачено, що Сторонами погоджено термін для своєчасного повернення вагонів з оренди у кількості 30 діб від дати надання повідомлення про станцію приймання-передавання (повернення) вагона з оренди та реквізитів для відправлення на таку станцію.

Відповідач зазначає, що він приступив до повернення напіввагонів на станцію, вказану в інструкції від 13.08.2019 року - Велико-Анадоль. Однак, 10.09.2019р. позивач за власною ініціативою змінив станцію повернення вагонів на Запоріжжя-ліве та надав нові реквізити. Оскільки договором встановлено для орендодавця обов`язок сповіщати про станцію за тридцять діб, та відповідно обов`язок для орендаря повернути вагони у тридцятиденний строк з дня надання орендодавцем найменування станції та реквізитів, ТОВ "Авантаж Інснект" не порушило строку на повернення вагонів, оскільки тридцятиденний строк (після зміни реквізитів та станції повернення) на повернення вагонів завершувався тільки 10.10.2019 року.

Відповідач вважає, що ТОВ "Авантаж Інспект" вжило всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання з повернення вагонів до 13.10.2019. а повернення вагонів після 13.10.2019 є наслідком порушення умов Договору позивачем (п. 2.З., п.7.10), та по деяким вагонам - додатково Укрзалізницею, підстави для застосування штрафу відсутні.

Щодо 3% річних та інфляційних відповідач зазначає, що оскільки у відповідача відсутній обов`язок сплачувати орендну плату після 13.08.2019р., то жодних підстав для нарахування трьох відсотків річних та інфляційних немає.

Щодо заявленої суми судових витрат, зокрема, на правничу допомогу, відповідач зазначає, що позивачем зазначено інформацію щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 25 000 гри. На даний час заявлені можливі витрати не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, а сума витрат є непомірно високою та нічим необґрунтованою.

У відповіді на відзив за вх. № 21965/20 від 18.08.2020р. ТОВ "Укртранслоджистік" просить суд повністю задовольнити позовні вимоги ТОВ "Укртранслоджистік", викладені в його заяві від 06.07.2020р., а також просить суд по вимогам ТОВ "Укртранслоджистік" про стягнення боргу, на який нараховується відсотки та пеня, зазначити в рішенні суду про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення.

Стосовно посилань відповідача щодо відсутності підстав для нарахування орендної плати після 13.08.2019р. (дата розірвання договору), позивач зазначає, що положення п. 3.1. Договору вказує, що "Цей Договір набирає чинності з "08" лютого 2019 року і діє до "31" березня 2019 року, однак в будь-якому разі, до повного виконання Сторонами зобов`язань за цим Договором". А додатковою угодою № 2 від 28.03.2019 строк Договору був продовжений до 30.06.2020, де формулювання "... однак в будь-якому разі, до повного виконання Сторонами зобов`язань за цим Договором."" залишилось без змін. Дане положення узгоджується зі змістом ч. 3 ст. 653 ЦК України4.

Разом з цим, п. 2.7. Договору передбачено, що орендна плата нараховується "з" і "до" дати підписання відповідного акту приймання-передачі вагонів. Відповідні акти мають бути складені протягом 30-и днів після закінчення терміну дії Договору (пункти 2.1.2., 5.9. Договору). А зобов`язання з повернення вагонів вважається виконаним з дня підписання акту, як це передбачено положенням п. 2.1.2. Договору ( п. 5.10. Договору).

Крім того, позивач зазначає, що п. 6.3. Договору передбачено, що орендна плата нараховується з 00 годин дня підписання акту про передачу вагонів в оренду і не нараховується з 00 дня, наступного за днем підписання акту про повернення вагонів з оренди. Це означає, що навіть за умови припинення Договору шляхом його розірвання його сторони мають виконати все, що передбачено Договором: повернути вагони з оренди і оплатити час, протягом якого вагони повертаються з оренди до моменту складання акту, по ставці, яка застосовується для орендної плати. Тим більше, що час, коли вагони повертались з оренди, використовувався відповідачем на свою користь і він протягом цього часу отримував прибутки від використання вагонів.

Позивач вважає, що факт розірвання Договору не звільняє відповідача від обов`язку сплатити плату, передбаченої положенням п. 2.7. Договору.

Щодо твердження відповідача стосовно того, що вагони були повернуті з запізненням з вини позивача і АТ "УКРЗАЛІЗНИЦЯ" та позивач змінив інструкцію по місцю поверненню вагонів саме 10.09.2019., позивач зазначає наступне.

Положення п. 2.1.2. Договору передбачає, що повернення вагонів з оренди здійснюється відповідачем протягом 30-и днів після закінчення терміну дії Договору. Приймання вагонів здійснюється в межах території України на станції повернення, яка узгоджується сторонами за допомогою засобів електронного зв`язку (див. п. 4.10. Договору). Кореспондуючий обов`язок повернути вагони також передбачений для Відповідача положенням п. 5.9. Договору і відповідний обов`язок вважається виконаним тільки, коли акти приймання-передачі вагонів з оренди підписані (пункти 5.10., 6.3. Договору).

Разом з цим, п. 5.11. Договору передбачено, що відповідач зобов`язаний забезпечити можливість своєчасного прийому-передачі вагонів з оренди, включаючи забезпечення прийняття вагонів станцією, визначену в якості станції прийому-передачі.

Позивач зазначає, що маючи можливість повернути вагони з оренди вчасно, але не використовуючи її, відповідач порушив вимогу п. 2.1.2. Договору. Фактично станом на 10-12.09.2019 вагони перебували далеко від станції "Велико-Анадоль", а саме:

- вагон № 56130784 (місцезнаходження вагона на 10.09.2019) - Станція "Козятин" і завантажений рухався в напрямку станції "Бурштин"; - (місцезнаходження вагона на 12.09.2019) Станція "Бурштин" і розвантажений міг бути відправлений на станцію "Велико-Анадоль", проте був направлений для продовження перевезень на станцію "Заопріжжя-Ліве", де був завантажений і направлений на станцію "Ямниця"; - (відстань з 11.09.2019р. до станції "Запоріжжя -Ліве" Запорізької області з місця фактичної дислокації) 8 діб, 1247 км;

- вагон № 56610660 (місцезнаходження вагона на 10.09.2019) - Станція "Курахівка" і завантажений рухався в напрямку станції "Енергодар"; - (місцезнаходження вагона на 12.09.2019) Станція "Запоріжжя І" і завантажений продовжував рухатися в напрямку станції "Енергодар"; - (відстань з 11.09.2019р. до станції "Запоріжжя -Ліве" Запорізької області з місця фактичної дислокації) 2 доби, 129 км;

- вагон № 56441926 (місцезнаходження вагона на 10.09.2019) - Станція "Роя" і путий рухався в напрямку станції "Миколаївка-Донецька"; - (місцезнаходження вагона на 12.09.2019) Станція "Миколаївка-Донецька" і завантажений почав рухатися в напрямку станції "Роя"; - (відстань з 11.09.2019р. до станції "Запоріжжя -Ліве" Запорізької області з місця фактичної дислокації) 3 доби, 226 км;

- вагон № 56389869 (місцезнаходження вагона на 10.09.2019) - Станція "Покровськ" і завантажений рухався в напрямку станції "Бурштин"; - (місцезнаходження вагона на 12.09.2019) Станція "Ходорін" і завантажений продовжував рухатися в напрямку станції "Бурштин", однак потім був знову завантажений на станції "Запоріжжя-Ліве" і рухався в напрямку станції "Ямниця"; - (відстань з 11.09.2019р. до станції "Запоріжжя -Ліве" Запорізької області з місця фактичної дислокації) 8 діб, 1247 км;

- вагон № 56332836 (місцезнаходження вагона на 10.09.2019) - Станція "Покровськ" і завантажений рухався в напрямку станції "Родинська"; - (місцезнаходження вагона на 12.09.2019) Станція "Родинська" і пустий рухався на станцію "Запоріжжя-Ліве", однак потім був знову завантажений на станції "Запоріжжя-Ліве" і рухався в напрямку станції "Ямниця"; - (відстань з 11.09.2019р. до станції "Запоріжжя -Ліве" Запорізької області з місця фактичної дислокації) 3 доби, 309 км;

- вагон № 52995349 (місцезнаходження вагона на 10.09.2019) - Станція "Новогродівка" і завантажений рухався в напрямку станції "Ладижин"; - (місцезнаходження вагона на 12.09.2019) Станція "Гродівка" і завантажений рухався на станцію "Ладижин", потім був направлений на станцію "Запоріжжя-Ліве"; - (відстань з 11.09.2019р. до станції "Запоріжжя -Ліве" Запорізької області з місця фактичної дислокації) 5 діб, 690 км;

- вагон № 56079163 (місцезнаходження вагона на 10.09.2019) - Станція "Новогродівка" і завантажений рухався в напрямку станції "Ладижин"; - (місцезнаходження вагона на 12.09.2019) Станція "Гродівка" і завантажений рухався на станцію "Ладижин", потім був направлений на станцію "Запоріжжя-Ліве"; - (відстань з 11.09.2019р. до станції "Запоріжжя -Ліве" Запорізької області з місця фактичної дислокації) 5 діб, 690 км;

- вагон № 56082167 (місцезнаходження вагона на 10.09.2019) - Станція "Подільськ" і завантажений рухався в напрямку станції "Ладижин"; - (місцезнаходження вагона на 12.09.2019) Станція "Подільськ" і завантажений рухався на станцію "Ладижин", потім був направлений на станцію "Запоріжжя-Ліве"; - (відстань з 11.09.2019р. до станції "Запоріжжя -Ліве" Запорізької області з місця фактичної дислокації) 5 діб, 690 км.

Позивач зазначає, що відсутність вагонів поблизу станції "Велико-Анадоль" (від 326 км до 1 483 км) і стали причинами запиту про неможливість доправити вагони на зазначену станцію.

Крім того, позивач зазначає, що відповідач мав можливість повернути вагони з оренди до 12.09.2019, а також він був зобов`язаний забезпечити узгодження всіх необхідних питань зі станцією, на якій вагони мали бути передані з оренди.

Також позивач зазначає, що 10.09.2019 - за два дні до завершення 30-ти денного терміну для повернення вагонів з оренди - відповідач звертається до позивача з проханням завести і погодити заявку про перенаправлення порожніх вагонів.

З листа вбачається, що тільки о 16:42 10.09.2019 відповідач просить позивача про відповідні дії. Передумовою такого звернення була та обставина, що у відповідача виникли проблеми із заадресацією вагонів на станцію "Велико-Анадоль", при тому, що до 10.09.2019 відповідач і 08.09.2019, і 09.09.2019 повідомляв про те, що вагони він доправляє самостійно саме на станцію "Велико-Анадоль".

Позивач зазначає, що відсутні докази того, що хоча б один з вагонів був оформлений для його відправки на станцію "Велико-Анадоль", хоча відповідач у своєму листі від 10.09.2019 повідомляє про те, що "... в ожидании оформления находится два вагона, ...». Якщо би вони були оформлені для відправки на станцію "Велико-Анадоль", то хоча б один з них там фактично був виявлений. Однак за даними ГІОЦ АТ "УКРЗАЛІЗНИЦЯ" дані записи відсутні.

Позивач зазначає, що він розумів, що фактично вагони з боку відповідача не можуть бути і не будуть доставлені до 12.09.2019 на станцію "Велико-Анадоль". З цих міркувань відповідачу була запропонована інша станція "Запоріжжя-Ліве", яка географічно до фактичного розташування вагонів розміщена ближче, ніж станція "Велико-Анадоль".

Фактично ж вагони були повернуті на станції "Запоріжжя-Ліве" в наступні дати: вагон № 56130784 16.09.2019р., вагон № 56610660 17.09.2019р., вагон № 56441926 19.09.2019р., вагон № 56389869 22.09.2019р., вагон № 56332836 23.09.2019р., вагон № 52995349 29.09.2019р., вагон № 56079163 30.09.2019р., вагон № 56082167 30.09.2019р.

Позивач зазначає, що до цих дат, як і у випадку з 30-и денним терміном з 14.08.2019, вагони продовжували використовуватися для отримання відповідачем прибутку аж до 30.09.2019р. Станція "Велико-Анадоль" знаходиться значно далі, ніж станція "Запоріжжя-Ліве". Саме тому позивач, відповідно, відкоригував інструкцію і просив відповідача направити вагони на станцію "Запоріжжя-Ліве", яка була би ближчою до місця, де фактично територіально перебували вагони.

Позивач зазначає, що до позивача в т.ч. не може бути застосоване положення ст. 613 ЦК України, оскільки ніякого виконання позивачем протягом 30-и днів з 13.08.2019 свого зобов`язання щодо повернення вагонів не було і не планувалось бути. Щоб говорити, що Позивач відмовився прийняти вагони, то такі вагони мали бути фізично десь знаходитися, наприклад на станції "Велико-Анадоль". А їх там не було. З огляду на ці обставини, неможна застосувати положення ст. 613 ЦК України до фактичних правовідносин.

Щодо тверджень відповідача стосовно відтермінування у підписанні актів приймання-передачі вагонів з оренди відбулось з вини позивача, позивач зазначає, що самі акти відповідачем і до сьогодні не підписані, хоча були направлені йому 10.10.2019 поштовим зв`язком. Відмова відповідача у тому, щоб підписати акти передачі вагонів з оренди окремо підтверджує ту обставину, що він недобросовісно відносився в т.ч. до свого обов`язку щодо повернення вагонів з оренди.

Позивач зазначає, що якщо відповідач і бажав виконати вимоги Договору, то міг би: 1) забезпечити вчасну передачу вагонів до 12.09.2019р.; 2) не використовувати вагони після 13.08.2019, а фактично здійснював таке використання по окремим вагонам аж до 30.09.2019; 3) направити акти приймання-передачі вагонів до 12.09.2019, але цього не зробив; 4) направити повідомлення позивачу про те, що АТ "УКРЗАЛІЗНИЦЯ" затримує перевезення із наданням доказів, що відповідна претензія була направлена на адресу АТ "УКРЗАЛІЗНИЦЯ"; 5) підписав би акти про передачу вагонів з оренди, коли їх отримав, хоча ухилився від цього обов`язку.

Стосовно тверджень відповідача щодо істотної зміни обставин і ставки орендної плати на рівні 600 грн. або 660 грн. (з ПДВ) на період дії Договору, то з цього приводу позивач зазначає, що Господарський суд Одеської області у справі № 916/2442/19 вже висловив свою думку, а саме: "При цьому, господарський суд зазначає, що сам факт недосягнення сторонами згоди щодо зміни орендної ставки не є підставою для звільнення відповідача від обов`язку сплачувати орендні платежі у розмірі, визначеному умовами договору, оскільки спір щодо зміни розміру орендних платежів на вирішення суду переданий не був. За таких обставин, господарський суд відхиляє, в тому числі, надані відповідачем публікації із мережі Інтернет на підтвердження факту зменшенням ставок орендної плати на ринку оренди вагонів, оскільки вирішення даного питання не входить до предмета доказування у межах даної справи.".

Позивач зазначає, що дише бажання відповідача в односторонньому порядку змінювати ставку орендної плати немає нічого спільного з обов`язком, який він же взяв на себе в п. 5.4. Договору. Публікації з мережі Інтернет і посилання на положення ст. 652 ЦК України не впливають на те, що орендна плата не повинна сплачуватися.

Щодо припущення відповідача, що останній не має здійснювати оплату по Договору після 13.08.2019, після його розірвання, позивач зазначає, що пункти 2.7. і 3.1. Договору зобов`язують відповідача сплачувати таку плату аж до підписання актів приймання-передачі вагонів з оренди. А від підписання актів відповідач - ухилився.

Щодо нарахування пені позивач зазначає, що він навів свою позицію щодо пені по пункту 7.3. Договору у заяві про уточнення позовних вимог від 06.07.2020. Разом з цим, зауважує, що положення ч. 6 ст. 232 ГК України вказує, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.3. Договору у разі прострочення платежів Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі 2-х облікових ставок НБУ від суми прострочення платежу, за кожну добу прострочення з оплатою, починаючи з дня, наступного за терміном оплати.

Позивач вважає, що пеня застосовується "... починаючи з дня, наступного за терміном оплати", що може означати, що обмежень сторони Договору не передбачали.

Стосовно заперечень відповідача щодо нарахування штрафу, позивач зазначає, що відповідач не виконав свого обов`язку, як по пунктам 2.7., 5.9. - 5.11. Договору, так і по пункту 5.4. Договору, де передбачається, що відповідач має належним чином оплачувати позивачу плату, передбачену умовами Договору. Якщо відповідач не забезпечив повернення вагонів з оренди у строк, передбачений в п. 2.1.2. Договору, то має відповідати за це, як це в т.ч. передбачено положенням п. 7.10. Договору: сплатити штраф.

Крім того, позивач у відповіді на відзив просить суд зважаючи на положення ч. 10 ст. 238 ГПК України, при ухваленні рішення зазначити в ньому про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI ГПК України.

У запереченнях на відповідь на відзив за вх. № 23777/20 від 08.09.2020р. ТОВ "Авантаж Інспект" просить суд у задоволенні позову ТОВ "Укртранслоджистік" до ТОВ "Авантаж Інспект" про стягнення боргу за договором оренди, пені, штрафу, 3 % річних, інфляційних витрат, та судових витрат - відмовити повністю.

08.09.2020р. за вх.. № 23781/20 господарським судом Одеської області одержано заяву ТОВ "Авантаж Інспект" про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в якій відповідач просить суд залучити Акціонерне товариство "Українська Залізниця" до участі у справі № 916/1137/20 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, з посиланням при цьому на те, що ТОВ "Авантаж Інспект" вважає, що за дні затримки з вини АТ "Укрзалізниця" позивач повинен стягувати орендну плату саме з перевізника.

16.09.2020р. за вх. № 24486/20 господарським судом Одеської області одержані заперечення представника позивача на заперечення ТОВ "Авантаж Інспект" від 07.09.2020р.

23.09.2020р. судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання та якою відповідачу відмовлено у задоволенні клопотання про залучення третьої особи, оскільки не доведено, яким чином рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки третьої особи.

Ухвалою суду від 23.09.2020р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 09.11.2020р. за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом встановлено:

08.02.2019р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укртранслоджистік" (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" (Орендар) укладено Договір оренди вагонів № ava01/g/02 від 08.02.2019р. (Договір), згідно з яким Орендодавець надає Орендарю за плату у тимчасове користування залізничні вагони (Вагони), для перевезення вантажів, що мають право виходу на колії загального користування та курсування по залізницях окремих країн СНД і Балтії.

Відповідно до п. 2.1.2. Договору при поверненні вагонів після закінчення терміну дії цього договору складаються акти приймання-передавання, аналогічні актам у Додатку № 1 до цього договору, що підписуються уповноваженими представниками сторін. Повернення вагонів з оренди здійснюється Орендарем протягом 30 днів після закінчення терміну дії Договору.

Згідно п. 2.7. Договору орендна плата нараховується з і до дати підписання відповідного акту приймання-передавання уповноваженими представниками Сторін, включаючи обидві дати.

Відповідно до п. 3.1. Договору цей Договір набирає чинності з «08» лютого 2019 року і діє до « 31» березня 2019 року, однак в будь-якому разі, до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Згідно п. 5.11. Договору орендар зобов`язаний забезпечити можливість своєчасного прийому-передачі вагонів з оренди, включаючи забезпечення прийняття вагонів станцією, визначеної в якості станції прийому-передачі.

Відповідно до п. 6.2. Договору орендар сплачує орендну плату, зазначену в п.6.1. Договору протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня отримання рахунку Орендодавця, переданого за допомогою електронного зв`язку.

Згідно п. 5.4. Договору Орендар зобов`язаний належним чином оплачувати Орендодавцю орендну плату, а також витрати, які можуть виникати при виконанні умов цього Договору. Орендар сплачує орендну плату по заздалегідь виставленому Орендодавцю рахунку не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним місяцем. На прохання Орендодавця Орендар надає копії платіжних документів з відміткою банку, що підтверджують факт оплати рахунків Орендаря.

Відповідно до п. 6.5. Договору акт виконаних робіт/послуг з відповідним додатком до Акту виконаних робіт/послуг за звітний період складається Орендодавцем та підписується Сторонами не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним (Додаток № 2 до цього Договору). Орендар зобов`язаний підписати і повернути Орендодавцю оригінал Акту виконаних робіт/послуг з відповідним додатком до Акту виконаних робіт/послуг за звітний період або представити свої заперечення по ньому протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання такого Акту від Орендодавця. Якщо в зазначений термін Орендар не надасть Орендодавцю підписаний оригінал Акту виконаних робіт/послуг з відповідним додатком до Акту виконаних робіт/послуг за звітний період або свої заперечення по ньому, даний Акт виконаних робіт/послуг за звітний період буде вважатися прийнятим Орендарем без заперечень і матиме повну юридичну силу і доказове значення.

Згідно п. 7.2. Договору у випадку відмови Орендодавця від прийому з оренди узгодженої партії вагонів, з причин, які не залежать від Орендаря, Орендодавець повністю відшкодовує Орендарю додаткові витрати, пов`язані з находження такої партії вагонів на шляхах загального користування. При цьому Орендар звільняється від сплати орендних платежів у такому випадку.

Відповідно до п. 7.3. Договору у випадку прострочення платежів Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі 2-х облікових ставок НБУ від суми простроченого платежу, за кожну добу прострочення з оплатою, починаючи з дня, наступного за терміном оплати.

Згідно п. 7.4. Договору Орендар зобов`язується протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня одержання повідомлення Орендодавця про розірвання даного Договору, передати Орендодавцю Вагони на станції, вказаній Орендодавцем, з дотриманням умов повернення Вагонів з оренди згідно з розділом 2 цього Договору.

Відповідно до п. 7.10. Договору у випадку несвоєчасного повернення вагону з оренди після закінчення терміну дії Договору, Орендар сплачує Орендодавцю штраф в розмірі 20% (двадцяти відсотків) від добової орендної ставки за кожну (в тому числі неповну) добу затримки повернення вагона, при цьому виплата штрафу не звільняє Орендаря від сплати орендної плати. Сторонами погоджено термін для своєчасного повернення вагонів з оренди у кількості 30 (тридцяти) діб від дати надання повідомлення про станцію приймання-передавання (повернення) вагонів з оренди та реквізитів для відправлення вагонів на таку станцію.

В додатковій угоді № 1 від 08.02.2019р. до Договору оренди вагонів № ava01/g/02 від 08.02.2019р. сторонами визначена вартість ставки орендної плати за користування одним вагоном за один календарний день на рівні 1 200 грн.

Додатковою угодою № 2 від 28.03.2019р. до Договору оренди вагонів № ava01/g/02 від 08.02.2019р. ставка орендної плати була змінена і встановлена на рівні еквіваленту 44,50 доларів США (з урахуванням ПДВ) і цією ж угодою строк Договору був збільшений до 30.06.2020р.

Загальна кількість вагонів, що передавалась по Договору в оренду, та строки передачі вказувались в додаткових угодах із відповідними специфікаціями. За даними специфікації № 1 від 08.02.2019р. від 08.02.2019 до додаткової угоди № 1 від 08.02.2019 в оренду передались наступні вагони: №№ 56079163, 56389869, 56082167, 56610660,56332836.

За даними специфікації № 1 від 11.04.2019 до додаткової угоди № 3 від 11.04.2019 в оренду передались наступні вагони: №№ 52895349, 56441926.

За даними специфікації № 1 від 17.04.2019 до додаткової угоди № 4 від 17.04.2019 в оренду передались наступні вагони: № 56130784.

Листом №156 від 13.08.2019р. ТОВ "Укртранслоджистік", посилаючись на наявність заборгованості відповідача за договором оренди, повідомило останнього про розірвання договору з 13.08.2019р., у зв`язку з чим, просив направити вагони за адресою: ст. призначення "Велико-Анадоль".

10.09.2019р. об 16:42 год. відповідач звернувся до позивача електронним листом, в якому просив відповідача з метою повернення вагонів згідно виданої інструкції завести і узгодити електронну заявку на пересилання порожніх вагонів по станції Велико-Анадоль. На даний момент в очікуванні оформлення знаходиться два вагони Новогродовка и Родинская. У випадку застосування штрафних санкцій до відповідача з боку УЗ вони будуть пере виставлені позивачу.

У листі №181/1 від 10.09.2019р. позивач повідомив відповідача, що у зв`язку із виникненням труднощів щодо зняття оперування з вагонів, надається уточнення щодо направлення вагонів для повернення з оренди за реквізитами: ст. призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці.

03.09.2019р. за допомогою електронних засобів зв`язку позивач направив на адресу відповідача рахунок № 97 від 31.08.2019р., акт надання послуг № 77 від 31.08.2019 і додаток до акту виконаних робіт (наданих послуг) до Договору від 31.08.2019р., згідно з якими розмір орендної плати за користування вагонами з 14.08.2019р. по 31.08.2019р. становить 161688,96 грн.

За даним рахунком було нараховано 134 740,80 грн. (без ПДВ), де з урахуванням суми ПДВ користування вагонами за період з 14.08.2019р. по 31.08.2019р. становило 161 688,96 грн., де ця ж сума знайшла своє відображення у відповідному акті № 77 від 31.08.2019р.

03.10.2019р. за допомогою електронних засобів зв`язку позивач направив на адресу відповідача рахунок № 112 від 30.09.2019р. із актом надання послуг № 94 від 30.09.2019р. і додатком до акту виконаних робіт (наданих послуг) до Договору від 30.09.2019р., згідно з якими розмір орендної плати за користування вагонами по 13.09.2020р. становить 201814,07 грн.

При цьому, акти приймання-передачі вагонів з оренди направлені відповідачу 10.10.2019, проте ним підписані і не повернуті. Фактично вагони були повернуті відповідачем з оренди в різний час, з кінцевим терміном їх повернення - 13.09.2020р.

Відповідно до залізничних накладних, вагони прибули на станцію «Запоріжжя-Ліве»: 1) № 56130784 - 16.09.2019 - накладна № 35767276;

2) № 56610660 - 17.09.2019 накладна № 46977559;

3) №56441926 - 19.09.2019 накладна № 51581429;

4) № 56389869 - 22.09.2019- накладна № 35801737;

5) № 56332836 - 23.09.2019 накладна № 51537801;

6) № 52995349 - 29.09.2019 накладна № 35912393;

7) № 56079163 - 30.09.2019 накладна № 42986935;

8) № 56082167 - 30.09.2019 накладна № 40148207.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вище встановлено господарським судом на підставі укладеного між сторонами договору оренди вагонів позивач надав відповідачу за плату у тимчасове користування залізничні вагони, для перевезення вантажів, що мають право виходу на колії загального користування та курсування по залізницях окремих країн СНД і Балтії.

Згідно з ч. 1 ст. 798 ЦК України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.

Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідно до ч.ч 1, 3, 4 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Залежно від специфіки виробничої діяльності орендаря орендна плата за згодою сторін може встановлюватися в натуральній або грошово-натуральній формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Судом встановлено і сторонами у справі не заперечується, що договір оренди було розірвано позивачем в односторонньому порядку 13.08.2019р. шляхом направлення відповідачу відповідного листа з вимогою повернення вагонів на станцію призначення Велико-Анадоль.

Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Умовами п. 7.4. договору оренди встановлено право позивача розірвати договір оренди в односторонньому порядку у випадку прострочення оплати орендних платежів більш ніж на 10 (десять) календарних днів.

Водночас умовами цього ж п.7.4. договору оренди передбачено, що відповідач зобов`язується протягом 30 календарних днів з дня одержання повідомлення позивача про розірвання договору, передати позивачу вагони на станції, вказаній позивачем. з дотриманням умов повернення вагонів з оренди згідно з розділом 2 цього договору.

Обставини щодо наявності боргу відповідача з оплати орендної плати за період з 01.07.2019р. по 13.08.2019р. встановлені у рішенні господарського суду Одеської області від 13.12.2019р. у справі №916/2442/19, яке залишено без змін Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 12.03.2020р. та яким позов ТОВ „Укртранслоджистік до ТОВ „Авантаж Інспект про стягнення 405 619,98 грн. Задоволено частково та з ТОВ „Авантаж Інспект на користь ТОВ „Укртранслоджистік стягнуто суму основного боргу у розмірі 381 719,16 грн., пеню у розмірі 8542,98 грн., три відсотки річних у розмірі 746,00 грн., судовий збір у розмірі 5865,11 грн., витрати на праву допомогу у розмірі 35 614,40 грн.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, до 13.09.2019р. вагони підлягали поверненню з оренди відповідачем позивачу.

Між тим, наявні у справі залізничні накладні свідчать, що вагони прибули на станцію «Запоріжжя-Ліве»: 1) № 56130784 - 16.09.2019 - накладна № 35767276; 2) № 56610660 - 17.09.2019 накладна № 46977559; 3) №56441926 - 19.09.2019 накладна № 51581429; 4) № 56389869 - 22.09.2019- накладна № 35801737; 5) № 56332836 - 23.09.2019 накладна № 51537801; 6) № 52995349 - 29.09.2019 накладна № 35912393; 7) № 56079163 - 30.09.2019 накладна № 42986935; 8) № 56082167 - 30.09.2019 накладна № 40148207.

При цьому, акти приймання-передавання вагонів уповноваженими представниками сторін не підписані, але судом враховується, що обставини щодо повернення вагонів з оренди відповідачем у вказані в залізничних накладних дати, визнаються обома сторонами та в силу вимог ч.1 ст.75 ГПК України не потребують доказуванню.

Відповідачу були надані рахунки на оплату № 97 від 31.08.2019р., № 94 від 30.09.2019р., та акти наданих послуг №77 від 31.08.2019р., №94 від 30.09.2019р., згідно з якими розмір плати за користування вагонами у період з 14.08.25019р. по 30.09.2019р. становить 363 503,03 грн.

Твердження відповідача щодо відсутності підстав для нарахування орендної плати після 13.08.2019р. (дата розірвання договору), господарським судом до уваги не приймаються, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3.1. Договору цей Договір набирає чинності з "08" лютого 2019 року і діє до "31" березня 2019 року, однак в будь-якому разі, до повного виконання Сторонами зобов`язань за цим Договором.

Відповідно до п. 4 Додаткової угоди № 2 від 28.03.2019р. Сторонами викладено п. 3.1. Договору у наступній редакції: "Цей Договір набирає чинності з "08" лютого 2019р. і діє до "30" червня 2020р., однак в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором".

Згідно ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Відповідно до п. 2.7. Договору орендна плата нараховується "з" і "до" дати підписання відповідного акту приймання-передачі вагонів.

Відповідні акти мають бути складені протягом 30-и днів після закінчення терміну дії Договору (п. 2.1.2. Договору). Зобов`язання з повернення вагонів вважається виконаним з дня підписання акту, як це передбачено положенням п. 2.1.2. Договору ( п. 5.10. Договору).

Згідно п. 6.3. Договору передбачено, що орендна плата нараховується з 00 годин дня підписання акту про передачу вагонів в оренду і не нараховується з 00 дня, наступного за днем підписання акту про повернення вагонів з оренди.

Посилання відповідача на те, що вагони були повернуті із запізненням з вини позивача. оскільки останній 10.09.2019р. змінив інструкцію по місцю поверненню вагонів, господарським судом не приймаються до уваги, оскільки зміст листування сторін щодо зміни станції призначення повернення вагонів свідчить, що зміна станції призначення повернення вагонів позивачем, відбулася саме внаслідок неможливості відповідача забезпечити прийняття вагонів станцією призначення "Велико-Анадоль". Водночас відповідно до умов п. 5.11. Договору саме відповідач зобов`язаний забезпечити можливість своєчасного прийому-передачі вагонів з оренди, включаючи забезпечення прийняття вагонів станцією, визначеної в якості станції прийому-передачі.

Посилання відповідача на вимоги ст. 613 ЦК України також не приймаються до уваги господарським судом, оскільки відповідач не надав до суду доказів, які свідчать, що в будь-яку дату до 13.09.2019р. включно позивач відмовився прийняти у відповідача вагони з оренди.

Стосовно тверджень відповідача щодо істотної зміни обставин і ставки орендної плати на рівні 600 грн. або 660 грн. (з ПДВ) на період дії Договору, господарський суд до уваги не приймає, з огляду на обставини, які встановлені у рішенні господарського суду Одеської області від 13.12.2019р. у справі №916/2442/19, залишеним без змін Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 12.03.2020р., та які в силу вимог ч.4 ст.75 ГПК України не потребують доказуванню. Так, у рішенні господарського суду Одеської області від 13.12.2019р. у справі №916/2442/19 встановлено, що сам факт недосягнення сторонами згоди щодо зміни орендної ставки не є підставою для звільнення відповідача від обов`язку сплачувати орендні платежі у розмірі, визначеному умовами договору, оскільки спір щодо зміни розміру орендних платежів на вирішення суду переданий не був. За таких обставин, господарський суд відхиляє, в тому числі, надані відповідачем публікації із мережі Інтернет на підтвердження факту зменшенням ставок орендної плати на ринку оренди вагонів, оскільки вирішення даного питання не входить до предмета доказування у межах даної справи.

Посилання відповідача на те, що вагони були повернуті із запізненням з вини АТ "УКРЗАЛІЗНИЦЯ" також не підтверджені відповідними доказами, а тому не приймаються до уваги господарським судом.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача боргу за користування ваганами у серпні-вересні 2019р. в розмірі 363503,03 грн. задовольняються господарським судом.

Щодо позовних в частині стягнення з відповідача пені та штрафу, 3% річних та інфляційних нарахувань, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Умовами п. 7.3. договору встановлено, що у випадку прострочення платежів відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 2-х облікових ставок НБУ від суми прострочення платежу, за кожну добу прострочення з оплатою, починаючи з дня, наступного за терміном оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені, згідно з яким розмір пені становить 65 539,55 грн., господарським судом встановлено, що вказаний розрахунок здійснений позивачем без врахування вимог ч.6 ст.232 ГК України.

За таких обставин, господарським судом здійснений розрахунок пені, згідно з яким розмір пені з 11.09.2019р. по 11.03.2020р. на суму боргу 161688, 96 грн. становить 23006,50 грн. та розмірі пені з 11.10.2019р. по 10.04.2020р. на суму боргу 201814,07 грн. становить 26561,44 грн.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені задовольняються господарським судом частково в розмірі 49 657,81 грн.

Посилання позивача на правомірність періоду нарахування пені не приймаються до уваги господарським судом, оскільки у договорі відсутні умови щодо нарахування пені протягом усього періоду порушення відповідачем оплати.

Аналогічна правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.09.2020р. у справі №916/1777/19 та на підставі ч.4 ст.236 ГПК України враховується судом у даній справі.

Відповідно до п. 7.10. Договору у випадку несвоєчасного повернення вагону з оренди після закінчення терміну дії Договору, Орендар сплачує Орендодавцю штраф в розмірі 20% (двадцяти відсотків) від добової орендної ставки за кожну (в тому числі неповну) добу затримки повернення вагона, при цьому виплата штрафу не звільняє Орендаря від сплати орендної плати.

Перевіривши розрахунок штрафу, який здійснений позивачем та згідно з яким розмір нарахованого відповідачу штрафу становить 19 999,80 грн., господарським судом встановлено відповідність цього розрахунку обставинам справи щодо прострочення відповідача. Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача в розмірі 19 999, 80 грн. підлягають задоволенню господарським судом.

Ч.2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Перевіривши розрахунок 3% річних, згідно з яким розмір 3% річних становить 8 450,09 грн., та розрахунок інфляційних, згідно з яким розмір інфляційних становить 9581,24 грн., господарським судом встановлено відповідність цих розрахунків обставинам справи щодо прострочення відповідача.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранслоджистік" задоволені господарським судом частково.

Відповідно до частини десятої статті 238 Господарського процесуального кодексу України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Враховуючи вимоги ч.10 ст.238 ГПК України, а також відповідну заяву позивача, господарський суд дійшов висновку про зазначення у рішенні про нарахування відповідних відсотків на суму основного боргу до моменту виконання рішення. Зазначення у рішенні про нарахування пені є неможливим, з огляду на вимоги ч.6 ст.232 ГК України.

Щодо заявлених до стягнення з відповідача судових витрат, то їх розподіл здійснюється судом на підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранслоджистік" задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" (65009, м. Одеса, вул. Академічна, буд. 20-Б, офіс № 8, каб. № 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранслоджистік" (04070, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 72, ) борг у розмірі 363 503 (триста шістдесят три тисячі п`ятсот три) грн. 03 коп., пеню у розмірі 49 657 (сорок дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят сім) грн. 81 коп., штраф у розмірі 19 999 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 80 коп., 3% річних у розмірі 8 450 (вісім тисяч чотириста п`ятдесят) грн. 09 коп., інфляційні втрати у розмірі 9 581 (дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят одна) грн. 24 коп., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 767 (шість тисяч сімсот шістдесят сім) грн. 88 коп.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4.Нараховувати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранслоджистік" (04070, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 72, ) на суму боргу у розмірі 363 503 (триста шістдесят три тисячі п`ятсот три) грн. 03 коп. 3% річних відповідно до частини другої ст. 625 ЦК України до моменту виконання рішення суду.

5.Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нарахувати проценти за такою формулою:

((СОБ х 3%) : КДР) х КДП = сума трьох процентів річних, де: СОБ сума основного боргу, простроченого ТОВ "Авантаж Інспект"; КДП - кількість днів прострочення сплати ТОВ "Авантаж Інспект" суми основного боргу за період починаючи з 07.07.2020р. і до моменту виконання цього рішення в частині сплати основного боргу, КДР кількість днів у році, у якому нараховується три проценти річних, і стягнути отриману суму процентів із Товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранслоджистік".

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 19 листопада 2020 р.

Суддя Г.Є. Смелянець