ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"03" листопада 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1735/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання: Кожухарь Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" (36014, м. Полтава, пл. Павленківська, буд. 24, )

до відповідача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (65048, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 15, )

про виділ частки з майна, -

за участю представників сторін:

від позивача: Шевеленко Т.В., адвокат, діє на підставі ордеру

від відповідача: Десятова Н.А., в порядку положень про самопредставництво

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях про виділення в натурі зі спільної часткової власності комплексу нежитлових приміщень, розташованих за адресою: Одеська область, Ананьївський район, село Жеребкове, вулиця Привокзальна, будинок 4, загальною площею та складається з: клуб готель, А; лабораторія, А1; прохідна, а2; контора, А2; котельна, Б; забор зерна, В; прохідна, Г; погріб, Д; дворова вбиральня, Е; дворова вбиральня, Ч4; майстерня, Ж; битовка, Ж1; вагова, З; вагова, з; вагова, зі; склад №4, К, К1; склад №9, И; склад №15, Л1; склад №1, М; склад №5, М1, М2; склад, Н; склад, Н1; склад, Н2; очистка зерна, О; склад №2, №3, П; склад №6, П1; склад, Р; склад, С; склад, Т; склад №17, У; склад №7, Х; склад №8, Х1, Х2; склад №12, Х3; склад №і4, Х4; склад №13, Ч1, Ч2; склад №10, Ч2; підстанція, ч3; склад, Е; вагова, Е1; вагова Е2, сушилка, Щ1; очистка, Щ; склад №11, Ц, Ц1; очистку, У; очистка, е1; електрощитова, е; сторожка, Ю; насосна, Я; насосна, Я1; караулка, Я2; склад ГСМ, Я3; сарай, Я4; сарай, Я5; сарай Я6; сарай Я7; сарай Я8; огорожа, 1; огорожа, 2; замощення, І; ворота, 3, 4, 5.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" обґрунтовані необхідністю дотримання прав позивача на виділ частки з майна спільної власності та відсутністю спору щодо цього.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.06.2020 відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 21.07.2020 об 11:30.

21.07.2020 за вх.№19222/20 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У поданому відзиві відповідач просить задовольнити позов в повному обсязі та зазначає, що одноповерхові нежитлові будівлі та споруди, розташовані за адресою: Одеська обл., Ананьївський р-н, с. Жеребкове, вул. Привокзальна, 4, та які перебувають у спільній частковій власності можуть бути виділені в натурі як окремі об`єкти без втрати їх функціонального призначення за кожною юридичною особою, а саме: склад №16, розташований за адресою: Одеська обл., Ананьївський р-н, с. Жеребкове, вул. Привокзальна, 4, - належить Державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївський областях (), а усі інші об`єкти нерухомості, нежитлові будівлі та споруди, розташовані за адресою: Одеська обл., Ананьївський р-н, с. Жеребкове, вул. Привокзальна, 4, крім складу №16, належать Товариству з обмеженою відповідальністю „КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР ().

У підготовчому засіданні 21.07.2020 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст.ст. 177, 185 ГПК України про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 03.09.2020 о 14:30.

У судовому засіданні 03.09.2020 судом у протокольній формі оголошено перерву до 17.09.2020 о 16:00.

14.09.2020 за вх.№24210/20 до суду від позивача надійшли пояснення та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У наданих поясненнях позивач зазначає наступне:

- позивач та відповідач мають у спільній частковій власності нерухоме майно у частках 94/100 частки у власності позивача, а 6/100 частки належать відповідачу; в натурі право власності не виділене;

- укладення договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна не є обов`язковим для відповідача, сторони не укладали попередній договір, який би визначав обов`язковість укладення договору в майбутньому, а тому, на думку позивача, спір щодо укладення договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна не може бути передано на вирішення суду;

- відповідач повідомив позивача про те, що не наділений повноваженнями щодо укладення нотаріальних договорів, що унеможливлює виконання вимог ст. 203 ЦК України сторонами для забезпечення чинності правочину;

- тлумачення ч.2 ст. 220 ЦК України приводить до висновку про неможливість визнання дійсним договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна між позивачем та відповідачем, оскільки сторони не домовились про всі істотні умови договору і не відбулось повного або часткового виконання договору, а тому позивач звернувся із позовом про виділ в натурі майна зі спільної часткової власності;

- щодо застосування ст. 364 ЦК України у спорах при виділі в натурі майна зі спільної часткової власності, як окремих об`єктів прав власності, правова позиція на думку позивача викладена у наступних рішеннях: рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області у справі №682/970/18; рішення Господарського суду м. Києва у справі №910/9458/18; рішення Господарського суду Полтавської області у справі №917/405/20; рішення Господарського суду Полтавської області у справі №917/1216/19; рішення Господарського суду Донецької області у справі №905/2170/19;

- визначальним для виділу частки або поділу майна в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 у справі №6-12цс13). Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки майно, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

У судовому засіданні 17.09.2020 судом у протокольній формі оголошено перерву до 30.09.2020 о 12:00.

22.09.2020 за вх.№25095/20 до суду від позивача надійшло клопотання та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи.

30.09.2020 за вх.№25971/20 до суду від відповідача надійшло клопотання та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні 30.09.2020 судом у протокольній формі оголошено перерву до 05.10.2020 о 13:45. Однак, у зв`язку із перебуванням судді Бездолі Ю.С. на лікарняному з 05.10.2020, судове засідання 05.10.2020 о 13:45 не відбулось. Після виходу судді Бездолі Ю.С. з лікарняного, ухвалою суду від 26.10.2020 справа №916/1735/20 призначена до розгляду на 03.11.2020 об 11:45.

Справа №916/1735/20 розглядалась судом в період оголошеного загальнодержавного карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, під час якого законодавцем змінювався порядок обчислення процесуальних строків при розгляді господарської справи.

Згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону України від 18.06.2020 №731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набрав чинності 17.07.2020, процесуальні строки, які були продовжені, зокрема відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

У визначений Законом України від 18.06.2020 №731-IX строк (до 06.08.2020 включно) сторони не повідомили суд про намір вчиняти якісь інші процесуальні дії у даній справі та/або про неможливість вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з оголошеним загальнодержавним карантином.

Керуючись головною метою внесених законодавцем змін до господарського процесуального законодавства у зв`язку з оголошеним загальнодержавним карантином, господарський суд при розгляді даної справи та інших справ, які перебували та перебувають в провадженні суду в період дії загальнодержавного карантину - керується головними завданнями господарського судочинства та водночас важливістю не формального дотримання процесуальних строків розгляду справи, обчислення яких в період карантину законодавцем змінювалось із визначенням критеріїв оцінки - забезпечення учасникам справ можливості отримати повний та справедливий розгляд господарських справ по суті виниклих між сторонами спірних правовідносин. Господарський суд зі свого боку забезпечив всім учасникам справи можливість вчинити процесуальні дії повної мірою задля забезпечення гарантованого Конституцією України та Європейською конвенцією права на справедливий суд, а також забезпечення учасникам справ процесуальних гарантій на отримання справедливого, незалежного та неупередженого судочинства.

У судовому засіданні 03.11.2020 представники сторін просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд встановив:

Матеріали справи свідчать про те, що у 1998 році було проведено приватизацію майна Орендного підприємства "Жеребківське хлібоприймальне підприємство".

На даний час, як вбачається з наявних матеріалів справи, сторонам у даній справі на правах спільної часткової власності належить майно - нежитлові будівлі та споруди за адресою: Одеська область, Ананьївський район, село Жеребкове, вулиця Привокзальна, будинок 4; при цьому частка держави Україна в особі Регіонального відділення Фонду державного майна по Одеській області становить 6/100; частка Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» (який є правонаступником ТОВ «Жеребківський елеватор») - 94/100.

Вказаний факт підтверджується наступними документами:

- Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 09.09.2011, виданим Виконавчим комітетом Жеребківської сільської ради Ананьївського району Одеської області на підставі рішення Виконавчого комітету Жеребківської сільської ради Ананьївського району Одеської області №23-VІ від 22.06.2011, за яким нежитлова будівля за адресою: Одеська область, Ананьївський район, село Жеребкове, вулиця Привокзальна, будинок 4 - перебуває у власності держави Україна в особі Регіонального відділення Фонду державного майна по Одеській області із часткою 6/100;

- Витягом про державну реєстрацію прав, виданим Ананьївським районним бюро технічної інвентаризації 09.09.2011 (номер витягу 31258783), з якого вбачається реєстрація прав власності на нежитлову будівлю за адресою: Одеська область, Ананьївський район, село Жеребкове, вулиця Привокзальна, будинок 4 за державою Україна в особі Регіонального відділення Фонду державного майна по Одеській області на підставі Свідоцтва про право власності САЕ№471548 від 09.09.201, виданого Виконавчим комітетом Жеребківської сільської ради Ананьївського району Одеської області (частка власності 6/100);

- Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15.06.2011, виданим Виконавчим комітетом Жеребківської сільської ради Ананьївського району Одеської області на підставі рішення Виконавчого комітету Жеребківської сільської ради Ананьївського району Одеської області №17-VІ від 17.05.2011, за яким нежитлова будівля за адресою: Одеська область, Ананьївський район, село Жеребкове, вулиця Привокзальна, будинок 4 перебуває у власності Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" із часткою власності 94/100;

- Витягом про державну реєстрацію прав, виданим Ананьївським районним бюро технічної інвентаризації 15.06.2011 (номер витягу 30302742), з якого вбачається реєстрація прав власності на нежитлову будівлю за адресою: Одеська область, Ананьївський район, село Жеребкове, вулиця Привокзальна, будинок 4 за Товариством з обмеженою відповідальністю "КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.06.2011, виданого Виконавчим комітетом Жеребківської сільської ради Ананьївського району Одеської області (частка власності 94/100);

- Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нежитлову будівлю за адресою: Одеська область, Ананьївський район, село Жеребкове, вулиця Привокзальна, будинок 4 за Товариством з обмеженою відповідальністю "КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" із часткою власності 94/100.

В матеріалах справи наявні надані сторонами документи:

- ухвала Господарського суду Одеської області від 04.02.2002 у справі №17-2-28-3/01-1920 про затвердження мирової угоди, укладеної 31.01.2002 між боржником, ВАТ "Жеребківське хлібоприймальне підприємство" і кредитором ЗАТ "Савтек";

- розпорядження №126-Р від 21.09.2009 про перевірку об`єкту державної власності - складу №16 (Ананьївський р-н, с. Жеребкове, вул. Привокзальна, 4), який в процесі приватизації не увійшов до статутного фонду ВАТ "Жеребківське хлібоприймальне підприємство";

- договір зберігання №6 від 01.12.2010, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (орган управлення) та ТОВ "Жеребківський елеватор" (зберігач), відповідно до якого орган управління передав, а зберігач прийняв об`єкт державної власності: склад №16, який у процесі приватизації не увійшов до статутного капіталу ВАТ "Жеребківське ХПП" та знаходиться за адресою: Одеська обл., Ананьївський р-н, с. Жеребкове, вул. Привокзальна, 4 (територія ТОВ "Жеребківський елеватор");

- додаток до договору зберігання №6 від 01.12.2010 - акт приймання-передачі №6 від 01.12.2010, відповідно до якого Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області передало, а ТОВ "Жеребківський елеватор" прийняло на зберігання об`єкт державної власності: склад №16, який у процесі приватизації не увійшов до статутного капіталу ВАТ "Жеребківське ХПП" та знаходиться за адресою: Одеська обл., Ананьївський р-н, с. Жеребкове, вул. Привокзальна, 4 (територія ТОВ "Жеребківський елеватор") та перебуває на позабалансовому рахунку зберігача;

- лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області за вих.№11-03-02405 від 26.05.2011 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" про підготовку майна до приватизації: виготовлення технічного паспорту тощо;

- наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області №469 від 26.05.2011 про прийняття рішення щодо приватизації, проведення інвентаризації та оцінки об`єкту малої приватизації державної власності - приміщення складу №16 (955361.1.ААБАЛД733), що знаходиться на балансі ТОВ «Жеребківський елеватор» та розташований за адресою: Одеська область, Ананьївський район, село Жеребкове, вулиця Привокзальна, будинок 4 шляхом продажу на аукціоні;

- технічний паспорт на громадський будинок (склад) з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами за адресою: Одеська обл., Ананьївський р-н, с. Жеребкове, вул. Привокзальна, 4;

- листи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області від 16.01.2012, 06.03.2013, 03.04.2013, 04.12.2013 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" про проведення аукціону з продажу об`єкта малої приватизації державної власності, що знаходиться на балансі ТОВ "Жеребківський елеватор" - приміщення складу №16, який розташований за адресою: Одеська область, Ананьївський район, село Жеребкове, вулиця Привокзальна, будинок 4;

- акт від 27.12.2013 поточної перевірки виконання умов договору зберігання об`єкту державної власності, який у процесі приватизації не увійшов до складу приватизованого майна ТОВ "КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" від 01.12.2010 №6, умов договору зберігання об`єкту державної власності, який у процесі приватизації не увійшов до складу приватизованого майна ТОВ "КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР", але залишився на його балансі від 01.12.2010 №6;

- лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області за №11-14-03904 від 16.07.2015 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" про необхідність надання кандидатури для створення і роботи інвентаризаційної комісії по об`єкту за адресою: Одеська обл., Ананьївський р-н, с. Жеребкове, вул. Привокзальна, 4;

- лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області за №11-14-04060 від 24.07.2015 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" з наказом №906 від 23.07.2015 про проведення інвентаризації та незалежної оцінки об`єкта малої приватизації державної власності приміщення складу №16, що знаходиться на балансі ТОВ "Жеребківський елеватор";

- факсограма Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області №11-14-04983 від 16.09.2015 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Жеребківський елеватор" про надання фотоматеріалів по об`єкту державної власності, який включений до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, балансоутримувачем якого є ТОВ "Жеребківський елеватор", а саме: приміщення складу №16 (с. Жеребкове, вул. Привокзальна, 4);

- лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях за №11-14-00444 від 01.02.2016 на адресу ТОВ "КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" з пропозицією прийняти участь у аукціоні з продажу об`єкта державної власності групи А, що знаходився на балансі ТОВ "Жеребківський елеватор": приміщення складу №16, який розташований за адресою: Одеська обл., Ананьївський р-н, с. Жеребкове, вул. Привокзальна, 4;

- лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях за №11-14-03364 від 29.06.2016 на адресу ТОВ "КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" з наказом №806 від 29.06.2016 про проведення інвентаризації та незалежної оцінки об`єкта малої приватизації державної власності приміщення складу №16, що знаходиться на балансі ТОВ "Жеребківський елеватор";

- факсограма Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області №34 від 20.07.2016 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" про необхідність забезпечення доступу до приміщення за адресою: Одеська обл., Ананьївський р-н, с. Жеребкове, вул. Привокзальна, 4;

- лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області за №11-03-04773 від 23.09.2016 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" з наказом №1170 від 21.09.2016 про перенесення терміну інвентаризації та незалежної оцінки об`єкта малої приватизації державної власності групи А - приміщення складу №16, що знаходиться на балансі ТОВ "Жеребківський елеватор";

- лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області за №11-03-06432 від 14.12.2016 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" про надання копії договору оренди земельної ділянки за адресою: Одеська обл., Ананьївський р-н, с. Жеребкове, вул. Привокзальна, 4;

- лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області за №11-09-06543 від 19.12.2016 керівнику підприємства про необхідність надання регіональному відділенню матеріалів з інвентаризації державного майна, яке у процесі приватизації не увійшло до статутного капіталу господарського товариства, але залишилось на його балансі, проведеної станом на 31.12.2016;

- лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області за №11-03-06628 від 22.12.2016 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР", в якому повідомлено про те, що 27.01.2017 відбудеться аукціон в електронній формі з продажу об`єкта малої приватизації державної власності, що знаходиться на зберіганні ТОВ "КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР";

- лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області за №11-03-01166 від 13.03.2017 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР", яким повідомлено про те, що 31.03.2017 відбудеться аукціон в електронній формі з продажу об`єкта малої приватизації державної власності, що знаходиться на зберіганні ТОВ "КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР";

- лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях за №11-03-04962 від 11.10.2017 на адресу ТОВ "КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" про надання кандидатури для створення і роботи інвентаризаційної комісії по об`єкту за адресою: Одеська обл., Ананьївський р-н, с. Жеребкове, вул. Привокзальна, 4;

- наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області №439 від 23.04.2018 про приватизацію об`єкта державної власності - "Приміщення складу №16 (955361.1.ААБАЛД733)", що розташований за адресою: Одеська область, Ананьївський район, село Жеребкове, вулиця Привокзальна, будинок 4 та знаходиться на зберіганні ТОВ "КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" шляхом продажу на аукціоні;

- акт перевірки стану ефективного утримання, використання та збереження державного майна, яке у процесі приватизації не увійшло статутного капіталу ліквідованого ВАТ "Жеребківське хлібоприймальне підприємство" від 19.06.2019, в якому зазначено, що об`єкт державної власності - будівля складу №16 (Одеська обл., Ананьївський р-н, с. Жеребкове, вул. Привокзальна, 4) перебуває у задовільному стані, а також регіональному відділенню вжити усіх заходів щодо завершення приватизації об`єкту державної власності - будівлі складу №16 (Одеська обл., Ананьївський р-н, с. Жеребкове, вул. Привокзальна, 4).

- лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях за №11-08-01618 від 15.11.2019 на адресу ТОВ "КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" про надання Ананьївському БТІ оригіналу технічного паспорту на об`єкт за адресою: с. Жеребкове, вул. Привокзальна, 4, складений станом на 15.06.2011;

- лист ТОВ "КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" за вих.№1067 від 20.05.2020 на адресу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях з пропозицією про укладення відповідного договору про виділ частки з нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності;

- відповідь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях за вих.№11-08-02133 від 02.06.2020 на лист позивача від 20.05.2020 про те, що ні Фонд державного майна, ні його територіальні підрозділи - регіональні відділення, у т.ч. Регіональне відділення ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях, не наділені повноваженнями укладання нотаріальних договорів виділу та/або поділу;

- акт оцінки вартості майна орендного підприємства;

- витяги з плану приватизації майна Орендного підприємства "Жеребківське хлібоприймальне підприємство";

- висновок Ананьївського МБТІ №05 від 20.05.2020 щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.

З посиланням на відсутність у сторін бажання здійснювати управління комплексом нежитлових будівель та споруд спільно та необхідність для позивача виділити свою частку в натурі зі спільної часткової власності комплексу будівель та споруд, позивач звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, посилається на необхідність дотримання його прав на виділ частки з майна спільної власності та відсутність спору про це.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003).

В Україні основоположним принципом судочинства згідно Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є принцип верховенства права.

Як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч.1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно з п.п. 5,6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Реалізовуючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Статтею 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом

Згідно з ч.1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

У відповідності до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

За ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини Серявін та інші проти України (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE) вказано, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п.30, від 27 вересня 2001 року).

Господарський суд зазначає, що до предмету доказування по цій справі входить, зокрема, визначення того факту, що виділ часток з нерухомого майна, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, та що кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. З цією метою позивач має довести суду обставини того, що виділ в даному випадку є технічно можливим, буде відповідати розміру ідеальних часток співвласників, обставини того, чи не будуть при виділі порушуватись ці ідеальні частки та можливих наслідків для майна. Приймаючи до уваги, що учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд має перевірити при визначенні розміру і вартості частки нерухомого майна - чи не буде виділ завдавати неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

За наслідком аналізу наявних матеріалів справи, господарський суд приходить до висновку, що позивачем не доведено суду обставини та підстави первинного набуття часток у майні спільної часткової власності, зокрема, на момент приватизації. Натомість надані до суду правовстановлюючі документи - Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.06.2011 та від 09.09.2011, видані Виконавчим комітетом Жеребківської сільської ради Ананьївського району Одеської області, не містять дані щодо такого розподілу часток, на якому наполягає позивач, вказуючи, що склад №16, який розташований за адресою: Одеська область, Ананьївський район, село Жеребкове, вулиця Привокзальна, будинок 4, належить державі, а все інше майно комплексу будівель та споруд за цією ж адресою - позивачу.

У суду відсутні належні та допустимі докази на підтвердження обставин того, що такий виділ, на якому наполягає позивач, в даному випадку є технічно можливим, буде відповідати розміру ідеальних часток співвласників та не буде завдавати неспівмірної шкоди господарському призначенню майна, як-то відповідний висновок експертизи; водночас суд вказує, що наданий висновок Ананьївського МБТІ №05 від 20.05.2020 щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна - таким належним та допустимим доказом не є та не створює суду підстав втручатись в речові права держави на нерухоме майно за обставин недоведення первинних підстав виникнення речових прав, враховуючи не укладення сторонами відповідного договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна у письмовій формі з нотаріальним посвідченням, передбаченого положеннями ст. 364 ЦК України. Водночас суд зазначає, що у висновку Ананьївського МБТІ №05 від 20.05.2020 відсутні будь-які посилання на склад №16 та вказаний висновок БТІ не є і не підміняє собою висновок експерту.

Надані сторонами листи, накази тощо щодо складу №16, який розташований за адресою: Одеська область, Ананьївський район, село Жеребкове, вулиця Привокзальна, будинок 4, не створюють підстав вважати, що у держави відсутні інші речові права на будівлі та споруди за цією ж адресою в межах належної частки - 6/100, а надане листування та інші наявні в матеріалах справи документи не підтверджують обставин того, що виходячи з первинних підстав набуття права власності - єдине майно, що належить державі у складі комплексу є саме склад №16, який розташований за адресою: Одеська область, Ананьївський район, село Жеребкове, вулиця Привокзальна, будинок 4, а все інше майно комплексу будівель та споруд за цією ж адресою є майном позивача.

Господарським судом не приймаються до уваги посилання позивача на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області у справі №682/970/18, рішення Господарського суду м. Києва у справі №910/9458/18, рішення Господарського суду Полтавської області у справі №917/405/20, рішення Господарського суду Полтавської області у справі №917/1216/19, рішення Господарського суду Донецької області у справі №905/2170/19, оскільки викладені у них висновки суд не може оцінити ані як сталу сформовану судову практику у визначених правовідносинах, ані відсутні висновки щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, викладені в постановах Верховного Суду, які у відповідності до ч.4 ст. 236 ГПК України суд має враховувати при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином, проаналізувавши наявні у справі докази та процесуальні позиції сторін у справі, господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено суду заявлені позовні вимоги, з огляду на що суд відмовляє у задоволенні позову ТОВ "КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР".

Іншого позивачем не доведено.

Інші наявні в матеріалах справи документи вищевикладених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНОНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях про виділ частки з майна - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повний текст складено 13 листопада 2020 р.

Суддя Ю.С. Бездоля