ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року м. Черкаси справа № 925/1361/19

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Романенко Л.В, у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у приміщенні суду розглянув справу за позовом заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Ватутінської міської ради, м. Ватутіне Звенигородського району, пр. Дружби, 8

до відповідача: мале підприємство «Рапід», м. Ватутіне Звенигородського району, вул. Транспортна, 7

про стягнення доходу 10535,46 грн за користування земельною ділянкою без достатніх правових підстав,

за участю повноважних представників сторін:

прокуратури: Синецька О.Ю. прокурор відділу за посадою;

позивача: участі не брали;

відповідача: участі не брали.

Заступник керівника Звенигородської місцевої прокуратури звернувся в господарський суд Черкаської області в інтересах держави в особі Ватутінської міської ради Черкаської області з позовом до малого підприємства «Рапід», в якому просить суд стягнути з відповідача на користь Ватутінської міської ради 10535,46 грн. за користування земельною ділянкою без достатніх правових підстав, та відшкодувати судові витрати.

Короткий опис руху справи:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 22.11.2019 відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 12 грудня 2019 провадження у справі було зупинено до перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18 про повноваження прокурора в господарському процесі.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 05.08.2020 поновлено провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 12:00 год. 08 вересня 2020.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 08.09.2020 закрито підготовче засідання; судове засідання по розгляду справи по суті призначено на 11:00 год. 27 жовтня 2020.

У судовому засіданні 27.10.2020 за результатами розгляду справи проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду відповідно до приписів ст. 240 ГПК України.

Предмет спору визначений прокурором як стягнення коштів у розмірі орендної плати за бездоговірне триваюче використання земельної ділянки комунальної власності, утримуваних без достатніх підстав - з посиланням на приписи ст.ст. 1212, 1214 ЦК України як кондикційні зобов`язання особи.

Прокурор та позивач обґрунтовують свої вимоги таким:

Право власності на нежитлову будівлю малого підприємства «Рапід», що знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Ватутіне, проспект Дружби, 27, - підтверджено відповідачем свідоцтвом про право власності від 19.06.2006 серія та номер ЯЯЯ 436742, що видане на підставі рішення виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області від 26.05.2006 №292. Використання земельної ділянки комунальної власності відповідач не оформив, договір оренди землі не уклав, податкову декларацію про оплату податку не подавав. Тобто, відповідач використовує вказану земельну ділянку під зазначеним об`єктом нерухомості без оформлення договору оренди.

Відповідач подав відзив на позов та додав судову практику в спорах між Ватутінською міською радою та МП «Рапід». Представник відповідача вимоги заперечив та вказав, що підприємство не порушувало прав міської ради. Навпаки, міська рада чинить тривалі перешкоди відповідачеві в користуванні власним майном на спірній ділянці. До використання земельної ділянки комунальної власності відповідач не приступав.

В судовому засіданні:

Прокурор вимоги підтримав та просить позов задовольнити з мотивів бездоговірного тривалого використання відповідачем (МП «Рапід») земельної ділянки комунальної власності в підприємницькій діяльності для будівництва та обслуговування об`єктів торгівлі.

Позивач свого представника в засідання суду не направив. Позовні вимоги підтримує письмово в повному обсязі, просить розглядати справу без участі представника. Повідомляє про використання відповідачем вказаної земельної ділянки донині без правовстановлюючих документів.

Розрахунок вимоги грунтується на сумі очікуваної орендної плати, що мала бути сплачена відповідачем на користь міської ради при оформленні договору оренди земельної ділянки - за період з 13.11.2016 по 13.11.2019.

Відповідач, належно повідомлений про час та дату підготовчого засідання, свого представника до суду не направив.

Інших доказів не подано.

Сторони не змогли врегулювати спір в позасудовому порядку.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини.

Відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №183321549 від 02.10.2019 року за малим підприємством «Рапід» 26.05.2006 на підставі свідоцтва про право власності від 19.06.2006 серія та номер ЯЯЯ 436742 (а.с. 43), виданого на підставі рішення виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області від 26.05.2006 №292 зареєстроване право власності на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Ватутіне, проспект Дружби, 27 (а.с. 27).

Ця нежитлова будівля розміщена на земельній ділянці комунальної форми власності площею 0,0160 га в м. Ватутіне - з кадастровим номер :01:002:0400.

Згідно рішення Ватутінської міської ради №72-14/VI від 02.04.2015 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки МП «Рапід», відповідачу надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, орієнтовною площею 0,0160 га, за адресою: Черкаська область, м. Ватутіне, проспект Дружби, 27 (а.с. 25).

Згідно рішення Ватутінської міської ради від 04.07.2019 №72-14/VIІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду МП «Рапід» , відповідачу затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі площею 0,0160 га, за адресою Черкаська область, м. Ватутіне, проспект Дружби, 27, кадастровий номер :01:002:0400 та надання в оренду на 49 років (а.с. 24).

Мале підприємство «Рапід» зобов`язано у 30-денний термін укласти з Ватутінською міською радою договір оренди земельної ділянки та подати його на державну реєстрацію.

Ватутінською міською радою неодноразово направлялися відповідачу повідомлення про необхідність внесення плати за земельну ділянку та оформлення правовстановлюючих документів на неї (а.с. 30-31).

Відповідач проігнорував вимоги Ватутінської міської ради та договір на земельну ділянку площею 0,0160 га, розташованої за адресою: Черкаська область, м. Ватутіне, проспект Дружби, 27, кадастровий номер :01:002:0400 - не уклав.

Відповідно листа Ватутінської міської ради №2454/02-21 від 23.10.2019, земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0400 знаходиться в комунальній власності територіальної громади міста Ватутіне, рішення з попередніми власниками та з МП «Рапід» щодо оренди не приймалось, договори не укладались (а.с. 45).

Відповідно до листа Звенигородського управління ГУ ДФС у Черкаській області №1517/23-00-53-12-09 від 08.07.2019 МП «Рапід» () за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 податкові декларації з плати на землю не подавалися та відповідно орендна плата чи земельний податок - не сплачувалися (а.с. 38).

Згідно рішення Ватутінської міської ради від 29.12.2016 №25-5/VIІ «Про внесення змін до рішення міської ради від 26.06.2015 №58-9/VI «Про встановлення орендної плати за землю» встановлено орендну плату за земельні ділянки у відсотках від нормативно грошової оцінки по місту за категорію, цільовим призначенням та функціональним використанням земельної ділянки (її частки) землі житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування будівель торгівлі становить 5% (а.с. 24).

Відповідно до виконаного та представленого розрахунку, відповідач має сплатити за користування земельною ділянкою площею 0,0160 га по проспекту Дружби, 27, кадастровий номер :01:002:0400 - за період з 2016 року по 2019 рік 10535,46 грн.:

станом на 01.01.2016 66344,28 грн.;

станом на 01.01.2017 56279,53 грн.,

станом на 01.01.2018 84419,30 грн., що підтверджується листом Міськрайонного управління у Звенигородському районі та м. Ватутіному ГУ Держгекадастру у Черкаській області від 22.10.2019 вих. №10-23-0.171-795/116-19;

станом на. 01.01.2019 70349,42 грн., що підтверджується копією витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 17.05.2019 №313/0/21-19.

Факт використання відповідачем даної земельної ділянки та не сплати орендної плати підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № від 02.10.2019, згідно якого МП «Рапід» є власником нежитлової будівлі, розміщеної на земельній ділянці площею 0,0160 га за адресою: Черкаська область, м. Ватутіне, проспект Дружби, 27, кадастровий номер ділянки :01:002:0400.

Беручи до уваги загальний строк позовної давності, який у відповідності до ст. 257 Цивільного кодексу України становить 3 роки, при здійсненні обрахунку суми відшкодування за 2016 рік розрахунок здійснюється з листопада 2016 року:

за період з 13.11.2016 по 31.12.2016 442,29 грн;

за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 2813,98 грн;

за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 4220,97 грн;

за період з 01.01.2019 по 13.11.2019 3058,22 грн.

Внаслідок ухилення від укладення договору оренди землі та обов`язкового внесення плати за користування земельною ділянкою у відповідача виникла заборгованість у сумі 10535,46 грн.

За таких обставин прокурор правомірно вважає, що в діях відповідача наявний факт використання спірної земельної ділянки комунальної власності під об`єктом комерційної нерухомості, який належить відповідачеві на праві власності - без достатньої правової підстави після переходу права власності на нерухоме майно до відповідача.

У відповідача відсутні будь-які правовстановлюючі документи, що посвідчують факт правомірного використання спірної земельної ділянки комунальної власності за вказаною адресою.

Ухилення відповідача від обов`язкового внесення платежів за користування спірною земельною ділянкою стало підставою для звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі Ватутінської міської ради за захистом порушених прав позивача на отримання очікуваного рентного доходу в місцевий бюджет.

Сума, заявлена до стягнення з відповідача, розрахована як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою для даної земельної ділянки, оскільки саме орендна плата є єдиною можливою формою плати за користування юридичною особою спірною земельною ділянкою.

Доказів належного внесення в бюджет плати за землю відповідач суду не надав.

Інших доказів не подано.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та за своїм внутрішнім переконанням, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких правових підстав та мотивів.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Згідно з ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Правові основи діяльності ради як органу місцевого самоврядування врегульовані положеннями Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Орган місцевого самоврядування може діяти лише в спосіб, визначений Законом, і не інакше приписи ст. 19 Конституції України.

Відповідач є самостійним суб`єктом господарювання на ринку послуг України, з присвоєнням ідентифікаційного коду та внесенням реєстраційних даних в ЄДРПОУ.

Правові основи діяльності відповідача врегульовані положеннями Конституції України, нормами Цивільного кодексу та Господарського кодексу України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи (ст. 1214 ЦК України).

Статтею 206 Земельного кодексу України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані:

а) забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки;

б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля;

в) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату;

г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів;

ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі;

д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом;

е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон;

є) зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем.

З моменту виникнення права власності на нерухоме майно, у відповідача виник обов`язок укласти договір оренди земельної ділянки.

Розмір орендної плати, яку був зобов`язаний сплачувати відповідач, відповідає грошовій оцінці землі та її індексації.

Внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, відповідач отримав дохід в результаті нездійснення плати за землю на користь місцевого бюджету.

Суд вважає, що у відповідача виникло зобов`язання щодо сплати грошових коштів за користування земельною ділянкою за період з 13 листопада 2016 року по 13 листопада 2019 року - в сумі 10535,46 грн.

Наявність заборгованості по грошовому зобов`язанню відповідача підтверджується поданими документами в справу.

Однак в порушення взятих на себе зобов`язань відповідач не сплатив заборгованість за вищевказаний період. Заборгованість по платі за землю в сумі 10535,46 грн відповідачем не спростована. Відповідач не надав доказів погашення боргу перед позивачем за користування земельною ділянкою.

Суд не враховує заперечення відповідача про чинення міською радою перешкод в користуванні спірною земельною ділянкою, оскільки відповідачем не надано належних доказів вчинення таких дій. Відповідач має усвідомлювати, що відповідно до приписів Конституції України власність зобов`язує нести тягар по її утриманню. Використання ж землі в Україні є платним.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Суд вважає, що позивачем використано належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до приписів ст.ст. 15,16 Цивільного кодексу України.

Згідно з положеннями ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписом статті 86 цього кодексу Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заборгованість по платі за використання земельної ділянки комунальної власності, що обтяжена об`єктом нерухомості відповідача за період 13листопад 2016 року по 13 листопад 2019 року - в сумі 10535,46 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в дохід місцевого бюджету.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідно до приписів ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини в суспільстві.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення «Агрокомплекс проти України» nо.23465/03 від 08.03.2012р.);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення «Серявін проти України» nо. 4909/04 від 10.02.2010р., рішення «Трофімчук проти України» nо. 4241/03 від 28.10.2010р.);

- принцип повноти та межі обгрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994р., серія А, №303-А, п. 29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення «Желтяков проти України» nо. 4994/04 від 09.09.2011р.).

У пункті 70 рішення від 18 січня 2001 року у справі «Чепмен проти Сполученого Королівства» ("Chapman v. the United Kingdom"), заява №27238/95, Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом суд не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави.

У пункті 49 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів про якість судових рішень зазначається, що судді повинні послідовно застосовувати Закон. Однак, коли суд вирішує відійти від попередньої практики, на це слід чітко вказувати в рішенні.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання доказів про проведення розрахунку з бюджетом.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача та стягнути на користь прокуратури Черкаської області 1921,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 185, 191, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача: Малого підприємства Рапід, Черкаська область, Звенигородський район, м. Ватутіне, вул. Транспортна, 7, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

в дохід місцевого бюджету Ватутінської міської ради, Черкаська область, м. Ватутіне Звенигородського району, пр. Дружби, 8 рахунок UA1023005 УК у м. Ватутіне/Ватутіне/24062200, код отримувача 36771538, Казначейство України через Ватутінську міську раду

10535,46 грн боргу.

Стягнути з відповідача: Малого підприємства Рапід, Черкаська область, м. Ватутіне, вул. Транспортна, 7, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь прокуратури Черкаської області, м. Черкаси, бульв. Шевченка, 286, , р/р №UA0003751 в Державній казначейській службі України у м. Київ, МФО 820172)

1921,00 грн судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення.

Повне рішення складено 12.11.2020.

Суддя Г.М. Скиба