РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.11.2020Справа № 910/14075/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "Завод залізобетонних конструкцій імені Світлани Ковальської"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Олімпікс"

про стягнення 48 630,55 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Завод залізобетонних конструкцій імені Світлани Ковальської» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс» основного боргу та штрафних санкцій за Договором в розмірі 48 630,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за Договором поставки товару № 761 від 12.04.2016, у зв`язку з чим позивач вказує на існування підстав для стягнення заборгованості у розмірі 40 000,00 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 3 101,64 грн., штрафу в розмірі 4 391,10 грн., інфляційних втрат в розмірі 479,14 грн. та 3% річних в розмірі 658,67 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

12.10.2020 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає про сплату суми основного боргу у розмірі 40 000,00 грн. згідно платіжного доручення № 1539 від 22.09.2020. Також відповідач зазначає, що позовна заява не містить розрахунку, з якого можна встановити період часу, за який позивачем нарахована сума пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат.

26.10.2020 представником позивача подано відповідь на відзив, у якій позивач вказав, що відповідач сплативши позивачу 22.09.2020 заборгованість у розмірі 40 000,00 грн., а саме після звернення позивача з позовом до суду та відкриття провадження у справі визнав наявність заборгованості перед позивачем. Також позивач повідомив, що здійснював розрахунок штрафних санкцій, а саме: 3% річних, інфляційні втрати, штраф на суму 17 855,38 грн. з 12.02.2020 по 29.08.2020; на суму 22 144,62 грн. з 14.02.2020 по 29.08.2020, пеню з 01.03.2020 по 29.08.2020.

Відповідач своїм правом на подання заперечень на відповідь на відзив у визначений судом у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2016 між Акціонерним товариством «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської» (далі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс» (далі - покупець, відповідач) укладено Договір поставки товару № 761 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність покупцю замовлений товар (бетон, бетонні і залізобетонні вироби та конструкції, інший товар, відповідно до прайс-листа постачальника, далі - товар), а покупець зобов`язується своєчасно прийняти замовлений товар, та здійснити його оплату на умовах даного договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору ціна, кількість товару, що підлягають виготовленню та поставці, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами визначаються у заявках покупця, рахунках-фактурах постачальника та накладних (товарно-транспортних, фактичних, або видаткових).

Пунктом 2.2 Договору узгоджено, що загальна кількість товару остаточно визначається по фактично прийнятій кількості, згідно видаткових накладних та товарно-транспортних накладних.

У відповідності до п. 3.1 Договору загальна сума цього договору складає загальну вартість поставленого товару, яка зазначена в усіх видаткових накладних постачальника.

Відповідно до п. 5.5 Договору поставка товару здійснюються в денний та/або нічний час на адресу, та в строки, що зазначені покупцем в письмових замовленнях, та погоджені постачальником.

Згідно з п. 5.6 Договору товар вважається поставленим покупцю з моменту його отримання в пункті призначення, згідно замовлення, представником одержувача, який вказується покупцем, на підставі товарно-транспортних накладних.

Пунктом 6.1 Договору узгоджено, що товар постачається покупцю у строки, кількості та на умовах, визначених в заявках покупця, попередньо узгоджених з постачальником (у разі надання покупцю відстрочки на оплату), або з моменту надходження коштів за товар на банківський рахунок постачальника (у разі попередньої оплати).

Відповідно до п. 6.6 Договору приймання товару за кількістю та якістю здійснюється покупцем відповідно до вимог чинного законодавства: по кількості - згідно видаткової накладної та/або товарно-транспортної накладної, по якості - згідно даних документу про якість на товар з урахуванням вимог наведених в Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю затвердженої постановою Держарбітру СРСР від 115.06.1965 № П-6 зі змінами та доповненнями та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу СРСР від 25.04.1966 № П-7 зі змінами та доповненнями.

Пунктом 6.7 Договору узгоджено, що передача товару здійснюється за видатковою накладною та товарно-транспортною накладною.

У відповідності до п. 7.7 Договору покупець зобов`язаний здійснити попередню оплату на розрахунковий рахунок постачальника за кожну партію товару, що постачається протягом трьох банківських днів з моменту виставлення рахунку-фактури постачальником.

За умовами п. 7.11 Договору, в порядку виключення, постачальник має право надати покупцю відстрочку оплати за товар на термін до п`яти банківських днів. Покупець зобов`язаний оплатити отриманий товар протягом п`яти банківських днів з моменту його поставки, згідно умов розділу 5 та п. 6.1 даного Договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення його печатками сторін і діє до 31.12.2016, а в частині взаєморозрахунків - до повного розрахунку між сторонами. Якщо за один місяць до закінчення терміну дії цього договору, жодна із сторін не повідомила іншу сторону про свій намір припинити дію договору, його дія автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах (п. 10.1 Договору).

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору ним поставлено відповідачу товар на суму 75 757,90 грн., що підтверджується видатковими накладними № 1/09096 від 04.02.2020 на суму 53 613,28 грн. та № 1/10183 від 06.02.2020 на суму 22 144,62 грн.

Втім, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання передбачені пунктами 1.1 та 7.11 Договору щодо своєчасності та повноти оплати за поставлений товар, та лише частково оплатив поставлений товар у загальному розмірі 27 260,59 грн., у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у загальній сумі 48 497,31 грн., що підтверджується підписаним між сторонами Актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.02.2020 по 29.02.2020.

03.07.2020 позивачем на адресу відповідача була направлена претензія за Вих. № 477 від 30.06.2020 на суму 48 497,31 грн., яку відповідач отримав 06.07.2020, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Після отримання вказаної претензії відповідачем було сплачено ще частину заборгованості у розмірі 8 497,31 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 8808 від 08.09.2020.

Оскільки відповідач, у порушення взятих на себе зобов`язань за Договором, оплату отриманого товару у повному обсязі не здійснив, у ТОВ «Будівельна компанія «Олімпікс» виникла заборгованість перед позивачем в сумі 40 000,00 грн.

Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 3 101,64 грн., штрафу в розмірі 4 391,10 грн., інфляційних втрат в розмірі 479,14 грн. та 3% річних в розмірі 658,67 грн.

Відповідач у поданому відзиві на позовну заяву зазначив, що сплатив суму основного боргу в розмірі 40 000,00 грн. на підтвердження чого надав платіжне доручення № 1539 від 22.09.2020 та просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Укладений сторонами договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем поставлено відповідачу товар за Договором на суму 75 757,90 грн., що підтверджується видатковими накладними № 1/09096 від 04.02.2020 на суму 53 613,28 грн. та № 1/10183 від 06.02.2020 на суму 22 144,62 грн., підписаними сторонами без заперечень та зауважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до п. 7.7 Договору покупець зобов`язаний здійснити попередню оплату на розрахунковий рахунок постачальника за кожну партію товару, що постачається протягом трьох банківських днів з моменту виставлення рахунку-фактури постачальником.

За умовами п. 7.11 Договору, в порядку виключення, постачальник має право надати покупцю відстрочку оплати за товар на термін до п`яти банківських днів. Покупець зобов`язаний оплатити отриманий товар протягом п`яти банківських днів з моменту його поставки, згідно умов розділу 5 та п. 6.1 даного Договору.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач частково оплатив поставлений товар у загальному розмірі 27 260,59 грн., що підтверджується підписаним між сторонами Актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.02.2020 по 29.02.2020.

03.07.2020 позивачем на адресу відповідача була направлена претензія за Вих. № 477 від 30.06.2020 на суму 48 497,31 грн., яку відповідач отримав 06.07.2020, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Після отримання вказаної претензії відповідачем було сплачено ще частину заборгованості у розмірі 8 497,31 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 8808 від 08.09.2020.

З урахуванням викладеного заборгованість відповідача перед позивачем станом на момент звернення з указаним позовом до суду становила 40 000,00 грн.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що після звернення позивача з указаним позовом до суду, відповідачем сплачено суму основного боргу в розмірі 40 000,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 1539 від 22.09.2020 на суму 40 000,00 грн.

В свою чергу, пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч. 3 ст. 231 ГПК України).

Таким чином, провадження у справі в частині вимог про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 40 000,00 грн. підлягає закриттю.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 3 101,64 грн., штраф у розмірі 4 391,10 грн., інфляційні втрати в розмірі 479,14 грн. та 3% річних в розмірі 658,67 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з п. 8.2 Договору за прострочення платежу покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідач в свою чергу зазначає, що позовна заява не містить розрахунку, з кого можна встановити період часу, за який позивачем нарахована сума пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Як вбачається з позовної заяви, остання не містить періодів часу, за який позивачем розраховується пеня.

Водночас, в подальшому позивачем подано відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що здійснював нарахування штрафних санкцій, а саме: 3% річних, інфляційні втрати, штраф на суму 17 855,38 грн. з 12.02.2020 по 29.08.2020, на суму 22 144,62 грн. з 14.04.2020 по 29.08.2020, пеню з 01.03.2020 по 29.08.2020.

Здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру пені, з урахуванням визначених позивачем періодів, судом встановлено, що вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню частково у розмірі 3 099,46 грн.

В свою чергу, відповідно до п. 8.4 Договору у разі порушення покупцем строку платежу, встановленого п. 7.11 цього Договору, більше ніж на 5 (п`ять) банківських днів покупець зобов`язаний, сплатити крім пені, штраф у розмірі 20 (двадцяти) відсотків від суми простроченого платежу.

Таким чином, оскільки як встановлено судом, позивачем порушено умови Договору, з огляду на встановлений факт нездійснення відповідачем розрахунків з позивачем за отриманий товар, вимоги про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 4 391,10 грн. підлягають задоволенню.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення розмірів 3% річних та інфляційних втрат, у межах заявлених позивачем періодів, судом встановлено, що стягненню підлягають 3% річних в розмірі 652,11 грн. та інфляційні втрати в розмірі 398,18 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення 40 000,00 грн. та частковим задоволенням позовних вимог в іншій частині, з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 231, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс» (01601, м. Київ, вул. Банкова, буд. 2; ідентифікаційний код: 39288133) на користь Акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської» (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, 7; ідентифікаційний код: 05523398) штраф у розмірі 4 391 (чотири тисячі триста дев`яносто одна) грн. 10 коп., пеню у розмірі 3 099 (три тисячі дев`яносто дев`ять) грн. 46 коп., 3% річних у розмірі 652 (шістсот п`ятдесят дві) грн. 11 коп., інфляційні втрати у розмірі 398 (триста дев`яносто вісім) грн. 18 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 098 (дві тисячі дев`яносто вісім) грн. 12 коп.

3. В частині вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс» на користь Акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської» заборгованості в розмірі 40 000,00 грн. провадження у справі закрити.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 256 та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено: 17.11.2020

Суддя О.А. Грєхова