ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року м. Херсон Справа № 923/678/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Немченко Л.М., за участю секретаря судового засідання Степанової Н.Д., розглянувши справу

за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, )

до: Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" (73000, м.Херсон, Бериславське шосе, буд. 1, )

про стягнення 21 906 945 грн.64 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - Овчарук О.О., довіреність № 14-533 від 27.12.2019;

від відповідача - Довбня Д.В., представник, довіреність № 01-4/04 від 08.01.2020.

13.07.2020 Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду Херсонської області із позовною заявою до Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" (надалі - відповідач), якою просить суд стягнути 19 337 804 грн. 08 коп. основного боргу, 1 164 534 грн. 03 коп. пені, 764 539 грн. 25 коп. 3% річних, 640 068 грн. 28 коп. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 15.07.2020 постановлено відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 06.08.2020.

Ухвалою суду від 06.08.2020 розгляд справи відкладено, призначено підготовче засідання на 13.10.2020.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 13.10.2020 постановлено закрити підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 10 листопада 2020 року.

В ході розгляду справи відповідач не визнав позовні вимоги з наступних підстав.

Зокрема, він зазначив, що згідно ч. 3 Договору № 14/1079/19, моментом переходу до Нового кредитора права вимоги Первісного кредитора, що визначене у п. 2 даного Договору, до Боржника є дата підписання даного Договору. В графі «Адреси, реквізити та підписи сторін»: відсутні будь-які відомості про дату підписання Договору № 14/1079/19 від 07.11.2019 про відступлення права вимоги.

Згідно ч. 1 статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, відповідач вважає не зрозумілим, з якого моменту право вимоги перейшло до позивача, адже, даний Договір датований 07.11.2019, а нарахування починається:

1) по пені з липня (07 місяць) 2019;

2) 3 % річних з лютого (02 місяць) 2019;

3) інфляційні втрати з березня (03 місяць) 2019.

Відповідач вважає, що у позивача відсутні правові підстави для нарахування неустойки (штрафу, пені), 3 % річних та інфляційні витрати, зважаючи на наступне.

Відповідач звернув увагу суду, що позивач звернувся до суду із даним позовом на підставі Договору № 14/1079/19 від 07.11.2019 про відступлення права вимоги, який був укладений між АТ «Укртрансгаз» та АТ «НАК «Нафтогаз України».

Згідно ч. 2 Договору № 14/1079/19 від 07.11.2019, за цим Договором Новий кредитор набуває права вимагати від Боржника належного та реального виконання зобов`язання, строк виконання якого настав, щодо сплати основного боргу в сумі 19 337 804, 08 грн., що виникло на підставі документів, визначених у п. 1 даного Договору та підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 21.10.2019 підписаним між АТ «Херсонгаз» та Боржником.

За актом звірки взаємних розрахунків станом на 07.11.2019 між АТ «Укртрансгаз» та АТ «Херсонська ТЕЦ», заборгованість становить 19 337 804, 08 грн.

Відповідач доводив, що позивач у своєму повідомленні від 08.11.2019 № 1001ВИХ-5395 про відступлення права вимоги підтверджує той факт, що АТ «НАК Нафтогаз України» має право вимагати сплати основного боргу в сумі 19 337 804, 08 грн.

Таким чином, на думку відповідача, за Договором № 14/1079/19 від 07.11.2019 року про відступлення права вимоги, АТ «НАК «Нафтогаз України» має право вимагати погашення тільки основної суми заборгованості, яка їй і була передана згідно Договору про відступлення права вимоги.

Згідно п. 14.1.255 статті 14 Податкового кодексу України, відступлення права вимоги

- операція з переуступки кредитором прав вимоги боргу третьої особи новому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу кредитору або без такої компенсації.

На думку відповідача, дане твердження підтверджується тим, що згідно ч. 2 Договору від 07.11.2019 про відступлення права вимоги, укладеного між АТ «Херсонгаз», АТ «Укртрансгаз» та АТ «Херсонська ТЕЦ», за цим Договором Новий кредитор набуває права вимагати від Боржника належного та реального виконання зобов`язання, строк виконання якого настав, щодо сплати основного боргу в сумі 19 337 804, 08 грн., що виникло на підставі документів, визначених у п. 1 даного Договору та підтверджується актом звірки заборгованості від 21.10.2019, підписаним між Первісним кредитором та Боржником, включаючи право нарахування та отримання неустойки (штрафу, пені), відсотків річних та інфляційних нарахувань.

За договором № 14/1079/19 від 07.11.2019 було передано право вимагати тільки сплату основного зобов`язання, а нарахування неустойки було залишено за АТ «Укртрансгаз».

В судовому засіданні справа розглянута по суті, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд

в с т а н о в и в:

07.11.2019 між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі - НАК «Нафтогаз України», Новий кредитор, Позивач) та Акціонерним товариством «Укртрансгаз»» (надалі - АТ «Укртрансгаз») було укладено договір №14/1079/19 відступлення права вимоги до Акціонерного товариства «Херсонська Теплоелектроцентраль» (надалі - АТ «Херсонська ТЕЦ», Відповідач, Боржник).

Відповідно до п. 1 договору №14/1079/19 від 07.11.2019, АТ «Укртрансгаз» відступає НАК «Нафтогаз України», а НАК «Нафтогаз України» набуває право вимоги, належне АТ «Укртрансгаз» на підставі: договору № 1-300Т від 30.12.2015, актів наданих послуг розподілу природного газу від 31.01.2019 № 248-300-3ТХГ, від 28.02.2019 № 249-300-3ТХГ, від 31.03.2019 № 250-300-ЗТХГ, договору відступлення права вимоги від 07.11.2019 та акту звірки взаємних розрахунків від 21.10.2019, доданого до такого договору та підписаного між АТ «Херсонгаз» та АТ «Херсонська ТЕЦ».

Згідно п. 2 договору №14/1079/19 від 07.11.2019 НАК «Нафтогаз України» набуло право вимагати від Боржника належного та реального виконання зобов`язання, строк виконання якого настав, щодо сплати основного боргу в сумі 19 337 804 (дев`ятнадцять мільйонів триста тридцять сім тисяч вісімсот чотири) гривень 08 коп., що виникло на підставі документів, визначених у п. 1 даного Договору та підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 21.10.2019 підписаним між АТ «Херсонгаз» та Боржником.

Згідно з умов п. 2.1 договору № 1-300Т від 30.12.2015 ПАТ «Херсонгаз» (Оператор ГРМ») зобов`язується надати ПАТ «Херсонгаз» (Споживачу) послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість в розмірі, строку та порядку, визначені цим Договором.

Відповідно до п. 6.4 договору № 1-300Т від 30.12.2015 оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунку Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має оплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором, та зараховуються як оплата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводяться Споживачем до десятого числа місяці, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ.

Послуги надані на загальну суму 23 990 797,55 грн, що підтверджується актами наданих послуг розподілу природного газу та Актом звірки.

Відповідач свого обов`язку належної оплати отриманих послуг у встановлені строки та розмірі не виконав та сплатив лише 4 652 993,55 грн, чим порушив умови Договору, внаслідок чого у Відповідача виникла основна заборгованість в розмірі 19 337 804,08 грн.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України відступлення права вимоги є одним зі способів заміни кредитора в зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 5 14 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) боржник, вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 193 ГК України, порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з приписами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В постанові пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 зазначено, що пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов`язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Пунктом 8.2. Договору № 1-300Т від 30.12.2015, визначено, що у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Відповідно до п. 1.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідач порушив умови Договору, оскільки не в повному обсязі та несвоєчасно здійснював оплату за отримані послуги.

На дату звернення з даною позовною заявою відповідач не проводив жодного оплати існуючої заборгованості.

В зв`язку з вищенаведеним, розмір основного боргу АТ «Херсонська ТЕЦ» перед НАК «Нафтогаз України» становить 19 337 804,08 гривень.

З урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу відповідача за Договором, позивачем, відповідно до пункту 8.2. Договору № І-300Т від 30.12.2015 та з врахуванням приписів законодавства, нараховані:

- пеня - 1 164 534,03 грн,

- 3% річних - 764 539,25 грн,

- інфляційні втрати - 640 068,28 грн.

Отже, загальна сума до стягнення з відповідача на користь позивача становить 21 906 945,64 гривень.

При таких обставинах, суд дійшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Відповідач на день розгляду справи, не надав доказів добровільної слати суму нарахувань, у зв`язку з чим, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Судом відхилено заперечення відповідача із огляду на наступне.

Згідно п. 2 договору №14/1079/19 від 07.11.2019 НАК «Нафтогаз України» набуло право вимагати від Боржника належного та реального виконання зобов`язання, строк виконання якого настав, шодо сплати основного боргу в сумі 19 337 804 (дев`ятнадцять мільйонів триста тридцять сім тисяч вісімсот чотири) гривень 08 коп., що виникло на підставі документів, визначених у п. 1 даного Договору та підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 21.10.2019 підписаним між АТ «Херсонгаз» та Боржником.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України відступлення права вимоги є одним зі способів заміни кредитора в зобов`язанні.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно з приписами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Неналежне виконання зобов`язання - це порушення умов, визначених змістом зобов`язання. При неналежному виконанні боржник виконує обов`язок, але з порушенням певних умов, які складають зміст договору або визначених законом. Пунктом 8.2. Договору від 30.12.2015, визначено, що у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Із огляду на вказане суд прийшов до висновку про правомірність нарахування Новим кредитором пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ст.129 ГПК України суд покладає судові витрати на відповідача.

Керуючись ст.238-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2.Стягнути з Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" (73000, м.Херсон, Бериславське шосе, буд. 1, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 19 337 804 грн. 08 коп. основного боргу, 1 164 534 грн. 03 коп. пені, 764 539 грн. 25 коп. 3% річних, 640 068 грн. 28 коп. інфляційних втрат та суму 328 604 грн.18 коп в рахунок відшкодування судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 19.11.2020

Суддя Л.М. Немченко