УХВАЛА

23 листопада 2020 року

м. Київ

Справа № 910/14795/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Стратієнко Л.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Державної фіскальної служби України

на рішення Господарського суду міста Києва

(суддя - Чинчин О.В.)

від 24.12.2019,

та постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Кропивна Л.В., судді - Дідиченко М.А., Пашкіна С.А.)

від 19.10.2020,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Текком"

до Державної фіскальної служби України

про стягнення 7 762 847,44 грн,

ВСТАНОВИВ:

09.11.2020 Державна фіскальна служба України звернулася з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 у справі №910/14795/19 до суду касаційної інстанції.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга Державної фіскальної служби України не відповідає вимогам пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.12.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 у справі №910/14795/19 позов ТОВ «Текком» до Державної фіскальної служби України задоволено повністю. Стягнуто з Державної фіскальної служби України на користь ТОВ «Текком» грошові кошти у розмірі 7 762 847, 44.

В касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 у справі №910/14795/19 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлю-ються у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (підпункт 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Враховуючи вимоги касаційної скарги та предмет спору, відповідач при подачі цієї касаційної скарги повинен був сплатити судовий збір у розмірі 232 885,42 грн (200 % від ( 7 762 847,44 грн х 1,5 :100% = 116 442,71 грн)).

Проте, до касаційної скарги не надано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно з частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Оскільки суд касаційної інстанції має застосовувати вказані вимоги до касаційних скарг, то у зв`язку з несплатою судового збору, заявнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги та надати суду оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору у сумі 232 885,42 грн.

Враховуючи викладене, касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, в обґрунтування підстав для відкриття касаційного провадження скаржник посилається на пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України та зазначає, що судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях не враховано висновки викладені у постанові Вищого господарського суду України від 11.11.2015 у справі №908/3767/14 та у постанові Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №905/480/19.

Проте, суд зауважує, що посилання на висновки, які були зроблені Вищим господарським судом у його постанові є безпідставним, оскільки у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 2 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу). У цьому випадку необхідно чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований саме Верховним Судом, а не Вищим господарським судом України, як зазначено у касаційній скарзі, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і в чому полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці.

Керуючись статтями 234, 287, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 у справі №910/14795/19 залишити без руху.

2. Надати Державній фіскальній службі України строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити Державній фіскальній службі України, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Л. Стратієнко