СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2020 р. Справа № 922/1462/20

Колегія суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І. , суддя Гетьман Р.А.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю:

позивача - адвокат Тихоненко М.В., договір від 12.05.2020 року №12/05/20, свідоцтво ПТ №3324 від 11.02.2020 року;

відповідача - Касілова Д.В., довіреність №5 від 27.05.2020 року, трудовий договір б/н від 08.05.2020 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу представника Фізичної особи - підприємця Топчій Ольги Миколаївни - адвоката Тихоненко М.В. (вх. №2167Х/1-18)

на рішення господарського суду Харківської області від 07.07.2020 року у справі №922/1462/20, ухвалене в приміщенні господарського суду Харківської області (суддя Буракова А.М.), повний текст якого складено 13.07.2020 року

за позовом Фізичної особи - підприємця Топчій Ольги Миколаївни, м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Модус, ЛТД", м. Харків

про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець Топчій Ольга Миколаївна звернулася до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Модус, ЛТД" про стягнення з відповідача на користь позивача 7851,24 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 07.07.2020 року у справі №922/1462/20 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази того, що переданий відповідачем позивачу товар є деформованим та є товаром неналежної якості; позивачем під час прийняття товару від відповідача не були пред`явлені останньому претензії щодо якості та відповідності переданого товару, та позивачем після прийняття товару не було складено акт про недоліки відповідного товару; позивачем не доведено те, що недоліки товару виникли до передання товару ФОП Топчій О.М. або з причин, які існували до цього моменту.

Представник Фізичної особи - підприємця Топчій Ольги Миколаївни - адвокат Тихоненко М.В. з рішенням суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 07.07.2020 року у справі; змінити судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача 7 851,24 грн.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує таке.

Позивач вказував на те, що товар на складі відповідача приймав не позивач, а виконроб ОСОБА_1 на підставі довіреності від 20.03.2020 року №157 за типовою формою М-2, яка була затверджена Інструкцією про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 року, яка втратила чинність з 01.01.2015 року, а тому, відповідно, повноваження, які передбачались вказаною Інструкцією при видачі довіреності по формі М-2 вже не діють, а в питаннях представництва та використання довіреностей слід керуватися нормами ЦК України.

У вказаній довіреності чітко зазначено про те, що йому надано лише повноваження на отримання товару, без будь-яких інших повноважень, в тому числі, але не виключно, перевірку якості товару.

Позивач вказував на те, що 08.04.2020 року ним було надіслано на адресу відповідача лист з проханням перерахувати на розрахунковий період перераховану суму по рахунку від 03.03.2020 року №ХТ-3271 в розмірі 7 851,24 грн., втім з невідомих причин, відповідач утримався від отримання вказаного листа.

За умови призначення експертизи щодо встановлення факту підписання ордеру ОСОБА_1 та встановлення вказаного факту шляхом проведення експертизи, позивач в якості додаткового доказу щодо неякісності товару звертався до господарського суду першої інстанції з відповідним клопотанням про проведення експертизи на відповідність листа полістирольного, який був відвантажений позивачу відповідно до діючих стандартів та норм.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року за №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" через спалах у світі коронавірусу з 12.03.2020 року до 03.04.2020 року в Україні введений карантин; постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 року № 239, від 22.04.2020 року №291, від 11.05.2020 року №349, від 20.05.2020 року №392, від 17.06.2020 року №500, від 22.07.2020 року №641, від 26.08.2020 року №760, від 13.10.2020 року №956 до постанови від 11.03.2020 року № 211 внесено зміни, якими дію карантину продовжено до 31.12.2020 року.

Рада суддів України на офіційному сайті 11.03.2020 року звернулася до громадян, які є учасниками судових процесів, з проханням утриматися від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників сторін та листом №9рс-186/20 від 16.03.2020 року до Верховного Суду, Вищого антикорупційного суду, місцевих та апеляційних судів з рекомендацією встановити особливий режим роботи судів України, в тому числі роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами.

Для запобігання розповсюдженню особливо небезпечного вірусного захворювання серед працівників суду на період з 13.03.2020 року по 03.04.2020 року наказом голови Східного апеляційного господарського суду від 13.03.2020 за № 04-а встановлено особливий режим роботи суду в умовах карантину; наказами голови суду від 26.03.2020 року № 05-а, від 23.04.2020 року №07-а, від 08.05.2020 року №08-а, від 22.05.2020 року №10-а, від 22.06.2020 року №12-а, від 28.07.2020 року №14-а, від 31.08.2020 року №15-а, від 22.10.2020 року №21-а на період дії карантину суд продовжує працювати в умовах встановленого раніше особливого режиму.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2020 року, суддею - доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.08.2020 року клопотання представника Фізичної особи - підприємця Топчій Ольги Миколаївни - адвоката Тихоненко М.В. про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника Фізичної особи - підприємця Топчій Ольги Миколаївни - адвоката Тихоненко М.В. на рішення господарського суду Харківської області від 07.07.2020 року у справі; відповідачу встановлено строк до 14.09.2020 року на протязі якого він має право подати відзив на апеляційну скаргу; призначено справу до розгляду на "23" вересня 2020 року; явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась; до розгляду апеляційної скарги дію рішення господарського суду Харківської області від 07.07.2020 року у справі зупинено.

11.09.2020 року на адресу суду від представника відповідача - Кісілової Д.В. надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (вх.№8554), яке долучено матеріалів справи.

14.09.2020 року на адресу суду від представника відповідача Кісілової Д.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№8622), в якому остання заперечує проти задоволення апеляційної скарги, просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, який долучено до матеріалів справи, в обґрунтування якого вказує на те, що відповідач передав позивачу товар належної якості, а уповноважений представник позивача прийняв товар без жодних зауважень до його якості, кількості, після чого здійснив його порізку та знову прийняв його без жодних зауважень.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2020 року, у зв`язку з відпусткою судді Слободіна М.М., на підставі п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Гетьман Р.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.09.2020 року, для забезпечення прав учасників справи на справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спору у справі, дотримання основних засад господарського судочинства, зокрема, змагальності сторін, повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, а також з метою надання можливості позивачу ознайомитись з відзивом на апеляційну скаргу, оголошено перерву у розгляді справи №922/1462/20 до 26.10.2020 року, явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась; роз`яснено учасникам справи, що вони мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon".

23.10.2020 року електронною поштою від представника Фізичної особи - підприємця Топчій Ольги Миколаївни - адвоката Тихоненко М.В. надійшло клопотання про перенесення розгляду справи (вх.№3384, вх.№10156), яке долучено до матеріалів справи, в якому остання просить відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв`язку з підозрою у неї захворювання коронавірусом; результат тесту буде надано на наступне судове засідання.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 року, для забезпечення прав учасників справи на справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спору у справі, дотримання основних засад господарського судочинства, зокрема, змагальності сторін, повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, беручи до уваги неявку в судове засідання представника Фізичної особи - підприємця Топчій Ольги Миколаївни - адвоката Тихоненко М.В. та відсутність доказів повідомлення Фізичної особи - підприємця Топчій Ольги Миколаївни про час та місце розгляду справи, оголошено перерву у розгляді справи до 16.11.2020 року; роз`яснено учасникам справи, що вони мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon та, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, з урахуванням карантинних обмежень.

16.11.2020 року на адресу суду електронною поштою від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№3752, вх.№11115), яку долучено до матеріалів справи, в обґрунтування якої вказує на те, що позивач не схвалював надання додаткових повноважень щодо перевірки товару на якість, що підтверджується тим, що в довіреності не зазначено, якого кольору повинен бути вказаний лист полістирольний, яким державним нормам та стандартам він повинен відповідати, а, відповідно, й перевірити якість не є можливим.

16.11.2020 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи (вх.№11122), яке долучено до матеріалів справи, в якому останній просить призначити у справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступне питання: Чи виконаний рукописний текст (рукописні записи), а саме підпис у ордері від 23.03.2020 року №ХО10818 (останній рядок) від імені ОСОБА_1 саме ОСОБА_1, чи іншою особою?; витребувати для проведення експертизи у відповідача оригінал ордеру від 23.03.2020 року №ХО10818 та інші документи, які містять особистий підпис ОСОБА_1; зобов`язати ОСОБА_1 прибути в наступне судове засідання для відібрання експериментальних зразків підпису; витрати по проведенню експертизи покласти на позивача та роз`яснити сторонам положення ч. 4 ст. 102 ГПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі; провадження у справі зупинити до отримання висновку експерта, яке долучено до матеріалів справи.

В обґрунтування заявленого клопотання позивач вказує на те, що для вирішення питання про належність підпису ОСОБА_1 у спірному ордері потрібні спеціальні знання в галузі почеркознавства.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 року, для забезпечення прав учасників справи на справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спору у справі, дотримання основних засад господарського судочинства, зокрема, змагальності сторін, повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, враховуючи необхідність представнику відповідачу ознайомитись з наданим позивачем клопотанням та надати заперечення на відповідь на відзив на апеляційну скаргу, оголошено перерву у розгляді справи до "18" листопада 2020 року, явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась; роз`яснено учасникам справи, що вони мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon".

17.11.2020 року на адресу суду від відповідача надійшли заперечення (вх.№11233), в яких останній вказує на те, що відповідач передав товар належної якості, а уповноважений представник позивача оглянув та прийняв товар без жодних зауважень до його якості, кількості, а після цього здійснив порізку товару і знову прийняв його без жодних нарікань, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 18.11.2020 року, колегія суддів, розглянувши клопотання позивача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, дійшла висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на таке.

За змістом ч. 1 ст. 99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Отже, зі змісту вказаної норми слідує право, а не обов`язок суду, зупинити провадження у справі у випадку призначення господарським судом судової експертизи за наявності дійсної необхідності її призначення, у випадку необхідності спеціальних знань, якими не володіє суд, та у разі неможливості суду вирішити питання, що входять до предмету доказування без її призначення.

Втім, позивачем не обґрунтовано доцільність проведення експертизи, а також не вказано, з`ясування яких саме обставин, що мають значення для правильного вирішення спору потребує спеціальних знань та не визначено конкретних підстав для проведення експертизи, і відповідно, для зупинення провадження у справі.

За таких обставин, в задоволенні клопотань позивача про витребування для проведення експертизи у відповідача оригіналу ордеру від 23.03.2020 року №ХО10818 та інших документів, які містять особистий підпис ОСОБА_1 та зобов`язання ОСОБА_1 прибути в наступне судове засідання для відібрання експериментальних зразків підпису, також, слід відмовити, з підстав викладених вище.

У судовому засіданні 18.11.2020 року представник позивача підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України").

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України та беручи до уваги відсутність клопотань від учасників справи щодо відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з карантинними заходами, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши повноту встановлення господарським судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

03.03.2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Модус, ЛТД" було сформовано для сплати Фізичною особою - підприємцем Топчій О.М. рахунок №ХТ-3271 (договір купівлі-продажу №859 від 04.09.2017 року) на загальну суму 7851,24 грн. за товар: лист полістирольний 4*3000*1250 м.кв. порізка, кількістю 15 од. на загальну суму 7851,24 грн. (в т.ч. ПДВ 1308,54 грн.).

23.03.2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Модус, ЛТД" було поставлено Фізичній особі - підприємцю Топчій О.М. лист полістирольний 4*3000*1250 м.кв. порізка, кількістю 15 од. на загальну суму 7851,24 грн. (в т.ч. ПДВ 1308,54 грн.), що підтверджується накладною № МО-РН-00533 від 23.03.2020 року та довіреністю № 157 від 20.03.2020 року, яка була видана фізичною особою - підприємцем Топчій О.М. прорабу ОСОБА_1

Позивач посилається на те, що відповідач передав деформований товар, що унеможливлює його використання за призначенням.

08.04.2020 року позивач надіслав відповідачу лист за вих. № 08/04/20-1 про повернення на розрахунковий рахунок перерахованої суми по рахунку від 03.03.2020 року №ХТ-3271 в розмірі 7851,24 грн. (в т.ч. ПДВ 1308,54 грн.) у семиденний строк від дня одержання листа.

Відповідачем не було повернуто на розрахунковий рахунок позивача перераховану суму по рахунку від 03.03.2020 року № ХТ-3271 в розмірі 7851,24 грн. (в т.ч. ПДВ 1308,54 грн.), лист за вих.№ 08/04/20-1 від 08.04.2020 року не було отримано відповідачем, що підтверджується відомостями з офіційного сайту ПАТ "Укрпошти".

Вказане вище й стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Харківської області, в якому остання просила стягнути з відповідача на користь позивача 7 851,24 грн.

07.07.2020 року господарським судом Харківської області ухвалено оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Відповідно до ст. 173 ГГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За змістом ч.1, ч. 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Згідно ч.1 ст. 675 ЦК України, товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Статтею 678 ЦК України визначено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару. Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару.

Згідно ч.1 ст. 668 ЦК України, ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 679 ЦК України визначено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Отже, умовою відповідальності продавця за недоліки товару є виникнення цих недоліків до моменту передання товару покупцеві.

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази того, що переданий відповідачем позивачу товар є деформованим та є товаром неналежної якості.

За матеріалами справи, позивачем під час прийняття товару від відповідача не були пред`явлені останньому претензії щодо якості та відповідності переданого товару.

Разом з тим, матеріали справи не містять акту позивача про недоліки отриманого товару, в якому було б зафіксовано про те, що отриманий товар є деформованим або є товаром неналежної якості.

Окрім того, позивачем не доведено те, що недоліки товару виникли до передання товару ФОП Топчій О.М. або з причин, які існували до цього моменту.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підтверджується матеріалами справи.

Аргументи апелянта на те, що місцевий господарський суд безпідставно відмовив у проведенні експертизи щодо встановлення факту підписання ордеру ОСОБА_1 та на відповідність листа полістирольного, який був відвантажений позивачу відповідно до діючих стандартів та норм, не приймаються, у зв`язку з тим, що останнім не обґрунтовано доцільність проведення експертизи, а також не вказано, з`ясування яких саме обставин, що мають значення для правильного вирішення спору потребує спеціальних знань та не визначено конкретних підстав для проведення експертизи, і відповідно, для зупинення провадження у справі.

Також, є недоречними аргументи апелянта на те, що у довіреності чітко зазначено про те, що виконробу ОСОБА_1 надано лише повноваження на отримання товару, без будь-яких інших повноважень, в тому числі, але не виключно, перевірку якості товару, оскільки під час отримання товару останній оглянув його і жодних претензій щодо його якості не мав.

Таким чином, позивач особисто уповноважила виконороба ОСОБА_1 отримати товар та оглянути його на предмет належної якості та у відповідній кількості.

Отже, висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 269, 270, ч.1 ст. 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Фізичної особи - підприємця Топчій Ольги Миколаївни - адвоката Тихоненко М.В. залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 07.07.2020 року у справі №922/1462/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків визначених ч. 3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23.11.2020 року.

Головуюча суддя О.І. Терещенко

Суддя В.І. Сіверін

Суддя Р.А. Гетьман