РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.11.2020Справа № 903/667/20
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Активні Технології"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО"

про стягнення 173 730,79 грн.

суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Активні Технології" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО" про стягнення 173730,79 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо сплати вартості поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено на 16.11.2020.

12.11.2020 відділом діловодства суду від позивача отримано заяву про розгляд справи без участі позивача.

В судове засідання 16.11.2020 представники сторін не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

У судовому засіданні 16.11.2020 було винесено рішення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з`ясовано наступне.

17.12.2018 між позивачем, як постачальником та відповідачем, як покупцем було укладено Договір поставки №171218-06/1г, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передавати товар у власність покупця у відповідності до замовлень покупця, а покупець зобов`язується приймати його та проводити оплату за товар на умовах даного договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору, поставка товару здійснюється на підставі накладної (их) згідно замовлення покупцем, яка (і) є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 5.4. Договору оплата за поставлений товар здійснюється покупцем протягом поточного тижня, через 7 (сім) календарних днів після реалізації покупцем товару своїм клієнтам протягом звітного тижня шляхом безготівкового перерахунку на банківський рахунок постачальника. Ліміт заборгованості щодо якої не застосовується відповідальність покупця за несвоєчасну сплату товару встановлений на рівні 1000,0 (одна тисяча) гривень.

Позивач обґрунтовує свої вимоги, тим що в зв`язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором за ним рахується заборгованість в розмірі 173730,81 грн.

16.06.2020 позивач надіслав на адресу відповідача претензію, яка отримана останнім 18.06.2020. Проте відповідачем відповіді не надано та грошові кошти не сплачено.

Відповідачем не надано до матеріалів справи ніяких доказів які б спростовувати зазначене позивачем.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню , враховуючи наступне.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в розмірі 173730,79 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 126, 129, 231, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги

2. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» (01042, м. Київ, провулок Новопечерський, будинок 19/3, корпус 2, кабінет 33, ідентифікаційний код 32650231) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Активні Технології» (02088, м. Київ, вул. Промислова, 10, офіс 8, ідентифікаційний код 36423721) заборгованість в розмірі 173730 (сто сімдесят три тисячі сімсот тридцять) грн. 81 коп., судовий збір в розмірі 2605 (дві тисячі шістсот п`ять) грн. 97 коп.

3. Видати наказ.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 23.11.2020.

Суддя В.І. Мельник