ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2020 Справа № 917/1265/20

Господарський суд Полтавської області у складі судді Сіроша Д. М., за участю секретаря судового засідання Бойченко Л. О., розглянув у порядку загального позовного провадження справу за позовом

Приватного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство - 15339»

до Зіньківської міської ради Полтавської області

про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень

за участю представників сторін:

від позивача: Петренко В. П., док. в матер. справи

представник відповідача Семенко Б. М., док. в матер. справи

Обставини справи: Приватне акціонерне товариство «Автотранспортне підприємство - 15339» звернулося в суд з позовом до Зіньківської міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування сорок другої сесії сьомого скликання Зіньківської міської ради Полтавської області від 24.05.2019, яким припинено право постійного користування земельною ділянкою, що була передана позивачеві на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ПЛ № 002873, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 40 від 04.03.1996.

Обґрунтовуючи позовні вимог позивач зазначає, що рішення Зіньківської міської ради Полтавської області не відповідає вимогам статті 19 Конституції України, вимогам чинного законодавства України, що регулюють порядок припинення права постійного користування земельною ділянкою, ґрунтується на невірному тлумаченні визначення «припинення діяльності підприємства», порушує права Приватного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство - 15339» щодо законного користування земельною ділянкою.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. № 9101 від 25.08.2020) проти позову заперечує, посилаючись на те, що підставою для ухвалення спірного рішення стало припинення діяльності Відкритого акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство - 15339», якому видано державний акт на право постійного користування землею. Також зазначив, що оскаржуване рішення Зіньківської міської ради Полтавської області від 18.01.20019 прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства. Як на підставу для ухвалення рішення про припинення права постійного користування земельною ділянкою відповідач посилається на пункт «в» частини 1 статті 141 Земельного Кодексу України (припинення діяльності підприємства землекористувача). Також, в оскаржуваному рішенні відповідач зазначив статтю 149 Земельного кодексу України, як підставу припинення права постійного користування земельною ділянкою.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 10.08.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати у порядку загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 02.09.2020 суд відклав підготовче засідання на 15:30 15.09.2020.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 15.09.2020 суд продовжив строк підготовчого засідання та відклав підготовче засідання на 9:40 30.09.2020.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 30.09.2020 суд відклав підготовче засідання на 10:30 28.10.2020.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 28.10.2020 суд закрив підготовче провадження у справі, призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 11:00 18.11.2020.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 17.11.2020 суд задовольнив клопотання представника відповідача - адвоката Семенко Б. М. про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів задовольнити. Забезпечив проведення судового засідання у справі № 917/1265/20, призначеного на 18.11.2020 11:00 для представника відповідача - адвоката Семенко Б. М. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням його власних технічних засобів.

Відповідно до статті 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено про термін виготовлення повного рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Автотранспортне підприємство - 15339» (далі - позивач) створено на підставі рішення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області від 31.10.1995 №140-АТ шляхом перетворення Державного підприємства «Автотранспортне підприємство - 15339» у Відкрите Акціонерне товариство «Автотранспортне підприємство - 15339» ().

Відкрите акціонерне товариство «Автотранспортне підприємство - 15339» є правонаступником Державного підприємства «Автотранспортне підприємство - 15339».

21.02.1996 рішенням Зіньківської міської ради Полтавської області (далі - відповідач) № 52 позивачеві надано у постійне користування земельну ділянку для виробничих потреб, площею 2,54 га, яка розташована на території вулиці ім. Котовського (зараз - Гончара ), 11, місто Зіньків, Полтавської області.

На підставі зазначеного рішення позивачеві видано Державний акт на право постійного користування землею серії II - ПЛ №002873, який 04.03.1996 зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 40.

30.04.2009 набув чинності Закон України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2018 №514-VI, яким внесено зміни в частину 6 статті 152 Цивільного кодексу України, відповідно до якої акціонерні товариства за типом поділяються на публічні товариства та приватні товариства.

Абзацом першим пункту 5 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про акціонерні товариства" передбачено, що статути та інші внутрішні положення акціонерних товариств, створених до набрання чинності цим Законом, підлягають приведенню у відповідність з нормами цього Закону не пізніше ніж протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом (тобто в термін до 30.04.2011).

Враховуючи зміни у законодавстві та Роз`яснення Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 14.07.2009 № 8 «Щодо порядку застосування окремих положень розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про акціонерні товариства", відповідно до якого приведення діяльності відкритого акціонерного товариства та закритого акціонерного товариства у відповідність із Законом України "Про акціонерні товариства" потребує здійснення зокрема таких дій: внесення змін до статуту товариства, які в тому числі передбачають зміну найменування акціонерного товариства з відкритого та закритого акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство або з відкритого та закритого акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство за умови, що кількість акціонерів на дату внесення таких змін не перевищує 100 осіб, а також виконання всіх інших вимог Закону України "Про акціонерні товариства" у статуті товариства.

Відкрите акціонерне товариство «Автотранспортне підприємство - 15339» змінило найменування на Публічне акціонерне товариство «Автотранспортне підприємство - 15339» (). Публічне акціонерне товариство «Автотранспортне підприємство- 15339» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство - 15339».

Відповідно до вказаного Роз`яснення Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку приведення діяльності відкритого акціонерного товариства та закритого акціонерного товариства у відповідність з вимогами Закону України "Про акціонерні товариства" не потребує застосування процедури припинення акціонерного товариства.

28.04.2017 на підставі рішення загальних зборів позивача, у зв`язку із невідповідністю Товариства вимогам щодо включення акцій Товариства до біржового реєстру, змінено найменування Товариства з Публічного акціонерного Товариства «Автотранспортне підприємство - 15339» на Приватне акціонерне товариство «Автотранспортне підприємство- 15339» () та викладено Статут у новій редакції.

Приватне акціонерне товариство «Автотранспортне підприємство - 15339» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство 15339».

З метою реєстрації відомостей про земельну ділянку, передану позивачеві у постійне користування на підставі Державного акту серії II - ПЛ № 002873, позивач звернувся до відповідача з клопотанням про надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

16.11.2017 Рішенням двадцять шостої сесії сьомого скликання Зіньківської міської ради Полтавської області надано згоду на розроблення вказаної документації із землеустрою.

03.01.2018 на підставі розробленої документації із землеустрою внесено відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку та присвоєно кадастровий номер :50:007:0303.

24.05.2019 Рішенням сорок другої сесії сьомого скликання Зіньківської міської ради Полтавської області припинено право постійного користування на земельну ділянку, що була передана у постійне користування Відкритому акціонерному товариству «Автотранспортне підприємство - 15339», яка розташована за адресою: м. Полтава, вул. Гончарна, 11, площею 2,54 га, надану для виробничих потреб.

Підставою прийняття спірного рішення від 24.05.2019 Зіньківська міська рада Полтавської області вказує факт припинення діяльності Відкритого акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство - 15339».

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позову, суд виходив з наступного.

За змістом статті 14 Конституції України, з якою кореспондуються приписи частин 1 та 2 статті 373 Цивільного кодексу України та статті 1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до статті 7 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення у позивача права постійного користування земельною ділянкою - 1996 рік) користування може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, зокрема, сільськогосподарським підприємствам та організаціям, промисловим, транспортним та іншим несільськогосподарським підприємствам, установам організаціям.

Абзацом 2 статті 19 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення у позивача права постійного користування земельною ділянкою -1996 рік) передбачалося, що міська Рада народних депутатів надає земельні ділянки (крім ріллі і земельних ділянок, зайнятих багаторічними насадженнями) для будь-яких потреб у межах міста.

Відповідно до статті 22 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення у позивача права постійного користування земельною ділянкою - 1996 рік) право власності на землю або право постійного користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Враховуючи зазначені норми законодавства, позивач мав право на отримання у постійне користування земельної ділянки, а Зіньківська міська Рада народних депутатів Зіньківського району Полтавської області була належним розпорядником земельної ділянки, наданої позивачеві в користування, позивач отримав правовстановлюючий документ на землю, а саме: Державний акт на право постійного користування серії II - ПЛ №002873, який зареєстровано 04.03.1996 у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 40, у відповідності до вимог, передбачених пунктами 3.1 та 3.2. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації та зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженого Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.04.1993 № 23.

Отже, право постійного користування земельною ділянкою набуте позивачем у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування.

Як вбачається з тексту спірного рішення Зіньківської міської ради Полтавської області, відповідач послався на пункт «в» статті 141 Земельного кодексу України, відповідно до якого підставами припинення права постійного користування земельною ділянкою є, зокрема, припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій.

Отже, підставою для припинення права постійного користування земельною ділянкою стало припинення діяльності Відкритого акціонерного товариства «Автотранспорте підприємство - 15339».

Проте суд не погоджується з даним твердженням позивача, виходячи з наступного.

Відповідно частини 1 статті 4 Закону України «Про акціонерні товариства» акціонерами товариства визнаються фізичні і юридичні особи, а також держава в особі органу, уповноваженого управляти державним майном, або територіальна громада в особі органу, уповноваженого управляти комунальним майном, які є власниками акцій товариства.

Частиною 1 статті 5 вказаного Закону регламентовано, що акціонерні товариства за типом поділяються на публічні акціонерні товариства та приватні акціонерні товариства.

Як встановив суд, підставою для зміни найменування типу акціонерного товариства позивача з відкритого акціонерного товариства у публічне акціонерне товариство, а згодом у приватне акціонерне товариство здійснено на виконання Закону України «Про акціонерні товариства».

Відповідно до частини 1 статті 79 Закону України «Про акціонерні товариства» акціонерне товариство припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов`язків іншим підприємницьким товариствам - правонаступникам (шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

В абзаці 2 частини 2 статті 5 вказаного Закону зазначено, що зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

Факт того, що діяльність позивача, як юридичної особи не припинена, підтверджується відомостями, які містяться в Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а також Статутом Товариства позивача.

Слід зазначити, що з моменту створення Відкритого акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство - 15339» та за увесь час діяльності, з урахуванням змін типу Товариства, код ЄДРПОУ Товариства не змінився.

Також, в оскаржуваному рішенні відповідач послався на статтю 149 Земельного кодексу України, як на підставу припинення права постійного користування земельною ділянкою. :

Частиною 1 статті 149 Земельного кодексу України передбачено, що земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 вказаної статті регламентовано, що вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Відповідно до частини 10 статті 149 Земельного кодексу України у разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку.

Як встановив суд позивач не надавав згоди на вилучення з його користування земельної ділянки та відсутні будь-які рішення суду щодо вилучення спірної земельної ділянки.

Необхідно зазначити, що фактично відповідач в оскаржуваному рішенні наводить дві різні за своїм характером та взаємно вичерпні підстави щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою.

Крім того, під час звернення в 2017 році позивача до Зіньківської міської ради Полтавської області з приводу отримання згоди на розроблення документації із землеустрою, жодних заперечень з приводу зміни найменування Товариства від відповідача не надходило, більш того прийнято позитивне рішення про надання згоди на розроблення документації із землеустрою.

Відповідно до частини 1 статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Частиною 2 статті 95 Земельного кодексу України передбачено, що порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. :

Статтею 152 Земельного кодексу України встановлено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного судочинства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно зі статтею 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галу зі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, падання земельних ділянок у користування відповідно до цього Кодексу.

Законодавством передбачено відповідні підстави припинення права користування землями, зокрема й права постійного користування земельними ділянками, які належать до земель державної власності.

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права користування земельною ділянкою лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 Земельного кодексу України. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними.

При цьому, статтею 141 Земельного кодексу України визначені підстави припинення права користування земельною ділянкою, а саме: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Зазначений у статті 141 Земельного кодексу України перелік підстав для припинення права користування землею є вичерпним, тобто інші юридичні факти не можуть розглядатися як підстави припинення права користування земельною ділянкою.

Статтею 143 Земельного кодексу України передбачено, що примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у випадках прямо вказаних у законі.

Відповідно до частини 3 статті 144 Земельного кодексу України, рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про припинення права користування земельною ділянкою може бути оскаржене землекористувачем у судовому порядку.

Стосовно права постійного користування земельними ділянками діє механізм захисту, гарантований статтями 13, 14, 41, 55 Конституції України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до частини 3 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що місцеве самоврядування повинно здійснюватися відповідно до вимог Конституції України та законів України, має на меті вирішення питань місцевого значення, що є правом територіальної громади.

Отже, правові акти місцевого самоврядування не повинні суперечити Конституції та законам України.

У відповідності до частини 9 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Статтею 155 Земельного кодексу України зазначено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Суд відхиляє посилання відповідача, як на підставу прийняття спірного рішення припинення діяльності підприємства, оскільки Товариством змінено лише найменування з Відкритого акціонерного товариства на Приватне акціонерне товариство «Автотранспортне підприємство - 15339». Тобто, зміна найменування (організаційно - правової форми) Товариства не має наслідком припинення юридичної особи.

У постанові КГС ВС від 31.01.2019 у справі № 914/839/18 зазначено, що у разі реорганізації особи, зміни її організаційно - правової форми чи назви підстави для припинення права користування земельною ділянкою не виникають.

Враховуючи те, що зміна найменування юридичної особи (організаційно - правової форми) не має наслідком припинення юридичної особи і не може вважатись юридичним фактом припинення діяльності позивача та приймаючи до уваги те, що Приватне акціонерне товариство «Автотранспортне підприємство - 15339» є правонаступником усіх прав та обов`язків Відкритого акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство - 15339», позивач не втратив права користування земельною ділянкою, наданою йому у постійне користування, тому оскаржуване рішення сільської ради від 24.05.2019 не відповідає приписам законодавства та порушує права позивача.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232 - 233, 237 - 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення сорок другої сесії сьомого скликання Зіньківської міської ради Полтавської області від 24.05.2019, яким припинено право постійного користування земельною ділянкою, що була передана позивачеві на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ- ПЛ №002873, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 40 від 04.03.1996.

Стягнути з Зіньківської міської ради Полтавської області (вул. Воздвиженська, 67, м. Зіньків, Полтавська обл., 38100, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство - 15339» (вул. Гагаріна, 16, м. Бровари, Київська обл., 07400, ) 2102,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 25.11.2020.

Суддя Д. М. Сірош