УХВАЛА

про забезпечення позову

м. Київ

18.11.2020Справа № 910/17741/20

Суддя Господарського суду міста Києва Данилова М.В., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКТИК ПРО» про забезпечення позову б/н від 13.11.2020 року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКТИК ПРО» (03127, м.Київ, просп. 40-річчя Жовтня,буд.100/2)

до 1. Акціонерного товариства «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ЗАОЩАДЖЕНЬ» (04119, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д);

2. Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6)

про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню

ВСТВНОВИВ:

12 листопада 2020 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКТИК ПРО» (позивач) надійшла позовна заява б/н від 12.11.2020 року до 1. Акціонерного товариства «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ЗАОЩАДЖЕНЬ» (04119, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д); 2. Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6) (відповідачі), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку

- визнати такою, що не підлягає виконанню Банківську гарантію № 17869/20- ТГ/1 від « 03» вересня 2020 року, що видана Акціонерним товариством «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» Міністерству оборони України.

- визнати такою, що не підлягає виконанню Банківську гарантію № 17869/20- ТГ/2 від « 03» вересня 2020 року, що видана Акціонерним товариством «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» Міністерству оборони України.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

16.11.2020 року до господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про забезпечення позову б/н від 13.11.2020 року, в якій просив до вирішення спору у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКТИК ПРО» до Акціонерного товариства «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ЗАОЩАДЖЕНЬ», Міністерства оборони України про визнання такою, що не підлягає виконанню: 1) Банківська гарантія № 17869/20-ТГ/1 від « 03» вересня 2020 року, що видана Акціонерним товариством «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» Міністерству оборони України; 2) Банківська гарантія № 17869/20-ТГ/2 від « 03» вересня 2020 року, що видана Акціонерним товариством «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» Міністерству оборони України та набрання рішенням законної сили вжити заходи до забезпечення позову шляхом:

- заборони Акціонерному товариству «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ЗАОЩАДЖЕНЬ» до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі виплачувати кошти бенефіціару (Міністерству оборони України; ) за Банківською гарантією № 17869/20-ТГ/1 від « 03» вересня 2020 року, що видана Акціонерним товариством «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» Міністерству оборони України;

- заборони Акціонерному товариству «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ЗАОЩАДЖЕНЬ» до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі виплачувати кошти бенефіціару (Міністерству оборони України; ) за Банківською гарантією № 17869/20-ТГ/2 від « 03» вересня 2020 року, що видана Акціонерним товариством «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» Міністерству оборони України;

- заборони Міністерству оборони України () вчиняти дії щодо стягнення коштів згідно з вимогою Міністерства оборони України № 286/2/6905 від « 29» вересня 2020 р. на підставі Банківської гарантії № 17869/20-ТГ/1 від « 03» вересня 2020 року, що видана Акціонерним товариством «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» Міністерству оборони України;

- заборони Міністерству оборони України () вчиняти дії щодо стягнення коштів згідно з вимогою Міністерства оборони України № 286/2/6906 від « 29» вересня 2020 р. на підставі Банківської гарантії № 17869/20-ТГ/8 від « 03» вересня 2020 року, що видана Акціонерним товариством «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» Міністерству оборони України.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що невжиття заходів забезпечення призведе до нових позовів та можливого стягнення з позивача штрафних санкцій.

Розглянувши вказану заяву, суд вважає за необхідне зазначити таке.

25.08.2020 р. Міністерством оборони України (надалі - Замовник, Відповідач) було оголошено процедуру закупівлі за переговорною процедурою індивідуального обмундирування (35810000-5) (Куртка утеплена спеціальна та штани утеплені спеціальні, вид 2): лот 1. Військова уніформа (35811300-5) (Куртка утеплена спеціальна, вид 2) (надалі - Лот 1), лот 2. Військова уніформа (35811300-5) (Штани утеплені спеціальні, вид 2) (надалі-Лот 2), ідентифікатор закупівлі: UA-2020-08-25-003911-а (надалі-Торги), про що на веб-порталі Уповноваженого органу обуло оприлюднено Оголошення про проведення відбору учасників для проведення переговорної процедури закупівлі для потреб оборони (надалі - Оголошення.

Участь у даній процедурі прийняв єдиний учасник - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАКТИК ПРО».

За умовами тендерної документації Торгів, від учасників вимагалося забезпечення цінової пропозиції у формі надання електронної банківської гарантії (п. 9 Оголошення).

У зв`язку з цим, 03.09.2020 р. між Акціонерним товариством «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» (далі - Відповідач-2, Гарант) та Позивачем було укладено Договір про надання гарантії № 17869/20-ТГ (далі - Договір гарантії), відповідно до умов якого, Гарант надає за заявою Принципала забезпечення тендерної пропозиції у вигляді Банківської гарантії № 17869/20-ТГ (надалі - Гарантія), для участі у процедурі Торгів за Лотом 1 та Лотом 2, згідно оголошення про проведення відбору учасників, затвердженої Міністерством оборони України (надалі - Бенефіціар) з метою участі Принципала у процедурі закупівлі UA-2020-08-25-003911-а.

На виконання п.1.1 Договору про надання гарантії № 17869/20-ТГ від 03.09.2020 р., Гарантом було надано:

Банківську гарантію № 17869/20-ТГ/1 від « 03» вересня 2020 року (надалі - Банківська гарантія № 1) щодо забезпечення виконання зобов`язань Принципала за Лотом

у випадках, передбачених даною гарантію, в сумі 257 985,00 грн. та строком дії до 02.01.2021 р.;

Банківську гарантію № 17869/20-ТГ/2 від « 03» вересня 2020 року (надалі - Банківська гарантія № 2) щодо забезпечення виконання зобов`язань Принципала за Лотом

у випадках, передбачених даною гарантією, в сумі 197 217,00 грн. та строком дії до 02.01.2021 р.

Рішенням Міністерства оборони України, що було прийнято у формі Протоко: засідання тендерного комітету Міністерства оборони України № 75/496/6 від 17.09.2020 (надалі - Рішення про відхилення пропозиції Позивача) відхилено пропозицію Позивача щодо закупівлі індивідуального обмундирування (35810000-5) (Куртка утеплеї спеціальна та штани утеплені спеціальні, вид 2) два лоти за лотами 1 та 2 з підстав і усунення Позивачем недоліків у поданих ним документах протягом наступних 24 годин моменту ознайомлення з такими недоліками під час проведення переговорів.

24.09.2020 р. на сайті Уповноваженого органу з проведення закупівель https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-08-25-003911-a було оприлюднено Звіт про результати проведення процедури закупівлі UA-2020-08-25-003911-a, згідно з яким відхилено тендерні пропозиції всіх учасників. Таким чином, процедура закупівлі U7 2020-08-25-003911-а (Лота 1 та Лота 2) закінчилась у зв`язку з не укладенням договор про закупівлю з жодним з учасників, які подали цінові пропозиції.

05.10.2020 р. на адресу Гаранта надійшли вимога Бенефіціара № 286/2/6905 від « 29» вересня 2020 р. по Банківській гарантії № 1 (далі Вимога №1) та вимога Бенефіціар № 286/2/6906 від « 29» вересня 2020 р. по Банківській гарантії № 2 (далі Вимога №2).

Суд звертає увагу, що як Бенефіціаром за банківською гарантією, так і Гарантом на даний час вживаються дії щодо виконання такої гарантії, зокрема Бенефіціар 02.10.2020 р. звернувся до Гаранта із Вимогами № 1 та 2 про перерахування на його рахунок суми банківської гарантії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

За усталеною практикою Верховного Суду, відповідно до змісту правовідносин у даній справі, необхідно враховувати, що Позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, а відтак в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16.08.2018 у справі N 910/1040/18.

Суд звертає увагу, що у випадку не вжиття заходів забезпечення позову, Гарант невідмінно в безспірному порядку перерахує на користь Бенефіціара суму банківської гарантії, яка є предметом позовних вимог у даній справі, а відтак ефективний захист в даному судовому процесі втрачає свій зміст, оскільки виплата коштів Гарантом за банківською гарантією, яка є предметом позовних вимог під час розгляду цього спору знівелює значення судового рішення у випадку задоволення позову в такому разі для ефективного захисту необхідно буде ініціювати новий судовий спір про стягнення з Бенефіціара безпідставно отриманих грошових коштів в порядку ст. 1212 ЦК України.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 569 Цивільного кодексу України Гарант в подальшому отримає право на зворотну вимогу (регрес) до Принципала (Позивача) в межах виплаченої суми Гарантії, що призведе до порушення прав заявника.

У разі сплати Гарантом на користь Бенефіціара грошових коштів по Банківським гарантіям № 1 та 2, Гарант набуває право на зворотну вимогу (регрес) до боржника (Принципала) та його поручителя (ТОВ «НВП «Темп-3000») в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом та боржником.

Згідно з п. 2.3. Договору гарантії, виконання Принципалом зобов`язань по цьому договору забезпечується: всім належним Принципалу майном та коштами, на які може бути звернено стягнення; неустойкою, передбаченою цим договором; порукою ТОВ «НВП «Темп-3000» ()

Згідно з п. 4.2 Договору гарантії, Принципал сплачує Гаранту пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення до повного виконання зобов`язання, в разі порушення Принципалом строку відшкодування строків відшкодування Гаранту витрат по банківським гарантіям.

Згідно з п. 4.3 Договору гарантії, Принципал сплачує на користь Гаранта штраф у розмірі 1 % від суми Гарантії за неналежне виконання Принципалом зобов`язання щодо відшкодування строків відшкодування Гаранту витрат по банківським гарантіям.

З метою забезпечення виконання зобов`язань між Принципалом та Гарантом за Договору гарантії, 03 вересня 2020 р. між гарантом та ТОВ «НВП «Темп-3000» (; надалі - Поручитель) було укладено Договір поруки № 17869/20-ТГ-П, відповідно до якого, Поручитель відповідає за всі неналежні виконання Принципалом зобов`язання згідно з Договором гарантії.

Таким чином, в разі виплати Гарантом Бенефіціару коштів згідно з Банківськими гарантіями № 1 та № 2, Гарант набуде права на зворотну вимогу (регрес) до боржника (Принципала) та його поручителя ТОВ «НВП «Темп-3000».

В разі не застосування вищевказаних заходів забезпечення позову, Відповідачем-1 може бути прийнято рішення про виплату Відповідачу-2 коштів згідно з Банківськими гарантіями № 1 та № 2, і так як Позивачем не визнається законність Вимог № 1 та 2, ним не будуть задоволенні регресні вимоги Гаранта, у зв`язку з чим, останнім будуть нараховуватись штрафні санкції у вигляді пені та штрафу за порушення Принципалом зобов`язання відшкодування Гаранту витрат по банківським гарантіям, а також будуть пред`явлені аналогічні вимоги до Поручителя.

Відтак, невжиття заходів забезпечення позову у даній справі зумовить нарахування штрафних санкцій, відповідальність за які буде покладено на Позивача та Поручителя та зумовить виникнення інших судових спорів, що у свою чергу не відповідає принципам господарського судочинства та ефективному захисту порушеного права.

Крім того, для відновлення прав Позивача необхідно буде докласти значних зусиль шляхом вирішення нових судових процесів, що потягне за собою додаткові матеріальні витрати.

Отже, невжиття таких заходів забезпечення позову, неодмінно призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав позивача, оскільки він не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду, що потягне за собою додаткові витрати.

Крім того, вказаний захід забезпечення позову є адекватним та співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвіднесення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Так, забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

У випадку вжиття заходів забезпечення позову буде забезпечено збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, а також наявний прямий зв`язок між обраним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, а саме обрані заходи спроможні забезпечити ефективний захист прав та інтересів заявника.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§§ 60, 61 рішення від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини" (КьЬІег v. Germany), заява № 32715/06). Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені "правом на суд".

Відтак, у випадку невжиття заявлених заходів забезпечення позову, обраний позивачем спосіб захисту та поновлення порушених прав та інтересів буде неефективним, оскільки кошти за банківською гарантією вже будуть перераховані Гарантом Бенефіціару. Як наслідок, Позивач не зможе захистити порушені права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Положеннями абз. 1 ч. 6,ч. 3, 4 ст. 140 ГПК України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16).

Згідно з Постановою Верховного Суду Касаційного господарського суду від 13 січня 2020 року у справі № 922/2163/17 забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися наданими йому правами.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову суд дійшов до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 136-138,140,234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКТИК ПРО» про забезпечення позову б/н від 13.11.2020 року задовольнити.

2. Заборонити Акціонерному товариству «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ЗАОЩАДЖЕНЬ» (04119, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д, ) до вирішення справи №910/17741/20 по суті виплачувати кошти бенефіціару (Міністерству оборони України 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6 ) за Банківською гарантією № 17869/20-ТГ/1 від « 03» вересня 2020 року, що видана Акціонерним товариством «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» Міністерству оборони України;

3. Заборонити Акціонерному товариству «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ЗАОЩАДЖЕНЬ» (04119, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д, ) до вирішення справи №910/17741/20 по суті виплачувати кошти бенефіціару (Міністерству оборони України 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, ) за Банківською гарантією № 17869/20-ТГ/2 від « 03» вересня 2020 року, що видана Акціонерним товариством «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» Міністерству оборони України;

4. Заборонити Міністерству оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, ) вчиняти дії щодо стягнення коштів згідно з вимогою Міністерства оборони України № 286/2/6905 від « 29» вересня 2020 р. на підставі Банківської гарантії № 17869/20-ТГ/1 від « 03» вересня 2020 року, що видана Акціонерним товариством «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» Міністерству оборони України до вирішення справи №910/17741/20 по суті;

5. Заборонити Міністерству оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, ) вчиняти дії щодо стягнення коштів згідно з вимогою Міністерства оборони України № 286/2/6906 від « 29» вересня 2020 р. на підставі Банківської гарантії № 17869/20-ТГ/8 від « 03» вересня 2020 року, що видана Акціонерним товариством «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» Міністерству оборони України до вирішення справи №910/17741/20 по суті.

6. Дана ухвала є виконавчим документом, за якою стягувачем є Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКТИК ПРО» (03127, м. Київ, просп. 40-річчя Жовтня,буд.100/2, 5), а боржниками є Міністерство оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, ) та Акціонерне товариство «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ЗАОЩАДЖЕНЬ» (04119, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д, ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 18.11.2020 р.

Суддя М.В. Данилова