ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2020 р. м. Київ Справа№ 910/182/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Ходаківської І.П.

Демидової А.М.

при секретарі Островерха В.Л.

за участю представників зазначених в протоколі від 17.11.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ТЕМП-3000»

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 (повний текст складено 23.07.2020)

у справі №910/182/20 (суддя Чинчин О.В.)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ТЕМП-3000»

до Управління державної охорони України

про внесення змін до договору

та за зустрічним позовом Управління державної охорони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ТЕМП-3000»

про стягнення 2 196 200,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ТЕМП-3000» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Управління державної охорони України про внесення змін до Договору купівлі-продажу від 02.04.2019 №161/2019 щодо продовження строку поставки та стягнути судові витрати у розмірі 1 921,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що мала місце істотна зміна обставин, якими позивач керувався при прийнятті рішення щодо укладення договору.

Так, 07.06.2019 обладнання (Прес-457, Прес ГПВ-1, Гідравлічний прес YJG32-500, Прес БД-2432, Прес БД-2428), яке було відновлено після пожежі, яка сталася 29.03.2019 на передодні укладення договору, необхідне для виготовлення жорстких бронеелементів, повторно вийшло з ладу.

З метою прискорення виготовлення та забезпечення поставки, 18.06.2019 між ТОВ «НВП «Темп-2000» та ТОВ «Хардотек України» укладено Договір оренди обладнання.

Встановлення, монтаж, здійснення пусконалагоджувальних робіт та калібрування вказаного майна, а також налагодження розмірів виготовлення шоломів і бронижилетів тривав до 01.08.2019.

Як зазначає позивач, виробничий цикл виготовлення товару за договором складає 30 календарних днів, тому орієнтовний термін постачання товару за договором у кількості 200 комплектів був можливий до 31.08.2019. Наявність даних обставин підтверджується науково-практичними висновками Торгово-промислової палати України від 09.07.2019, від 28.12.2019.

В подальшому, через пошкодження високотехнологічного індукційного обладнання, 10.09.2019 позивач уклав з ТОВ «Виробниче підприємство «Термоліт Плюс» договір на позапланову діагностику, технічне обслуговування та ремонт індукційного обладнання для спікання кераміки. Ремонт завершено лише 30.09.2019, про що свідчить акт виконаних робіт №107.

Отже, на переконання позивача, враховуючи викладені обставини, наявні підстави для внесення змін до Договору купівлі-продажу від 02.04.2019 №161/2019 щодо продовження строку поставки до 30.10.2019.

В процесі розгляду справи в суді першої інстанції, Управління державної охорони України (далі - позивач за зустрічним позовом) подало до Господарського суду міста Києва зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ТЕМП-3000» про стягнення 2 001 600,00 грн пені та 194 600,00 грн штрафу.

Вимоги по зустрічному позову ґрунтуються на порушенні відповідачем за зустрічним позовом умов Договору купівлі-продажу від 02.04.2019 №161/2019 в частині своєчасної поставки товару, а тому в порядку п. 7.2. Договору позивач за зустрічним позовом нарахував пеню у розмірі 2 001 600,00 грн та штраф у розмірі 194 600,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі №910/182/20 у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Темп-3000» до Управління державної охорони України про внесення змін до Договору купівлі-продажу №161/2019 від 02.04.2019 відмовлено повністю. Позов Управління державної охорони України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Темп-3000» про стягнення 2 196 200,00 грн задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Темп-3000» на користь Управління державної охорони України пеню у розмірі 1 195 400,00 грн, штраф у розмірі 194 600,00 грн та судовий збір у розмірі 32 109,00 грн. В іншій частині позову Управління державної охорони України відмовлено.

Ухвалюючи вказане рішення, Господарський суд міста Києва виходив з наступного. Позивач не довів суду належними та допустимими доказами наявності підстав для внесення змін до Договору купівлі-продажу №161/2019 від 02.04.2019 в частині строків поставки обладнання, зокрема, не доведено одночасної наявності умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона, при істотній зміні обставини.

Наведені позивачем обставини, які не дали йому змоги вчасно поставити продукцію, є комерційними ризиками, а не зміною обставин відповідно до приписів ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України.

Разом з цим, місцевий господарський суд частково задовольнив зустрічний позов, з огляду на порушення відповідачем за зустрічним позовом умов Договору купівлі-продажу №161/2019 від 02.04.2019 в частині поставки товару.

Щодо клопотання відповідача за зустрічним позовом про зменшення розміру штрафних санкцій згідно ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 551 Цивільного кодексу України, то, частково задовольняючи клопотання, суд виходив з того, що позивач за зустрічним позовом не вказує на те, що він поніс будь-які збитки у зв`язку з простроченням виконання відповідачем обов`язку з поставки обладнання за Договором купівлі-продажу №161/2019 від 02.04.2019. Розмір штрафних санкцій за прострочення товару, яке складає 70 календарних днів, тобто не є значним. При цьому, між сторонами постійно тривало листування стосовно зміни (збільшення) строку виконання відповідачем за зустрічним позовом зобов`язання з поставки товару у зв`язку з встановленими вище обставинами (вихід з ладу устаткування, необхідного для виготовлення товару), а тому, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи інтереси обох сторін, беручи до уваги значний розмір штрафних санкцій, заявлених до стягнення позивачем за зустрічним позовом, а також відсутність доказів понесення позивачем за зустрічним позовом будь-яких збитків, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені до 1 195 400,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ТЕМП-3000» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі №910/182/20 та прийняти нове рішення, яким задовольнити первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ТЕМП-3000» до Управління державної охорони України, внести зміни до Договору купівлі-продажу №161/2019 від 02.04.2019, шляхом викладення п. 5.1. Договору купівлі-продажу №161/2019 від 02.04.2019 у наступній редакції: «строк поставки товару до 30 жовтня 2019 року». У задоволенні зустрічного позову відмовити.

При цьому, апелянт просить суд апеляційної інстанції, у випадку залишення рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі №910/182/20 в частині часткового задоволення зустрічного позову, без змін, зменшити розмір належної до сплати неустойки (пені, штрафу) на 90% до 219 620,00 грн, з яких 200 160,00 грн пені та 19 460,00 грн штраф.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на вжиття усіх можливих заходів для постачання продукції найвищої якості у найкоротше можливі терміни, а нарахування надмірних штрафних санкцій свідчить про упереджене ставлення відповідача до свого контрагента та наявність банального бажання заробити.

Щодо вимоги про внесення змін до Договору купівлі-продажу №161/2019, то позивач зазначає, що наявні достатньо обґрунтовані обставини, які надають підстави для внесення змін до Договору в частині строку виконання поставки.

Стосовно часткового задоволення зустрічного позову, то як вказує апелянт відсутнє прострочення поставки товару, який фактично поставлений 23.10.2019.

Крім того, позивач стверджує, що в матеріалах справи відсутній належний та допустимий доказ надсилання на його адресу заявки на поставку товару, що спростовує факт виконання відповідачем п. 5.1. Договору.

На обґрунтування зменшення розміру неустойки позивач посилається на вжиття заходів щодо виконання зобов`язання, відсутність збитків, погіршення фінансового стану та господарської діяльності відповідача.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ТЕМП-3000» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі №910/182/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 у справі №910/182/20 залишено без руху апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ТЕМП-3000».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2020 у справі №910/182/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ТЕМП-3000» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі № 910/182/20. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ТЕМП-3000» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі № 910/182/20 призначено на 17.11.2020. Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, пояснення, клопотання до 26.10.2020.

Управління державної охорони України 26.10.2020 засобами поштового зв`язку надіслало на адресу Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу.

Згідно письмового відзиву на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти її задоволення та просить залишити рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі №910/182/20 без змін, посилаючись на те, що заявка від 03.07.2019 №2/9/3-1319 відповідачем отримана 11.07.2019, отже товар мав бути поставлений до 11.08.2019 включно, проте в порушення умов Договору купівлі-продажу №161/2019 від 02.04.2019 товар передано лише 22.10.2019, що підтверджується актом приймання-передачі від 22.10.2019.

Відповідач зазначає, що умовами укладеного Договору не передбачено виготовлення товару позивачем на власних виробничих потужностях, позивачем не подано доказів того, що виробничий цикл товару складає 30 календарних днів.

Щодо доводів апелянта на намір відповідача заробити за рахунок штрафних санкцій, то стягнуті штрафні санкції з ТОВ «НВП «ТЕМП-3000» за неналежне виконання зобов`язань надійдуть до Державного бюджету України.

Управління державної охорони України зазначає, що на момент укладення Договору купівлі-продажу №161/2019 від 02.04.2019, така істотна обставина як пожежа, вже мала місце, отже позивач мав усвідомлювати всі негативні наслідки та ризики, такі як несправність обладнання, що можуть ускладнити виконання зобов`язань.

Щодо наданих висновків, то в силу Закону України «Про науково-технічну експертизу» науково-практичний висновок носить консультативний характер та не є експертним дослідженням. Лише сертифікат ТПП України засвідчує настання форс-мажорних обставин відповідно до положень Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні».

Щодо листів позивача від 15.07.2019 №445, від 31.07.2019 №31/07-5, від 20.08.2019 №576 про внесення змін до Договору купівлі-продажу №161/2019 від 02.04.2019 щодо строків поставки, то, враховуючи те, що пожежа сталася до укладення Договору, вказані обставини не є підставами для внесення змін до Договору.

Управління державної охорони України також не погоджується із доводами апелянта про відсутність доказів надсилання заявки від 03.07.2019 2/9/3-1319, оскільки така заявка подана позивачем до позову. Як зазначив відповідач, судом встановлювались обставини надсилання заявки, зокрема, поштове відправлення за номером 056.

Крім того, як зазначає відповідач, позивач не довід наявності чотирьох умов, за наявності яких, Закон пов`язує можливість внесення змін до Договору. (ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України).

Також відповідач не погоджується із доводами відповідача стосовно зменшення розміру штрафних санкцій згідно ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України, оскільки зміни до Договору не вносились у зв`язку із бездіяльністю Товариства, яка полягає у неотриманні належних документів та ненадані їх УДО України, що в свою чергу потягло нарахування штрафних санкцій, які визначені умовами Договору.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ТЕМП-3000» надійшла письмова відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судовому засіданні 17.11.2020 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, скасувавши рішення місцевого господарського суду, з ухваленням нового рішення про задоволення первісного позову, відмову у задоволені зустрічного позову, а разі залишення без змін рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову, зменшити розмір штрафний санкцій.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

За результатами процедури закупівлі UA-2019-02-28-001563-a, 02.04.2019 між Управлінням державної охорони України (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Темп-3000» (продавець) укладено Договір купівлі-продажу №161/2019 (далі - Договір), за умовами якого Продавець зобов`язується у 2019 році поставити Покупцю за ДК 021-2015-35810000-5 «Індивідуальне обмундирування», а саме: бронежилет зовнішнього носіння 6 класу захисту за стандартами України (тактичний з системою «Molle») згідно з Специфікацією (Додаток №1 до цього договору), а покупець - прийняти та оплатити його. (т. 1, а.с. 37-47).

Згідно з п. 1.2 Договору найменування (номенклатура, асортимент) та обсяг товару, що поставляється за цим договором, визначається у Специфікації (Додаток №1 до цього Договору), яка є невід`ємною частиною цього Договору.

Ціна договору становить 2 780 000,00 грн без ПДВ. (п. 3.1 Договору). Ціна за одиницю Товару складає: - бронижилет зовнішнього носіння 6 класу захисту за стандартами України (тактичний з системою «Molle») - 13 900,00 грн за комплект. Ціна за одиницю Товару включає в себе: вартість пакування, транспортні витрати, вартість вантажних робіт, послуг зберігання, а також інші витрати (на страхування, сплату митних тарифів, податків, зборів тощо) та доставку.

Пунктом 5.1 Договору сторони погодили, що строк поставки товару становить не більше 30 календарних днів з дати отримання заявки від покупця на поставку товару (Додаток №2 до Договору). Поставка товару (партії товару) здійснюється продавцем у відповідності до заявки (Додаток №2 до Договору) на поставку товару, яка подається Покупцем. Заявка на поставку товару передається Продавцю поштою, кур`єром або іншим погодженим сторонами способом. У разі, якщо Продавець не отримав від Покупця заявку на поставку товару з будь-яких причин - вважається, що Продавець отримав заявку на поставку товару протягом 5-ти робочих днів з дати її направлення Покупцем за допомогою поштового зв`язку.

Відповідно до п. 5.2 Договору поставка (передача) Товару здійснюється за рахунок Продавця на склад Покупця за адресою: 01014, м. Київ, вул. П. Болбочана, 8.

Розділом VIII Договору встановлені обставини непереборної сили. Сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна) (п. 8.1 Договору). Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 3-х робочих діб з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі (п. 8.2 Договору). Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України (п. 8.3 Договору).

Цей Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до 31 грудня 2019 року, а в частині виконання зобов`язання - до їх повного виконання. (п. 10.1 Договору).

Згідно з п. 11.2 Договору усі зміни та доповнення до цього Договору набувають юридичної сили, якщо вони складені у письмовій формі і підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками сторін.

З матеріалів справи вбачається, що заявка на поставку Товару (партії Товару) №219/1-1319 від 03.07.2019 направлена відповідачу 06.07.2019 згідно фіскального чеку №000095553, копія якого знаходиться в матеріалах справи, та отримана відповідачем 11.07.2019, про що свідчить відомості стосовно поштового відправлення №056, які розміщені на офіційному сайті Укрпошти. (т.1, а.с. 150, 151).

Згідно акту приймання-передачі до Договору бронижилет зовнішнього носіння 6 класу захисту за стандартами України (тактичний з системою «Molle») у кількості 200, за ціною 13 900,00 грн, на загальну суму 2 780 000,00 грн позивач передав відповідачу 22.10.2020. (т.1, а.с. 152).

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 №922-VIII, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №922-VIII) договір про закупівлю - це договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону №922-VIII цей Закон застосовується: до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень; до замовників, які здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 1 мільйон гривень, а робіт - 5 мільйонів гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону №922-VIII договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі. (п. 4 ч. 4 ст. 36 Закону №922-VIII).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони» від 12.05.2016 №1356-VIII, у відповідній редакції, (далі - Закон №1356-VIII) цей Закон застосовується Міністерством оборони України та його розвідувальним органом, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національною гвардією України, Національною поліцією України, Державною прикордонною службою України, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державною спеціальною службою транспорту, Державною службою України з надзвичайних ситуацій, Управлінням державної охорони України та іншими військовими формуваннями та/або частинами (далі - замовники), які здійснюють закупівлю товарів, робіт і послуг (далі - товари, роботи і послуги) для гарантованого забезпечення потреб оборони в особливий період, у період проведення антитерористичної операції, у період введення надзвичайного стану, якщо вартість товарів і послуг дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону №1356-VIII закупівля товарів, робіт і послуг замовниками, зазначеними у частині першій цієї статті, здійснюється відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі» з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Судом встановлено, що 29.03.2019 за адресою виробничого комплексу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ТЕМП-3000» (м. Ворзель, вул. Курортна, 15-а) сталась пожежа, ліквідувати яку вдалось 30.03.2019, що підтверджується Актом про пожежу від 30.03.2019. (т.1, а.с. 49-50).

У звіті про причину виникнення пожежі, складеному Державною службою України з надзвичайних ситуацій, зазначено, що внаслідок пожежі вогнем було знищено виробничо-складські, адміністративні та допоміжні приміщення на площі близько 1500 кв.м.; товарно-матеріальні цінності та виробниче обладнання, розташоване в виробничих приміщеннях (т.1, а.с. 51-54).

Як вказав позивач, в процесі виконання умов Договору, 07.06.2019 обладнання (Прес-457, Прес ГПВ-1, Гідравлічний прес YJG32-500, Прес ДБ-2432, Прес ДБ-2428), яке було відновлено після пожежі, яка мала місце 29-30.03.2019) та яке необхідне для виготовлення жорстких бронеелементів, повторно вийшло з ладу.

Згідно Акту передачі на ремонт, реконструкцію та модернізацію основних засобів від 07.06.2019 в позаплановий ремонт передаються наступні об`єкти: Прес 457, Прес ГПВ-1, Прес ДБ-2432, Прес ДБ-2428, Гідравлічний прес YJG32-500 (т.1, а.с. 62).

З Акту (відомостей) виявлених несправностей основних засобів переданих в ремонт від 14.06.2019 вбачається, що в механічній дільниці відсутнє спеціалізоване обладнання для виявлення прихованих несправностей, які могли бути спричинені високотемпературним впливом під час пожежі та пожежогасіння. Враховуючи, що вказане обладнання після пожежі вже ремонтувалось та період безперебійної роботи виявися значно коротшим, проведення ремонтних робіт є недоцільним (т.1, а.с. 63).

18.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Темп-3000» (Орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Хардотек Україна» (Орендодавець) укладено Договір оренди майна №18/06-2019-ОМ (далі - Договір оренди), за умовами якого Орендодавець зобов`язується передати, а Орендар прийняти в тимчасове платне користування обладнання (майно), перелік і балансова вартість якого наведено в Додатку №1, що є невід`ємною частиною Договору (т.1, а.с. 69-71).

Згідно з п. 1.5 Договору оренди строк оренди майна - з 21.06.2019 по 31.12.2019.

Передача майна в оренду оформляється актом приймання-передачі, який підписують уповноважені представники сторін. Майно вважається переданим в оренду з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі. (п. 4.2. Договору оренди).

По акту приймання-передачі від 21.06.2019 позивачу передано промислове обладнання, визначене у Додатку №1 до Договору оренди, який містить наступний перелік: Прес ІП-2000, Прес ГЗПО443, Прес ПО440, Прес HS558, Прес гладильний, Прес-матриця для виготовлення термопластів Р20, Прес-форма ПФЗ.00.00.000СБ, каска матриця ТРП 100.619.100.001, каска пуансон ТРП 100.619.100.002. (т.1, а.с. 72).

Зі службової записки заступника директора з виробництва ТОВ «НВП «Темп-3000» від 24.06.2019 вбачається, що встановлення, монтаж, здійснення пусконалагоджувальних робіт орендованого промислового обладнання, яке отримане 21.06.2019 на підставі Договору оренди, силами ремонтної бригади підприємства триватиме до 01.08.2019. (т.1, а.с. 64).

На підтвердження наявності обставин, які суттєво ускладнили виконання умов Договору, зумовлені істотною зміною обставин, яку сторони не могли передбачити при його укладенні позивач надав копії Науково-практичних висновків Торгово-промислової палати України №1719/21-10.4 від 09.07.2019, №3347/21-10.4 від 28.12.2019. (т.1, а.с. 74-84, 102-116).

Відповідно до ч.3 ст. 14, ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати» від 02.12.1997 №671/97-ВР, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №671/97-ВР) торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб. Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Отже на підтвердження наявності форс-мажорних обставин Закон вимагає надання сертифікату, натомість позивачем надані Науково-практичних висновків Торгово-промислової палати України.

Із науково-практичного висновку від 09.07.2019 №1719/21-10.4 вбачається наступне. Суттєве ускладнення виконання зобов`язань, передбачених умовами Договору купівлі-продажу №161/2019 від 02.04.2019 зумовлене істотною зміною обставин, яку сторони не могли передбачити при його укладенні, зокрема: тривалим (8 календарних днів, з 07.06.2019 по 14.06.2019) розладом обладнання для виготовлення товарів та тривалим (41 календарний день, з 21.06.2019 по 01.08.2019) встановленням, монтажем, здійсненням пусконалагоджувальних робіт, колібруванням орендованого обладнання для виготовлення товару, налагодженням його розмірів виготовлення, а також тривалим (30 календарних днів, з 01.08.2019 по 31.08.2019) виробничого циклу виготовлення товару. (т.1, а.с. 74-84).

Листом №445 від 05.07.2019 позивач повідомив відповідача про те, що на виконання вимог договору було здійснено відбір готових виробів для проведення необхідних випробувань щодо встановлення їх відповідності вимогам сертифікації продукції та технічним, якісним, кількісним та іншим вимогам. Однак, під час проведення лабораторних випробувань, у відібраних зразках була встановлена невідповідність бронеелементів встановленим вимогам. Товариством було проведено перевірку виробничого процесу та матеріалів, з яких виготовлялись бронеелементи, та було виявлено неякісну сировину, яка була поставлена товариству одним з його постачальників. За таких обставин, товариство повідомляло управління про неможливість поставити обладнання у встановлений строк та просило продовжити строк постачання продукції до 02.09.2019. (т.1, а.с. 154-155).

Листом №576 від 20.08.2019 позивач просив відповідача погодити строк постачання продукції до 30.09.2019. (т.1, а.с. 156-157).

Листом-відповіддю від 12.09.2019 на лист №576 від 20.08.2019 щодо продовження строку поставки, Управління державної охорони України зазначило, що оскільки зобов`язання з поставки товару за Договором купівлі-продажу №161/2019 від 02.04.2019 взяті Товариством після виникнення пожежі, то вихід з ладу обладнання є комерційним ризиком Товариства, за який Товариство несе відповідальність відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України. При цьому, відповідач просив виконати умови Договору та сплатити штрафні санкції. (т.1, а.с. 168).

Вказані вимоги щодо виконання умов Договору та сплати штрафних санкцій містяться також у листах Управління державної охорони України від 02.10.2019, від 27.02.2019. (т.1, а.с. 170, 171).

Як зазначив позивач, виробничий цикл виготовлення товару триває 30 днів, тому орієнтовно можливо було поставити товар до 31.08.2019. Однак, у серпні 2019 року було встановлено, що наступний основний процес виготовлення (спікання) керамічних бронеелементів за 6 класом захисту для необхідних покупцю бронежилетів відбувається також з порушенням штатного режиму спікання кераміки та не забезпечує належного її спікання, оскільки, як виявилось, високотехнологічне індукційне обладнання також зазнало певних пошкоджень внаслідок пожежі (її гасіння) та працювало некоректно.

10.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Темп-3000» (далі - Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Термоліт Плюс» (далі - Виконавець) укладено Договір на технічне обслуговування №64 (далі - Договір №64), за умовами якого виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послуги з технічного аудиту, діагностики, плановому технічному обслуговуванню, позаплановому технічному обслуговуванню, ремонту індукційного обладнання, а замовник зобов`язується їх оплатити в порядку, передбаченому розділом 4 цього Договору. (т.1, а.с. 85-88).

Згідно Специфікації №1 від 11.09.2019 до Договору №64 виконавець надає послуги з діагностики (дефектовки) індукційного обладнання (т.1, а.с. 89).

По Акту надання послуг №94 від 23.09.2019 виконавцем були надані замовнику послуги з діагностики (дефектовки) індукційного обладнання на суму 13 182,00 грн. (т.1, а.с. 94).

Листом №539 від 23.09.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Термоліт Плюс» зазначило, що його фахівцями була проведена діагностика (дефектовка) індукційного обладнання, а саме тиристорного перетворювача частоти ТПЧ-350 та встановлено, що експлуатаційні показники ТПЧ-350 не відповідають заводським ТТХ; на місці було проведено переналагодження обладнання для відновлення його працездатності за умов, що сумарна потужність під`єднаних до мережі споживачів не буде перевищувати 500 кВт. Зазначено, що дане обладнання потребує повного позапланового ремонту. (т.1, а.с. 97).

Згідно Специфікації №2 від 29.09.2019 до Договору №64 виконавець надає послуги з ремонту ТПЧ-350. (т.1, а.с. 90).

По Акту надання послуг №107 від 11.11.2019 виконавцем було здійснено ремонт ТПЧ-350 вартістю 22 800,00 грн. (т.1, а.с. 101).

Згідно науково-практичного висновку Торгово-промислової палати України від 27.12.2019 №3347/21-10.4 суттєве ускладнення виконання зобов`язань, передбачених умовами Договору купівлі-продажу №161/2019 від 02.04.2019 щодо поставки товару зумовлене істотною зміною обставин, яку сторони не могли передбачити при його укладенні, зокрема: тривалим (46 календарних днів, з 13.08.2019 по 27.09.2019) розладом високотехнологічного індивідуального обладнання (ТПЧ-350), що здійснює спікання кераміки для виготовлення керамічних бронеелементів. (т.1, а.с. 102-116).

Законом №671/97-ВР перебачено, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються Торгово-промисловою палатою України із видачею відповідних сертифікатів. Матеріали справи №910/182/20 містять Сертифікати Торгово-промислової палати України №3100-19-0238, №3100-19-0237, №3100-19-0236, проте вказані Сертифікати стосуються виконання Договорів про поставку потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/19/56 від 04.03.2019, №286/3/19/58 від 04.03.2019, №286/3/19/57 від 04.03.2019. (т.1, а.с. 158-166).

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії, визначені п. 8.3 Договору.

Обставини на які посилається позивач, як на підставу для звільнення від відповідальності внаслідок форс-мажорної обставини (обставина непереборної сили), а саме пожежа, яка мала місце 29.03-30.03-2019, та внаслідок якої було пошкоджено обладнання, виникла до підписання Договору. Отже, позивач мав усвідомлювати всі ризики щодо належного виконання зобов`язань за Договором в частині своєчасної поставки товару.

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Умовами Договору сторони погодили, що строк поставки Товару становить не більше 30 календарних днів з дати отримання заявки від Покупця на поставку товару.

Враховуючи те, що 11.07.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Темп-3000» отримано заявку №2/9/1-1319 від 03.07.2019, то Товар мав бути поставлений до 12.08.2019 включно.

Позивач, посилаючись на несправність обладнання, яка виникла внаслідок пожежі, що, на думку останнього, суттєво ускладнило виконання умов Договору, просить суд внести зміни до п. 5.1 Договору та викласти його у наступній редакції: «строк поставки Товару до 30 жовтня 2019 року».

В матеріалах справи наявний лист позивача №955 від 27.12.2019, адресований відповідачу щодо внесення змін до Договору, а саме: п. 5.1 Договору та викласти його у наступній редакції: «строк поставки Товару до 30 жовтня 2019 року». (т.1, а.с. 119, 120).

Листом від 07.02.2020 Управління держаної охорони України, на лист позивача №955 від 27.12.2019, зазначило, що відсутні підстави для внесення змін до Договору, оскільки вихід із ладу обладнання є комерційним ризиком господарської діяльності позивача, при цьому, відносини є припиненими, оскільки товар поставлено. (т.1, а.с. 173).

Судом встановлено, що 22.10.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Темп-3000» поставило Управлінню державної охорони України 200 комплектів бронежилетів зовнішнього носіння 6 класу захисту за стандартами України на загальну суму 2 780 000,00 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі від 22.10.2019 (т.1, а.с. 152).

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України) укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Зміст договору, що укладається на підставі державного замовлення, повинен відповідати цьому замовленню.

Згідно з ч. 1 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За ч.ч. 2, 3 ст. 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

За загальним правилом відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Таким чином, закон пов`язує можливість внесення змін до договору не лише з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, ч. 2 ст. 652 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/14628/17, від 14.08.2018 у справі №910/496/18, від 06.11.2019 у справі №910/23585/17, від 20.06.2018 у справі №910/18272/17, від 05.09.2019 у справі №910/1338/19, від 13.11.2019 у справі №908/351/18.

Враховуючи те, що позивач не навів належними та допустимими доказами наявності чотирьох умов, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Темп-3000» про внесення змін до Договору.

Щодо зустрічного позову Управління державної охорони України про стягнення 2 001 600,00 грн пені та 194 600,00 грн штрафу, то слід зазначити наступне.

Управління державної охорони України направило Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Темп-3000» заявку на поставку товару №219/3-1319 від 03.07.2019, в якій просило здійснити поставку товару за Договором, а саме: 200 комплектів бронежилетів зовнішнього носіння 6 класу захисту за стандартами України.

Заявка отримана Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Темп-3000» 11.07.2019, що підтверджується інформацією з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень.

Згідно з п. 5.1 Договору строк поставки товару становить не більше 30 календарних днів з дати отримання заявки від Покупця на поставку товару (Додаток №2 до Договору). Поставка товару (партії товару) здійснюється продавцем у відповідності до заявки (Додаток №2 до Договору) на поставку товару, яка подається Покупцем. Заявка на поставку товару передається Продавцю поштою, кур`єром або іншим погодженим сторонами способом. У разі, якщо Продавець не отримав від Покупця заявку на поставку товару з будь-яких причин - вважається, що Продавець отримав заявку на поставку товару протягом 5-ти робочих днів з дати її направлення Покупцем за допомогою поштового зв`язку.

Таким чином, поставка товару мала відбутись до 12.08.2019.

Судом встановлено, що товар - 200 комплектів бронежилетів зовнішнього носіння 6 класу захисту за стандартами України на загальну суму 2 780 000,00 грн отримано лише 22.10.2019 згідно з Актом приймання-передачі від 22.10.2019 (т.1, а.с. 152).

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Умовами Договору сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами України та цим Договором. (п.7.1 Договору).

Згідно з п. 7.2 Договору Продавець у разі допущеного прострочення поставки Товару у строки, передбачені цим Договором, сплачує Покупцю пеню у розмірі 1 відсотка вартості Товару, постачання якого прострочено, за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцяти днів - додатково сплачує штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. (ч.ч. 1, 2 ст. 217 ГК України).

Згідно зі ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

За статтею 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Враховуючи те, що відповідач за зустрічним позовом повинен був поставити товар в строк до 12.08.2019, проте поставив його лише 22.10.2019 згідно Акту приймання-передачі, то прострочення виконання відповідачем за зустрічним позовом зобов`язання з поставки товару складає 70 календарних днів, а саме з 13.08.2019 по 21.10.2019.

Апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення 194 600,00 грн - 7 % штрафу, за наступним розрахунком: 2 780 000,00 * 7%.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо стягнення 1% пені, який визначений у Договорі, оскільки за приписами ч. 2 ст. 232 ГК України за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 10.12.2019 у справі №904/4156/18 вказала, що стаття 231 ГК України регулює розмір штрафних санкцій таким чином: «Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов`язань, зазначених у частині другій цієї статті.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У разі недосягнення згоди між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов`язання спір може бути вирішений в судовому порядку за заявою заінтересованої сторони відповідно до вимог цього Кодексу.

Розмір штрафних санкцій, що застосовуються у внутрішньогосподарських відносинах за порушення зобов`язань, визначається відповідним суб`єктом господарювання - господарською організацією».

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові зазначила, що з аналізу положень статті 231 ГК України вбачається, що нею передбачено можливість законодавчого встановлення щодо окремих видів зобов`язань штрафних санкцій, що мають імперативний характер (тобто, їх розмір не може бути змінений за згодою сторін та не залежить від їх волевиявлення), а також можливість законодавчого встановлення щодо окремих видів зобов`язань штрафних санкцій, розмір яких може бути змінений сторонами за умовами договору.

Так, частина друга статті 231 ГК України визначає уніфікований розмір штрафних санкцій за певні види правопорушень (порушення вимог щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг), порушення строків виконання негрошового зобов`язання) у господарському зобов`язанні, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, якщо інше не передбачено законом або договором.

Водночас, частиною 4 статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Слід зазначити, що частина 4 статті 231 ГК України встановлює загальне правило, за яким якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, можливо за сукупності таких умов:

- якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;

- якщо допущено прострочення виконання не грошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Умовами п. 7.2 Договору сторони передбачили інший розмір пені, ніж визначено законом, а саме абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України. Колегією суддів при здійсненні апеляційного розгляду враховано ту обставину, що оскільки розмір пені за порушення строків виконання господарського зобов`язання, в якому стороною є суб`єкт господарювання, що належить до державного сектора економіки, з поставки товару та надання послуг, визначений законом, в даному випадку, абз. 3 ч .2 ст. 231 ГК України, то пеня за порушення строків виконання зобов`язання підлягає розрахунку, виходячи з визначеного законом розміру 0,1% вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а не п.7.2 Договору - в розмірі 1% від вартості товару, поставку якого прострочено, за кожен день прострочення.

Отже, враховуючи те, що за порушення негрошового зобов`язання за (порушення строків виконання зобов`язання) Законом передбачено нарахування пені у розмірі 0,1% вартості товарів (робіт, послуг) з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, визначений сторонами розмір пені не відповідає приписам Закону.

За таких обставин, до стягнення підлягає 194 000,00 грн пені за наступним розрахунком: Пеня = С x РП x Д : 100, де С - Сума заборгованості за період, РП - розмір пені, зазначений в Законі, Д - Кількість днів прострочення. Період з 13.08.2019 до 21.10.2019, 2 780 000,00 х 0,1% x 70 : 100 = 194 000,00 грн.

Враховуючи з принципу судочинства jura novit curia - «суд знає закони», неправильна юридична кваліфікація позивачем спірних правовідносин не звільняє суди від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм, відтак при розгляді даної справи суд мав самостійно визначити Закон, який підлягав застосуванню до спірних правовідносин та надати правильну кваліфікацію цим відносинам і зобов`язанням сторін. Вказані правові висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц та від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц, постанові Верховного Суду від 06.11.2019 у справі №905/2419/18.

Проте, місцевий господарський суд, вирішуючи питання щодо стягнення пені за зустрічним позовом не надав належної оцінки щодо розміру пені, з урахуванням вимог ч.ч. 2, 4 ст. 231 ГК України, що призвело до неправильного вирішення спору в цій частині.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам (наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків), поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас слід зазначити про відсутність в матеріалах справи №910/182/20 доказів про майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, тоді як згідно ст. 233 ГК України при вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій суд бере до уваги у тому числі майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні.

На обґрунтування клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій відповідач за зустрічним позовом посилається на те, що жодних збитків позивачу завдано не було, сума заявлених позивачем за зустрічним позовом штрафних санкцій становить 80% від ціни договору, що є надмірним тягарем для Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Темп-3000».

Як встановлено судами під час розгляду даної справи, відповідач за зустрічним позовом допустив порушення зобов`язання щодо строків поставки товару на 70 календарних днів. При цьому, поставка товару відбувалась в порядку державних закупівель за державні кошти, за що Законом передбачена відповідальність.

Оскільки апеляційний господарський суд дійшов висновку про стягнення пені у розмірі 0,1 %, що становить 194 600,00 грн та відповідає вимогам ч. ч. 2, 4 ст. 231 ГК України, посилання апелянта на надмірний розмір пені не може бути взяте до уваги судом апеляційної інстанції, а тому відсутні підстави для зменшення розміру штрафних санкцій на 90%.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Темп-3000» підлягає частковому задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі №910/182/20 частковому скасуванню в частині стягнення пені у розмірі 1 000 800,00 грн з прийняттям в цій частині нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Управління державної охорони України про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче підприємство «ТЕМП-3000» пені у розмірі 1 000 800,00 грн, з викладенням п. 4 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі №910/182/20 у новій редакцій, в решті рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі №910/182/20 залишити без змін.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ТЕМП-3000» задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі №910/182/20 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ТЕМП-3000» на користь Управління державної охорони України 1 000 800,00 грн пені скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Управління державної охорони України про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче підприємство «ТЕМП-3000» пені у розмірі 1 000 800,00 грн.

3. Пункт 4 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі №910/182/20 викласти у наступній редакції:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ТЕМП-3000» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 45; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 31778043) на користь Управління державної охорони України (01024, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 8; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00037478) пеню у розмірі 194 600,00 грн (сто дев`яносто чотири тисячі шістсот гривень), штраф у розмірі 194 600,00 грн (сто дев`яносто чотири тисячі шістсот гривень) та судовий збір у розмірі 5 838,00 грн (п`ять тисяч вісімсот тридцять вісім гривень).

4. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі №910/182/20 залишити без змін.

5. Стягнути з Управління державної охорони України (01024, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 8; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00037478) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ТЕМП-3000» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 45; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 31778043) 22 518,00 грн (двадцять дві тисячі п`ятсот вісімнадцять гривень) судового збору за розгляд апеляційної скарги.

6. Видачу відповідних наказів доручити Господарському суду міста Києва.

7. Матеріали справи № 910/182/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України

Повний текст постанови складено 23.11.2020.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді І.П. Ходаківська

А.М. Демидова