ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2020 р. м. Київ Справа № 911/2822/19

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., за участю секретаря судового засідання Денисевич К.Ю., розглянув за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом Заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (м. Київ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "НИВА ФАРМ" (Київська обл., Переяслав-Хмельницький район, с. Переяславське) за участю у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Київській області (м. Київ) та ОСОБА_1 (м. Чернігів) про витребування з незаконного володіння земельної ділянки

за участю представників учасників справи:

від позивача: прокурор Івашин О.Є. (службове посвідчення);

від відповідача: Кобліков І.Ю. (ордер сері КС №433472 від 21.12.2019);

від третьої особи 1, 2: не прибули

Заступник прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Київської області із позовною заявою про витребування з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "НИВА ФАРМ" (далі - відповідач) на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру земельної ділянки площею 2,0000 га кадастровий номер :01:005:0023 для ведення особистого селянського господарства на території Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна земельна ділянка незаконно вибула з власності держави поза її волею, і набута у власність відповідачем від особи, яка не мала права її відчужувати, у зв`язку з чим, прокурор просить суд на підставі ст. 388 ЦК України витребувати на користь держави в особі позивача зазначену земельну ділянку.

Ухвалою від 18.11.2019 Господарський суд Київської області залишив позовну заяву Заступника прокурора Чернігівської області від 04.11.2019 вих. № 05/1-1308-19 без руху, у зв`язку з недотриманням на момент подання позовної заяви вимог п. 2 ч. 1, ч. 5 ст. 164 ГПК України.

02.11.2019 на адресу Господарського суду Київської області від Заступника прокурора Чернігівської області надійшла заява від 28.11.2019 вих. № 05/1-1308-19 про усунення недоліків позовної заяви від 04.11.2019 вих. № 05/1-1308-19 з додатками.

Ухвалою від 10.12.2019 Господарський суд Київської області відкрив провадження у даній справі, справу ухвалив розглядати за правилами загального позовного провадження, призначив справу до підготовчого засідання на 24.12.2019, залучив до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Київській області (03115, м.Київ, вул. Серпова, будинок 3/14, ) (далі - третя особа-1) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) (далі - третя особа-1), встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та доказів відправки копії відзиву позивачу у строк, передбачений ч. 8 ст. 165 ГПК України - протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, запропонував позивачу надати до суду письмові пояснення по суті спору та докази направлення копій вказаних пояснень іншим учасникам справи, встановив позивачу строк на подання пояснень до закінчення підготовчого провадження у справі, запропонував третім особам надати до суду письмові пояснення по суті спору та докази направлення копій вказаних пояснень іншим учасникам справи, у порядку ст. 168 ГПК України, встановив третім особам строк на подання пояснень до закінчення підготовчого провадження у справі.

Копія відповідної ухвали суду отримана прокурором - 16.12.2019, позивачем - 17.12.2019, відповідачем - 20.12.2019, третьою особою - 19.12.2019, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відпралень за №№ 794, 450, 689, 441.

23.12.2019 до суду від третьої особи-1 (Головного управління Держгеокадастру у Київській області) надійшли письмові пояснення про суті спору від 20.12.2019 з доказами направлення останніх прокурору та відповідачу у справі.

У поясненнях третя особа стверджує, що у клопотанні до начальника Головного управління Держгеокадастру у Київській області гр. ОСОБА_1 засвідчив, що ним не було використано раніше право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Між тим, відповідно до ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", обов`язок перевірити отримані документи на відповідність закону, а також перевірити відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно покладений на державного реєстратора.

23.12.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 20.12.2019 вих. № 06-0088/03 з доказами відправки його всім учасникам провадження. У відзиві відповідач заперечує проти позовних вимог прокурора та просить суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, зважаючи на наступне: прокурором не доведено належних підстав для представництва інтересів держави в суді, зокрема, не визначено та не доведено в чому полягає бездіяльність та/або здійснення захисту неналежним чином зі сторони Держгеокадастру, не наведено та не надано доказів щодо причин, які перешкоджають Держгеокадастру самостійно вжити належних заходів захисту, а також не доведено завчасного повідомлення Держгеокадастру про звернення до суду із позовом; ТОВ «Нива Фарм» є добросовісним набувачем, яке набуло право власності на земельну ділянку із дотриманням вимог закону та належним чином підтвердило таке право шляхом його державної реєстрації, при цьому не знало і не могло знати про порушення попереднім власником вимог ЗК України; витребування спірної земельної ділянки у ТОВ «Нива Фарм» має наслідком позбавлення його права власності і свідчитиме про покладення на нього надмірного індивідуального тягаря і що публічний інтерес не є для цього достатнім виправданням.

Також, 23.12.2019 до суду від відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі від 19.12.2019 вих. №06-0084/03 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18, обгрунтовуючи її тим, що Великою Палатою Верховного Суду встановлена наявність виключної правової проблеми у питаннях механізму реалізації прокурором права подавати позови в інтересах держави (стаття 23 Закону України "Про прокуратуру"), а прокурором в даній справі не визначено підстави для представництва інтересів держави в суді, а також не зазначено причин, які перешкоджають позивачу самостійно захищати інтереси держави за наявності відповідних законних повноважень.

24.12.2019 до суду від позивача надійшли письмові пояснення та докази відправки його іншим учасникам провадження, відповідно до змісту яких Держгеокадастр звертає увагу суду на те, що повторне безоплатне набуття у власність ОСОБА_1 , земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності відбулося з порушенням частини четвертої ст. 116 ЗК України, однак під час звернення ОСОБА_1 не повідомив Головне управління Держгеокадастру у Київській області про те, що раніше використав відповідне право. Позивач також стверджує, Держгеокадастр не обліковує осіб за ознакою безоплатного надання їм земельних ділянок по кожному виду використання.

Ухвалою від 24.12.2019 Господарський суд Київської області продовжив строк підготовчого провадження, зупинив провадження у справі №911/2822/19 до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18.

09.01.2020 від прокуратури Чернігівської області надійшла відповідь на відзив № 05/3-1308-19 від 02.01.2020, в якій прокурор зазначає, що: незважаючи на поінформованість про допущені Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області порушення вимог законодавства при передачі ОСОБА_1 у власність земельної ділянки, про що свідчить листування між прокуратурою та Держгеокадастром протягом травня-липня 2019, Держгеокадастр не вжив належних заходів реагування з метою їх усунення; законодавством не встановлено типової форми повідомлення в розумінні ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», позивач факт отримання листа № 05/1-1387вих19 від 31.10.2019 не заперечує, в якому містилась чітка та достатня інформація про факт підготовки позовної заяви; витребування земельної ділянки у судовому порядку не буде становити непропорційне втручання у право власності, оскільки ТОВ "Нива Фарм", як добросовісний набувач, матиме право та можливість скористатися передбаченими законом механізмами щодо відшкодування понесених витрат на придбання майна та інших збитків.

28.07.2020 до суду від прокурора надійшов лист №05/09/2-949 вих-20 від 27.07.2020, у якому останній повідомив суд, що 26.05.2020 Великою Палатою Верховного суду розглянуто справу №912/2385/18 та просив поновити провадження у справі, оскільки обставини, що зумовили зупинення провадження - усунуті.

Ухвалою від 07.08.2020 Господарський суд Київської області поновив провадження у справі № 911/2822/19 та призначив справу до підготовчого засідання на 03.09.2020.

31.08.2020 до електронну адресу суду від прокуратури Чергінівської області надійшли заперечення вих.№0513-1308-19 від 31.08.2020 на пояснення відповідача.

02.09.2020 до суду від відповідача надійшли пояснення б/н від 14.08.2020 щодо правових підстав позову заступника Чергінівської області. У відповідних поясненнях відповідач стверджує, що: прокуратура Чернігівської області не дотрималась порядку повідомлення, встановленого ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», не надавши Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру можливості відреагувати на стверджуване прокурором порушення інтересів держави; ТОВ "НИВА ФАРМ" набуло право власності на спірну земельну ділянку на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, який не був визнаний недійсним, а отже, відсутні підстави вважати, що відповідач набув спірну земельну ділянку без відповідної правової підстави; для задоволення вимоги прокурора про витребування спірної земельної ділянки у ТОВ «Нива Фарм» суд має надати оцінку та визнати недійсним саме первісний наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області, яким таку земельну ділянку було передано у власність громадянину ОСОБА_1 .

Ухвалою від 03.09.2020 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.09.2020 о 15:00.

04.09.2020 прокуратурою Чергінівської області подано заперечення вих.№0513-1308-19 від 31.08.2020 на пояснення відповідача.

29.09.2020 ухвалою, яка занесена до протоколу засідання, судом оголошено перерву в судовому засіданні до 11:30 29.10.2020.

29.10.2020 в судове засідання з`явився прокурор та представник відповідача.

Представники позивача та третіх осіб не з`явились. Про день, час та місце засідання суду повідомлені шляхом направлення ухвали від 29.09.2020.

В судовому засіданні прокурор заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, представник відповідача проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

19.03.2018 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Київській області з клопотанням № 5257/0/94-18 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована в адміністративних межах Лозовоярівської сільської (селищної) ради Яготинського району Київської області.

У відповідному клопотанні ОСОБА_1 засвідчив, що він не використав раніше своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки за вищезазначеним цільовим призначенням.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 26.03.2018 №10-2561/15-18-сг "Про надання дозволу на розроблення документації" надано громадянину ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області, орієнтований розмір земельної ділянки 2,000 га, із цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства.

В подальшому, 22.05.2018 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Київській області з клопотанням № 9232/0/94-18 про затвердження документації із землеустрою та передання йому безоплатно у власність земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0023, площею 2,000 га, для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Лозовоярівської сільської ради, Яготинського району Київської області.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 29.05.2018 №10-4770/15-18-сг "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність":

- затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність;

- припинено право користування земельною ділянкою, що посвідчується договором оренди землі від 20.07.2013, зареєстрованим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 21.08.2013 за №2203539;

- надано громадянину ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 2,000 га, (кадастровий номер :01:005:0023) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Лозовоярівської сільської ради, Яготинського району, Київської області.

Копії вищевказаних заяв та наказів наявні в матеріалах справи.

В обґрунтування поданого позову прокурор зазначив, що наказ № 10-4770/15-18-сг від 29.05.2018 видано Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області незаконно та з порушенням вимог земельного законодавства, оскільки, за доводами прокурора, станом на час отримання спірної земельної ділянки ОСОБА_1 вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства шляхом отримання земельної ділянки державної власності на території Ваганицької сільської ради Городнянського району Чернігівської області, в підтвердження чого до позову додано, зокрема, копії заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою від 10.12.2017 та наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області №25-121/14-18-сг від 04.01.2018.

З огляду на вказане прокурор зауважив, що при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Київській області громадянин ОСОБА_1 надав недостовірні відомості щодо реалізації свого права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель державної власності, тоді як Головне управління Держгеокадастру у Київській області не перевіривло відповідних обставин, що свідчить про порушення ст. ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України під час видачі наказу та передачі у власність спірної земельної ділянки.

В подальшому, 02.08.2018 ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу відчужено спірну земельну ділянку відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Нива фарм" (ідентифікаційний код 35652231).

На підтвердження вище вказаних обставин прокурором до позову надано Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна/щодо суб`єкта №№ 186735041, 186735341 від 30.10.2019.

Отже, у зв`язку з наведеним вище прокурор вважає, що спірна земельна ділянка, внаслідок незаконного використання ОСОБА_1 права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання та неналежного виконання Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області своїх обов`язків стосовно перевірки поданих особою документів та відомостей, безпідставно вибула із земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Таким чином прокурор вважає за необхідне витребувати спірну земельну ділянку від ТОВ "Нива Фарм", яке є останнім набувачем земельної ділянки, на підставі ст. 388 ЦК України на користь держави.

Звернення до суду із зазначеним позовом в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру прокурор обґрунтовує тим, що передача спірної земельної ділянки з порушенням законодавства порушує права та інтереси держави стосовно належних Українському народу земель сільськогосподарського призначення, розпорядником яких є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, яка не вживає заходів реагування на відповідні порушення шляхом звернення до суду з метою відновлення порушених прав держави.

Приписами ч. 3 ст. 4, ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України унормовано, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

З системного аналізу вказаних вище норм слідує, що на відміну від осіб, які беруть участь у справі (позивач, відповідач, третя особа, представник), відповідні органи та особи, передбачені ст. 53 ГПК України, повинні бути наділені спеціальною процесуальною правоздатністю, тобто здатністю мати процесуальні права та обов`язки органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Така процесуальна правоздатність настає з моменту виникнення у цих осіб відповідної компетенції або передбачених законом повноважень.

Необхідною умовою такої участі є норми матеріального права, які визначають випадки такої участі, тобто особи, перелічені статтею 53 ГПК України, можуть звернутися до суду із позовною заявою або беруть участь в процесі лише у випадках, чітко встановлених законом.

Так, відповідно до ч. 3, 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що наявність підстав для представництва інтересів держави має бути обґрунтована прокурором у позовній заяві відповідно до приписів наведених норм, зокрема шляхом надання повідомлення прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Зазначене правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Так, позовна заява заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави містить обґрунтування порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, а також прокурором визначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, - Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, та надано копію повідомлення № 05/1-1315-19 від 14.11.2019 про звернення прокурора з відповідним позовом до суду в інтересах держави в особі вказаного органу.

З листування прокурора з позивачем, яке передувало зверненню прокурора з даним позовом, вбачається, що листом від 18.04.2019 № 05/1-580вих-19 прокуратурою Чернігівської області повідомлено Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру про те, що окремі громадяни, у т.ч. ОСОБА_1 , з порушенням вимог земельного законодавства отримали у власність земельні ділянки на території Чернігівської та Київської областей.

Водночас, у відповідь на вказаний лист, Держгеокадастром України надано формальну відповідь з посиланням на норми законодавства та без зазначення дій вжитих або запланованих щодо поновлення порушеного права держави.

В подальшому, прокуратур повторно звернувсь з аналогічним листом від 04.06.2019 № 05/1-840вих-19 та інформував про необхідність вжиття заходів, спрямованих на поновлення порушеного права.

Крім цього, в листі від 04.06.2019 № 05/1-840вих19 прокурор просив позивача до 27.06.2019 повідомити, чи вживалися Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру заходи на усунення вказаних порушень (листування, звернення з позовом до суду), чи проводилася службова перевірка та висловити позицію щодо подачі таких позовів прокурором з метою захисту інтересів держави в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

В листі Держгеокадастру від 17.07.2019 № 10-28-0.19-6146/2-19 зазначено про надання Головному управлінню Держгеокадастру у Чернігівській області доручення про вжиття заходів реагування та про результати поінформувати органи прокуратури.

Однак прокурору не надано відомостей про вжиття Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області заходів, спрямованих на поновлення порушених інтересів держави.

В листі Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 20.06.2019 № 10-10-0.222-8237/2-19 наведено перелік осіб, яким надано земельні ділянки у власність та зазначено низку посилань на норми законодавства, однак не наведено вжитих заходів щодо поновлення порушених інтересів держави та не зазначено намірів вжиття відповідних заходів, що свідчать про формальний розгляд листів Прокурора та ігнорування наявних порушень інтересів держави.

Вказані обставини свідчать про те, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру була обізнана про ймовірні порушення інтересів держави, попри те, обмежившись лише листуванням з ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області щодо необхідності вжиття ним відповідних заходів реагування, з вимогами про усунення допущених порушень земельного законодавства до суду не зверталася, що свідчить про невжиття нею, як уповноваженим державним органом, спрямованих на захист інтересів держави заходів.

Отже, суд вважає, що прокурор належним чином обґрунтував наявність порушення інтересів держави та необхідність представництва таких інтересів у суді прокуратурою в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру з урахуванням того, що Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області порушено вимоги законодавства під час видачі спірного наказу, а позивачем, як контролюючим органом, не усунуто вказаних порушень.

Як вбачається, позовні вимоги спрямовані на захист інтересів держави щодо володіння належними Українському народу землями та відновлення становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю.

У відповідності до положень статей 13, 19 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами статтей 18, 19 ЗК України унормовано, що до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.

Однією із категорій земель, на які за основним цільовим призначенням поділяються землі України, є землі сільськогосподарського призначення.

Відповідно до ч. 3 ст. 22, ч. ч. 1, 3 ст. 116, ч. 6 ст. 118, ч. 4 ст. 122 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 4 ст. 116 та п. б) ч. 1 ст. 121 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Як слідує з наявних в матеріалах справи копій заяв ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області №25-121/14-18-сг від 04.01.2018 відповідному громадянину надано у власність земельну ділянку кадастровий номер :04:000:0799 площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Ваганицької сільської ради Городнянського району Чернігівської області для ведення особистого селянського господарства. Вказане право власності зареєстровано за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підтверджується наданими прокурором Інформаційними довідками, зокрема, із відповідного реєстру.

Водночас, 29.05.2018 Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області згідно наказу № 10-4770/15-18-сг надано громадянину ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у власність земельну ділянку :01:005:0023 площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності на території на території Лозовоярівської сільської ради, Яготинського району, Київської області також для ведення особистого селянського господарства.

Вказане право власності зареєстровано за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і, надалі, припинено шляхом відчуження такого права на користь ТОВ "Нива фарм", що підтверджується наявними у відповідному реєстрі відомостями.

Таким чином, судом встановлено, що станом на момент видачі Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області наказу № 10-4770/15-18-сг громадянин ОСОБА_1 вже використав своє право на безоплатне отримання у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Викладене свідчить про подвійне проведення передачі земельних ділянок безоплатно у власність громадянина ОСОБА_1 в межах визначених норм безоплатної приватизації по одному й тому ж виду використання - для ведення особистого селянського господарства, що свідчить про невідповідність наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-4770/15-18-сг приписам ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України та принципам земельного законодавства, зокрема рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Посилання ж позивача та третьої особи 1 на необізнаність останнього з обставинами використання громадянином ОСОБА_1 права на безоплатне отримання земельної ділянки з тих підстав, що Держгеокадастр не веде реєстру осіб, що вже використали відповідне право, та не зобов`язаний перевіряти такі обставин з огляду на наявність відповідного підтвердження особи у заяві, оцінюються судом критично з огляду на таке.

Згідно ч. 1, 2 ст. 79-1, ст. 194 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.

Відповідно до пп. 1, 3, 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333, головне управління Держгеокадастру в області (далі - Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Відповідно до пп. 1, 3, 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 №333, головне управління Держгеокадастру в області (далі - Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Головне управління відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством; здійснює ведення Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами в установленому порядку; здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації.

Поряд з тим, згідно пп. 1, 3, 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Основними завданнями Держгеокадастру є, зокрема, реалізація державної політики у сфері земельних відносин.

Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема:

- організовує та здійснює державний нагляд (контроль): за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за: дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; дотриманням органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства з питань передачі земель у власність та надання у користування, зокрема в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах;

- розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Статтею 28 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" унормовано, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Приписами ст. 2, 6, 9 Закону України "Про Державний земельний кадастр" унормовано, що ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з пп. 4, 5, 198, 199 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи.

До складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України "Про Державний земельний кадастр" та цим Порядком.

Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей.

Крім випадків, передбачених пунктами 162 і 163 цього Порядку, відомості Державного земельного кадастру надаються, зокрема, громадянам у формі довідки про наявність у Державному земельному кадастрі відомостей про одержання у власність земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації за певним видом її цільового призначення (використання) за формою згідно з додатком 51 (з метою додержання вимог частини четвертої статті 116 Земельного кодексу України).

Надання відомостей з Державного земельного кадастру, передбачених пунктом 198 цього Порядку, здійснюється державними кадастровими реєстраторами відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр".

Як слідує зі змісту додатку 51, що визначає форму довідки про наявність у Державному земельному кадастрі відомостей про одержання у власність земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації за певним видом її цільового призначення (використання), пошук інформації до вказаної довідки може здійснюватись за такими даними: кадастровий номер, власник (користувач): прізвище, ім`я по батькові/найменування, податковий номер/номер та серія паспорта фізичної особи.

Вищевказані законодавчі приписи та надані ними органам державної влади повноваження, зокрема, в частині ведення Державного земельного кадастру, свідчать про те, що Головне управління Держгеокадастру у Київській області під час розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення не позбавлено можливості здійснювати перевірку наданих заявником документів та відомостей стосовно одержання ним у власність земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації за певним видом її цільового призначення з метою додержання вимог частини четвертої статті 116 Земельного кодексу України.

Приписами статей 328, 330, 387, 388 ЦК України унормовано, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом вищевказаних нормативних приписів передбачено необхідність встановлення обставин вибуття майна із володіння власника, який вважає своє право власності порушеним та вимагає повернення майна, а не в особи, яка в подальшому здійснила продаж цього майна останньому набувачу.

Виходячи з системного аналізу наведеної норми, витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. Позивачем у віндикаційному позові може бути власник майна, відповідачем - особа, яка незаконно володіє майном, тобто заволоділа ним без достатньої правової підстави.

Предметом віндикаційного позову є вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння. Предметом доказування у справах за такими позовами є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-то обставини, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, у тому числі не з його волі, перебування його в натурі у відповідача тощо. Власник вправі витребувати своє майно від особи, у якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні.

Вказаний спосіб захисту орієнтований на захист безпосередньо права власності і не пов`язаний з будь-якими конкретними зобов`язаннями між власником і порушником.

Зазначені у позовній заяві підстави повинні підтверджувати право власності позивача на витребуване майно, факт вибуття його з володіння, наявність спірного майна у незаконному володінні відповідача на час звернення з позовом до суду.

Аналіз норми ст. 388 ЦК України дає підстави вважати, що власник з дотриманням вимог цієї статті може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюгу договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Відповідно до приписів ст. 318, 324 ЦК України, суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу.

Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте такі положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Так, предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування.

Перший протокол, який ратифіковано Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", з огляду на приписи частини 1 статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України, застосовується судами України як частина національного законодавства, тоді як розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка згідно зі статтею 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується українськими судами як джерело права.

У пункті 166 рішення ЄСПЛ "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 вказано, що згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою.

Отже згідно практики Європейського суду з прав людини напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися "значною свободою (полем) розсуду". Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

За приписами статей 4, 5 ЗК України, завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; забезпечення раціонального використання та охорони земель.

Отже, правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної власності, становлять "суспільний", "публічний" інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів прокурора щодо порушення вимог законодавства при прийнятті Головним управліням Держгеокадастру у Київській області наказу № 10-4770/15-18-сг від 29.05.2018, у зв`язку з чим порушено інтереси держави, які полягають в охороні належної Українському народу землі, як національного багатства, а також у збереженні рівності права власності на землю усіх громадян, позаяк Український народ, делегуючи право розпорядження належною йому землею державі в особі відповідних органів, має законні очікування, що ці органи під час такого розпорядження будуть діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В подальшому, після отримання спірної земельної ділянки у власність, 02.08.2018 ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького РНО Київської області Мусієнко М.М. за реєстровим номером 986, відчужено земельну ділянку на користь відповідача - ТОВ "Нива Фарм" (), що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копією договору купівлі-продажу, який додано відповідачем до відзиву.

Таким чином, судом встановлено, що право власності ОСОБА_1 припинено шляхом відчуження такого права на користь ТОВ "Нива Фарм", яке станом на момент звернення з позовом, є власником спірної земельної ділянки, що підтверджується Інформаційною довідкою щодо відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у якій зазначено, що підставою виникнення у відповідача права власності є договір купівлі-продажу земельної ділянки № 986 від 02.08.2018.

Також, судом встановлено, що спірну земельну ділянку Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області надано у власність ОСОБА_1 з порушенням вимог законодавства, подальше відчуження земельної ділянки за кадастровим номером :01:005:0023 на користь ТОВ "Нива Фарм" також відбулось з порушенням вимог законодавства, особою, яка не мала права розпоряджатися відповідною земельною ділянкою.

Таким чином, спірна земельна ділянка вибула з державної власності без достатньої правової підстави, поза волею власника - Українського народу, тоді як видача Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області наказу не свідчить про наявність у держави, яка діє від імені Українського народу, волі на вибуття вказаної землі з державної власності з огляду на неправомірність дій відповідного органу державної влади по передачі цієї землі у власність.

Згідно ст. 387, 388 ЦК України, спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у ТОВ "Нива Фарм" на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, як центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, оскільки набуття земельної ділянки у власність відповідачем відбулось з порушенням вимог ст. 328, 330 ЦК України

Витребування спірної земельної ділянки із володіння ТОВ «Нива Фарм» відповідає критерію законності: здійснюється на підставі норми статті 388 ЦК України у зв`язку з порушенням органом державної влади вимог законодавства, які відповідають вимогам доступності, чіткості, передбачуваності, офіційні тексти зазначених нормативно-правових актів в актуальному стані є публічними та загальнодоступними.

Водночас, "суспільним", "публічним" інтересом звернення прокурора з вимогою витребування спірної земельної ділянки з володіння відповідача у даній справі є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - безоплатної передачі із державного власності у власність громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та рівності усіх громадян на отримання такого права, а також захист суспільного інтересу загалом - права власності Українського народу на землю, шляхом відновлення правового порядку в частині поновлення становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю, а такий захід є пропорційним визначеним цілям - відновлення права власності Українського народу на землі сільськогосподарського призначення та рівність усіх громадян у праві на отримання такої землі у власність.

Враховуючи характер спірних правовідносин і встановлені обставини та правові норми, що підлягають застосуванню, втручання держави в право ТОВ "Нива Фарм" на мирне володіння майном не суперечить критеріям правомірного втручання в це право, закладеним у статті 1 Першого протоколу, у зв`язку з чим відповідні твердження відповідача, викладені у відзиві, про порушення статті 1 Першого протоколу у разі задоволення позову прокурора, є безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, ТОВ «Нива Фарм» в силу укладеного з ОСОБА_1 договору у разі вилучення за рішенням суду земельної ділянки на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу, має право вимагати від продавця відшкодування завданих йому збитків, якщо він не знав або не міг знати про наявність таких підстав (п. 3.4. договору купівлі-продажу від 02.08.2018).

У постанові Великої палати Верховного Суду від 01.10.2019 у справі № 911/2034/16 (провадження № 12-303гс18) викладено правовий висновок відповідно до якого: "вимога про скасування рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, ухваленого на користь фізичної особи, в якої з цього рішення виникли відповідні права та обов`язки, безпосередньо стосується прав та обов`язків цієї особи, тому відповідний спір має розглядатися судом за правилами ЦПК України. Наведене відповідає висновкам, викладеним раніше Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 04.07.2018 року у справі № 361/3009/16-ц, 07.11.2018 року у справах № 488/6211/14-ц та № 488/5027/14-ц, від 30.01.2019 у справі № 485/1472/17, від 15.05.2019 у справах № 522/7636/14-ц та № 469/1346/18, від 26.06.2019 у справі № 911/2258/18, від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17, відступати від яких немає правових підстав.".

Разом з тим, у постанові Великої палати Верховного Суду від 01.10.2019 у справі № 911/2034/16 (провадження № 12-303гс18) також зазначено, що: "власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюгу договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є необхідним. Подібні за змістом висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункті 86) та від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (пункт 38).".

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №911/1050/19 (п. 23).

Що стосується доводів відповідача про передчасність звернення прокурором з позовною вимогою про витребування спірної земельної ділянки, то суд оцінює їх критично, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи незаконність рішення органу державної влади - наказу від 29.05.2018 № № 10-4770/15-18-сг, прокурор вимоги про визнання його недійсним не заявляє, оскільки стверджує, що таке рішення за умови його невідповідності закону не тягне правових наслідків, на які воно спрямоване. При цьому прокурор просить суд врахувати правову позицію, викладену у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 26.06.2019 у справі № 911/2258/18 та від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17.

При цьому, судом враховано, що позивач у межах розгляду справи про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність зазначеного наказу, без заявлення вимоги про визнання його недійсним, оскільки такий наказ за умови його невідповідності закону не тягне правових наслідків, на які він спрямований. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18.

З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та витребування земельної ділянки (кадастровий номер :01:005:0023 площею 2,0000 га) у ТОВ «Нива Фарм» на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, як центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, у зв`язку з тим, що спірна земельна ділянка вибула з державної власності поза волею власника - Українського народу, а, подальше відчуження та набуття її у власність ТОВ "Нива Фарм" відбулось з порушенням вимог ст. 328, 330 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати на оплату позову судовим збором, понесені прокурором, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача у розмірі 1921, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 74-79, 81, 129, 232, 233, 236- 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов Заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до Товариства з обмеженою відповідальністю "НИВА ФАРМ" за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Київській області та ОСОБА_1 про витребування з незаконного володіння земельної ділянки задовольнити.

2. Витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива Фарм" (08420, Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н, с. Переяславське, вул. Привокзальна, буд. 2, ) на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 3, ) земельну ділянку площею 2, 0000 га кадастровий номер :01:005:0023 для ведення особистого селянського господарства на території Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива Фарм" (08420, Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н, с. Переяславське, вул. Привокзальна, буд. 2, ) на користь прокуратури Чернігівської області (14000, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, 9, ідентифікаційний код 02910114) 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн 00 коп судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією про дане судове рішення учасники справи можуть ознайомитися на сайті: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 18.11.2020.

Суддя В.М. Антонова