ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року

м. Київ

Справа № 914/167/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства "Оксі Банк"

на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 08.09.2020

(судді Якімець Г.Г., Бойко С.М., Бонк Т.Б.) у справі № 914/167/20

за позовом Акціонерного товариства "Оксі Банк"

до Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Львівська міська рада

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Львівське комунальне підприємство "Рембуд"

про визнання договору суборенди договором оренди та зобов`язання укласти договір оренди на новий термін,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство "Оксі Банк" звернулось до господарського суду з позовом до Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Львівської міської ради та третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Львівського комунального підприємства Рембуд про визнання договору суборенди договором оренди та зобов`язання укласти договір оренди на новий термін.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.08.2020 в позові відмовлено.

Позивач оскаржив вказане рішення в апеляційному порядку, однак ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.09.2020 його скаргу повернуто без розгляду.

Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що подану апеляційну скаргу підписано представником Акціонерного товариства "Оксі Банк" Гончаровим Ігорем, однак до матеріалів апеляційної скарги не додано доказів, що підтверджують наявність у вказаної особи процесуальної дієздатності щодо підписання апеляційної скарги від імені АТ "Оксі Банк".

Не погоджуючись із висновками апеляційного господарського суду, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 08.09.2020, а справу передати на розгляд до Західного апеляційного господарського суду.

Скаржник вважає оскаржувану ухвалу у справі постановленою із порушенням норм процесуального права; стверджує, що апеляційну скаргу підписано Гончаровим І.В. - членом правління, директором Департаменту юридичної роботи та захисту інтересів банку, який мав право на підписання апеляційної скарги в порядку самопредставництва.

Переглянувши оскаржену у справі ухвалу суду апеляційної інстанції, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши наявні матеріали справи щодо правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що правові підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги встановлені у статті 258 зазначеного Кодексу, згідно з пунктом 1 частини 3 якої до апеляційної скарги додається довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень.

Як встановлено судом апеляційної інстанції від імені АТ "Оксі Банк" апеляційна скарга підписана його представником Ігорем Гончаровим.

На підтвердження повноважень вказаної особи до апеляційної скарги долучено копію довіреності від 30 січня 2019 року, яка видана строком на 3 роки і дійсна по 29 січня 2022 року включно.

Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ця апеляційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати, оскільки до матеріалів апеляційної скарги не було додано доказів, що підтверджують існування у особи, яка підписала скаргу - представника Ігоря Гончарова - статусу адвоката.

Так, судом встановлено, що за даними Єдиного реєстру адвокатів України, право на заняття адвокатською діяльністю Гончарова Ігоря Володимировича зупинено згідно з пунктом 1 частини 1 статті 31 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" з 01 березня 2019 року на підставі заяви адвоката (https://erau.unba.org.ua/profile/21659). Відомості щодо поновлення права, станом на час звернення до суду з апеляційною скаргою, на заняття адвокатською діяльністю вказаним адвокатом в Реєстрі відсутні. Поряд з тим, такі докази не долучено і до апеляційної скарги.

Отже, за висновком суду апеляційної інстанції, апеляційну скаргу підписано особою, яка не має процесуальної дієздатності щодо підписання апеляційної скарги від імені АТ "Оксі Банк", тому апеляційна скарга підлягає поверненню на підставі пункту 1 частини 5 статті 260 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що згідно з положеннями частин 1, 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

У частині 1 статті 58 цього Кодексу унормовано, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до підпункту 11 пункту 161 Розділу ХV "Перехідні положення" Конституції України з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" представництво відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1311 та статті 1312 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Отже, представництво інтересів позивача у цій справі може здійснювати адвокат як представник або керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) в порядку самопредставництва.

Згідно з частиною 9 статті 60 Господарського процесуального кодексу України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Таким чином, представництво інтересів позивача у цій справі може здійснювати не тільки адвокат як представник, але і інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) в порядку самопредставництва.

За змістом пункту 1 частини 5 статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції якщо апеляційну скаргу подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано, або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Зі змісту апеляційної скарги позивача вбачається, що її підписантом не зазначено свого посадового становища, натомість вказано, що Ігор Гончаров є представником АТ "Оксі Банк". Не містить вказівки на посадове становище і наявна у справі довіреність на ім`я Гончарова І.В., досліджена та відхилена судом апеляційної інстанції в якості достатнього доказу наявності процесуальної дієздатності.

Колегія суддів погоджується, що повертаючи апеляційну скаргу без розгляду на підставі пункту 1 частини 5 статті 260 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції не скористався наявними повноваженнями щодо залишення скарги без руху на підставі статті 174, частини 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України для усунення недоліків (надання відповідних документів (зокрема, статут, положення), передбачених вимогами процесуального законодавства (частина 3 статті 56 цього Кодексу).

Разом з тим, колегія суддів касаційного суду приймає до уваги, що відповідно до частини 8 статті 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Як свідчать матеріали справи, в подальшому ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 28.09.2020 позивачу поновлено строк на апеляційне оскарження рішення та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача.

Отже, в даному спорі не наступило жодних негативних наслідків недопуску скаржника до суду апеляційної інстанції.

У справі "Пелевін проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (див., наприклад, рішення у справі "Делкурт проти Бельгії", від 17.01.1970, пункт 25). Суд повторює, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див., наприклад, рішення у справі "Ашінгдан проти Сполученого Королівства", від 28.05.1985, пункт 57, Серія А, №93, та Рішення ЄСПЛ від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України").

Отже, скаржнику не було відмовлено в доступі до правосуддя та не обмежено право на суд в розумінні положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 06.03.2020 під час перегляду ухвали апеляційного суду у справі № 5019/592/12.

З огляду на те, що підписуючи апеляційну скаргу, Ігор Гончаров зазначив, що він є представником позивача, однак не зазначив свого посадового становища, не вказав про те, що він діє в порядку самопредставництва, не надав достатніх доказів на підтвердження свого посадового становища та наявності необхідного обсягу повноважень, а також з огляду на відсутність порушення процесуальних норм, які б зумовили прийняття апеляційним судом незаконної (необґрунтованої) ухвали та позбавили позивача права апеляційного оскарження рішення місцевого суду у даній справі, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав скасування оскаржуваної ухвали та, відповідно, для задоволення вимог скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Оксі Банк" залишити без задоволення.

Ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 08.09.2020 у справі № 914/167/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяМогил С.К.
Судді:Волковицька Н.О.
Случ О.В.