СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"23" листопада 2020 р. Справа № 922/2183/20

Суддя Склярук О.І.,

розглянувши апеляційну скаргу відповідача за вх. №3138 Х/1 на рішення Господарського суду Харківської області від "22" жовтня 2020 р. (повний текст складено 26.10.2020, суддя Погорелова О.В.) у справі № 922/2183/20

за позовом Комунального підприємства "Харківський міський центр фізичного здоров`я населення "Спорт для всіх", м. Харків,

до Державного підприємства "Харків-Арена", м.Харків,

про звільнення земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 22.10.2020 у справі №922/2183/20 задоволено позов Комунального підприємства "Харківський міський центр фізичного здоров`я населення "Спорт для всіх" до Державного підприємства "Харків-Арена" про звільнення земельної ділянки.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції рішенням, апелянт звернувся до Східного апеляційного господарського суду зі скаргою.

Перевіривши відповідність апеляційної скарги і доданих до неї документів вимогам ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Порядок та форма звернення з апеляційною скаргою до апеляційного господарського суду визначені главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Пунктом 9 частини 2 статті 258 Господарського процесуального кодексу України до елементів апеляційної скарги відноситься і перелік документів, що додаються, а ч.3 цієї ж статті до їх обов`язкового числа відноситься, зокрема, докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовій збір".

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначений в Господарським процесуальним кодексом України обов`язок заявника при зверненні до суду сплачувати судовий збір. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати позовну заяву (в т.ч. апеляційну скаргу) заявнику.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no.28249/95, від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 статті 8 Закону України "Про судовий збір").

Слід зазначити, що даною статтею передбачено право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення від сплати судового збору, з урахуванням належності поданих стороною доказів неможливості здійснення такої оплати та складного фінансового становища.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Скаржник вказує, що на даний час не має змоги сплатити суму судового збору, у встановленому Законом порядку та розмірі, за звернення до суду з апеляційною скаргою, втім, суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи та подане апелянтом клопотання про відстрочення сплати судового збору, встановив, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження зазначених у апеляційній скарзі обґрунтувань.

Що стосується фінансового стану, колегія суддів зазначає, що сама лише обставина браку вільних обігових коштів на рахунках апелянта не може вважатися підставою для відстрочення сплати судового збору.

За практикою Європейського суду з прав людини принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу (див. Ruiz-Mateos v. Spain, рішення від 23 червня 1993 р., серія A, N 262, с. 25, § 63).

Більш того, принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (див. Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands, рішення від 27 жовтня 1993 р., серія A, N 274 , с. 19, § 33 та Ankerl v. Switzerland, рішення від 23 жовтня 1996 р., Reports 1996-V, стор. 1567-68, § 38).

Крім того, обставини відстрочення від сплати судового збору мають бути доведені належними доказами у їх загальній сукупності.

Враховуючи вищенаведене, клопотання про відстрочення апелянта від сплати судового збору за наведених скаржником обставин та поданих доказів судом апеляційної інстанції відхиляється.

Приписами ч. 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до господарського суду Донецької області з позовною заявою, мав сплатити судовий збір в розмірі 2102, 00 грн.

Отже, станом на дату звернення до суду апеляційної інстанції зі скаргою на оскаржуване рішення апелянт мав сплатити судовий збір у розмірі 3153,00 грн., відповідно до вимог чинного законодавства.

Як свідчать матеріали апеляційної скарги, заявником не додано будь-яких доказів сплати судового збору, що є порушенням приписів статті 258 Господарського процесуального кодексу України.

Викладені вище обставини відповідно до ч. 2 ст. 260 ГПК України є підставою для застосування наслідків, передбачених ст. 174 ГПК України, а саме залишення апеляційної скарги без руху з метою усунення скаржником протягом 10 днів з моменту отримання цієї ухвали недоліків.

Згідно з ч. 6 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України питання про залишення апеляційної скарги без руху вирішується суддею-доповідачем, визначеним в порядку ч. 1 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Державного підприємства "Харків-Арена", м.Харків, на рішення Господарського суду Харківської області від 22.10.2020 у справі №922/2183/20 залишити без руху.

2.Зобов`язати відповідача усунути впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме:

сплатити судовий збір в розмірі 3153,00 грн. та надати до Східного апеляційного господарського суду оригінал платіжного доручення про сплату судового збору за належними реквізитами (https://court.gov.ua/sudytax/);

3.Роз`яснити скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач О.І. Склярук