РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.11.2020Справа № 910/416/20

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., за участю секретаря судового засідання Цубери Ю.Ю., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Смілянський машинобудівний завод"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвагон"

про стягнення заборгованості у розмірі 110 093,00 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: Костишена В.Л. (дов. б/н від 12.11.2018);

від відповідача: Бойко А.В. (ордер серії КВ № 823269 від 18.02.2020).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Смілянський машинобудівний завод" (надалі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвагон" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 110 093,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач після закінчення дії Договору № 1-01/2016 від 01.10.2015 відмовився забирати майно зі зберігання, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з останнього 110 093,00 грн. заборгованості, яка виникла за продовження зберігання майна у період з 01.04.2018 по 10.01.2020 .

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 заяву Приватного акціонерного товариства "Смілянський машинобудівний завод" про забезпечення позову повернуто заявнику.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2020 у справі № 910/416/20 позовну заяву залишено без руху на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення недоліків.

23.01.2020 до суду представником позивача подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

27.01.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2020 у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Смілянський машинобудівний завод" про забезпечення позову відмовлено.

20.02.2020 відповідачем подано до суду клопотання про розгляд справи з викликом учасників процесу та відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач зазначив, що майно, за зберігання якого намагається примусово стягнути Приватне акціонерне товариства "Смілянський машинобудівний завод" знаходиться у останнього проти волі Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвагон", відтак правових підстав здійснювати його оплату у відповідача немає.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2020 вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26.03.2020.

23.03.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, судове засідання, призначене на 26.03.2020 не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2020 призначено підготовче засідання на 09.07.2020.

08.07.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

09.07.2020 розгляд справи було відкладено на 13.08.2020.

10.08.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про описку у позовній заяві та відповідь на відзив. Позивач зазначає, що у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за збереження майна після закінчення Договору зберігання № 1-01/2016 від 01.10.2015 у сумі 110 093,00 грн. за період з 01.04.2019 по 10.01.2020 року. Факт перебування майна за Договором зберігання № 1-01/2016 від 01.10.2015 у місці зберігання (цілісний майновий комплекс) Приватного акціонерного товариства "Смілянський машинобудівний завод" не заперечується сторонами та знаходиться на відповідальному зберіганні позивача.

У судовому засіданні 13.08.2020 представник позивача підтримав заяву про описку в позовній заяві.

Суд, розглянувши подану заяву про описку в позовній заяві, дійшов висновку про її задоволення.

13.08.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено розгляд справи на 17.09.2020.

17.09.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 17.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 22.10.2020.

21.10.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли додаткові пояснення. Відповідач зазначив, що рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.02.2019 року у справі № 925/546/18 позовні вимоги задоволено повністю:

-зобов`язано Приватне акціонерне товариство «Смілянський машинобудівний завод» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Спецвагон» майно, яке знаходиться на відповідальному зберіганні і передане за договором зберігання від 01 жовтня 2015 р. № 1-01/2016 шляхом передачі його Товариству з обмеженою відповідальністю «Спецвагон» у місці зберігання (цілісний майновий комплекс) Приватного акціонерного товариства «Смілянський машинобудівний завод» за адресою: Черкаська область, м. Сміла, вул. Незалежності, буд. 67 на відкритому майданчику поза межами приміщення, де воно зберігається з можливістю його завантажити і вивезти силами Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвагон».

Відповідач зазначає, що не продовжував дію Договору зберігання № 1-01/2016 від 01.10.2015 і намагається повернути своє майно.

У судовому засіданні 22.10.2020 розгляд справи відкладено на 05.11.2020.

04.11.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі, відповідно до яких відповідач просив відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

05.11.2020 до Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 05.11.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.10.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецвагон" (поклажодавець) та Приватним акціонерним товариством "Смілянський машинобудівний завод" (зберігач) укладено Договір зберігання № 1-01/2016 (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1, 1.3, 1.4 Договору поклажодавець зобов`язався передати, а зберігач зобов`язався прийняти на строкове, оплатне зберігання "Перелік обладнання та матеріалів замовника", що міститься в Додатку №1, який є невід`ємною частиною цього Договору. Порядок передачі речей на зберігання: згідно акту приймання-передачі. Місце зберігання речей: вул. Леніна, 67, м. Сміла, ПАТ "Смілянський машинобудівний завод" (у складі цілісного майнового комплексу підприємства).

Пунктом 2.1 договору сторони узгодили, що плата за зберігання обладнання в період з 01.10.2015 по 01.02.2016 становить 51 100,00 грн.

Додатковою угодою № 1 від 01.02.2016 сторони визначили, що плата за зберігання обладнання становить 111 790,00 грн. з 01.10.2015 по 01.07.2016.

Додатковою угодою від 01.07.2016 №2 до Договору сторони доповнили пункт 2.1 підпунктом 2.1.1, яким визначено, що плата за зберігання обладнання з 01.07.2016 станвить 11838,00 грн. на місяць

Повернення речей із зберігання здійснюється на загальних умовах (відповідно до законодавства), якщо сторони за окремою угодою не домовляться про інше.

В подальшому сторони визначали чинність вищезазначеного Договору (п. 4.4) на підставі Додаткових угод до нього: від 05.12.2016 № 3 - до 31 березня 2017 р.; від 20.03.2017 № 4 - до 30 червня 2017 р.; від 30.06.2017 № 5 - до 31 липня 2017 р.; від 31.07.2017 № 6 - до 31 серпня 2017 р.; від 22.08.2017 № 7 - до 30 вересня 2017 р.; від 18.09.2017 № 8 - до 31 жовтня 2017 р.; від 27.10.2017 № 9 - до 30 листопада 2017.

Позивач зазначає, що у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за збереження майна після закінчення Договору зберігання № 1-01/2016 від 01.10.2015 у сумі 110 093,00 грн. за період з 01.04.2019 по 10.01.2020 року, що і стало підставою для звернення до суду.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 ст. 509 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ст. 938 Цивільного кодексу України зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк.

Згідно ст. 946 Цивільного кодексу України плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання. Якщо поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він зобов`язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання.

Відповідно до ст. 948 Цивільного кодексу України поклажодавець зобов`язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання.

Згідно з ст. 949 Цивільного кодексу України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей. Зберігач зобов`язаний передати плоди та доходи, які були ним одержані від речі.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, що учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів чи договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Отже обов`язку поклажодавця забрати річ кореспондується обов`язок зберігача повернути річ, що у нього перебуває на зберіганні.

Відповідно до ст. 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання. Боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.02.2019 у справі №925/546/18 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвагон" - задоволено повністю. Зобов`язано Приватне акціонерне товариство "Смілянський машинобудівний завод" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Спецвагон" майно, яке знаходиться на відповідальному зберіганні і передане за Договором зберігання від 01.10.2015 №1-01/2016 шляхом передачі його Товариству з обмеженою відповідальністю "Спецвагон".

Зокрема рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.02.2019 № 925/546/18 встановлено, що: "З матеріалів справи вбачається, що після закінчення строку дії Договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецвагон" неодноразово здійснювало дії, направленні на повернення майна, а саме Приватному акціонерному товариству "Смілянський машинобудівний завод" направлялись листи з вимогою вирішити організаційні питання для вивантаження майна та його демонтажу: від 28.11.2017 № 28/11-1; від 11.12.2017 №11/12-1; від 26.12.2017 № 26/12-1; від 10.01.2018 № 10/01-2; від 26.01.2018 № 26/01-1; від 31.01.2018 № 31/01-1; від 07.02.2018 № 07/02; від 12.02.2018 № 12-1; від 21.02.2018 № 12/02-1; від 27.03.2018 № 27/03-1; від 11.04.2018 № 11/04.

У період з 09.02.2018 по 25.04.2018 Приватне акціонерне товариство "Смілянський машинобудівний завод" листами повідомляло Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецвагон" про неможливість технічного вирішення демонтажу через різні технічні причини, які відбуваються на території заводу, а також недопущення представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвагон" на територію, де зберігається майно.

Вищевказаний факт підтверджується Актом недопущення представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвагон" до об`єктів зберігання від 25.04.2018 за № 3. Внаслідок чого, представниками позивача було викликано поліцію, що підтверджується талоном-повідомленням від 25.04.2018 № 748".

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 05.08.2019 відкрито виконавче провадження ВП № 59694599 з виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 08.07.2019 у справі № 925/546/18.

Постановою заступника начальника відділу Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 21.11.2019, у зв`язку з наявністю обставин, що ускладнюють виконання рішення та з метою забезпечення належного виконання виконавчого провадження утворено виконавчу групу.

26.11.2019 постановою державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 26.11.2019 за невиконання рішення суду та ігнорування законних вимог державного виконавця на Приватне акціонерне товариство "Смілянський машинобудівний завод" накладено штраф.

Відповідно до Акту державного виконавця від 17.12.2019 представник позивача передав, а представник відповідача прийняв частину майна згідно наказу Господарського суду Черкаської області від 08.07.2019 у справі № 925/546/18.

Згідно вимоги державного виконавця № 1357 від 11.01.2020 державний виконавець вимагав забезпечити передачу майна, визначеного наказом Господарського суду Черкаської області № 925/546/18 від 08.07.2019 на 16.01.2020.

Згідно Акту державного виконавця від 16.01.2020 представник позивача передав, а представник відповідача прийняв частину майна згідно наказу Господарського суду Черкаської області від 08.07.2019 у справі № 925/546/18.

Відповідно до Акту державного виконавця від 28.01.2020 передача майна, визначеного наказом Господарського суду Черкаської області від 08.07.2019 у справі № 925/546/18 не відбулась.

Відповідно до вимоги Головного державного д виконавця № 29811 від 09.10.2020 у рамках виконавчого провадження № 59694599 від 05.08.2019 з примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 08.07.2019 у справі № 925/546/18 державний виконавець вимагав забезпечити передачу майна, визначеного наказом Господарського суду Черкаської області № 925/546/18 від 08.07.2019, за межами приміщення, де воно зберігається з наданням представникам Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвагон» можливості його подальшого завантаження і вивезення з території Приватного акціонерного товариства «Смілянський машинобудівний завод» в строк до 23.10.2020.

Згідно з Актом державного виконавця від 26.10.2020 при виході за адресою, що зазначена у виконавчому документі. а саме: вул. Незалежності, 67, м. Сміла, Приватне акціонерне товариство «Смілянський машинобудівний завод» зачинений, на стук у двері не відчинили, у зв`язку з чим неможливо перевірити виконання наказу Господарського суду Черкаської області № 925/546/18 від 08.07.2019.

Головним державним виконавцем винесено вимогу № 3147 від 26.10.2020 про забезпечення передачі майна, визначеного наказом Господарського суду Черкаської області № 925/546/18 від 08.07.2019, за межами приміщення, де воно зберігається з наданням представникам Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвагон» можливості його подальшого завантаження і вивезення з території Приватного акціонерного товариства «Смілянський машинобудівний завод».

Станом на день розгляду справи доказів повернення майна у повному обсязі за вищевказаним Договором зберігання до суду сторонами не подано.

З матеріалів справи вбачається, що за спірний період (з 01.04.2019 по 10.01.2020 року) відповідачем вчинялися дії щодо повернення майна, а дії зберігача перешкоджають поклажодавцю виконати свій обов`язок забрати річ зі зберігання.

У зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення заборгованість за збереження майна після закінчення Договору зберігання № 1-01/2016 від 01.10.2015 у сумі 110 093,00 грн. за період з 01.04.2019 по 10.01.2020 року є безпідставними та таким, що не підлягають задоволенню, в зв`язку з відсутністю у позивача правових підстав для утримання у себе майна відповідача.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Підсумовуючи наведене вище, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Смілянський машинобудівний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвагон" про стягнення заборгованості у розмірі 110 093,00 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.У позові Приватного акціонерного товариства "Смілянський машинобудівний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвагон" про стягнення заборгованості у розмірі 110 093,00 грн. відмовити повністю.

2.Витрати по сплаті судового збору у розмірі покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23.11.2020

Суддя С. В. Стасюк