ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2020 Справа № 917/1362/20

м. Полтава

за позовною заявою UKR DAN ТОВ, Румунія, село Шрефанешть, вулиця Лібертецій (Свободи), № 3, перший поверх, корпус 17, під`їзд В, квартира, 7, повіт Ільфов; адреса для листування: вул. Пішонівська, 22/2, кв. 95, м. Одеса, 65056

до Товариства з обмеженою відповідальністю Солодкий кошик, вул. Петра Лубенського, 13, м. Лубни, Полтавська область, 37500

про стягнення 7 791,28 доларів США,

Суддя Пушко І.І.

Секретар судового засідання Квіта О.Т.

Представники сторін в судове засідання не викликались, справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до ст. 247 ГПК України.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення 7 791,28 доларів США, з яких 7 709,23 доларів США заборгованості за договором про переведення боргу від 07.11.2020 та 82,05 доларів США 3% річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач не виконав умови укладеного між сторонами договору про переведення боргу від 07.11.2020 в частині своєчасної сплати боргу.

Ухвалою від 25.08.2020 позовна заява була залишена без руху з підстав невиконання позивачем вимог п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України (а.с. 52-53).

Позивач в термін, визначений судом, усунув недоліки позовної заяви та ухвалою від 09.09.2020 (а.с. 66-67) суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов - не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали, та для подання заперечень до 3 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Ухвала суду від 09.09.2020 направлялась позивачу за адресою листування, зазначеною ним в позовній заяві (вул. Пішонівська, 22/2, кв. 95, м. Одеса, 65056) та повернулась до суду із відміткою поштового працівника «неправильно зазначена (відсутня) адреса» (а.с. 68-71).

Ухвала суду від 09.09.2020 направлялась відповідачу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 51) та повернулась до суду із відміткою поштового працівника «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 72-75).

Крім того, зазначена ухвала була своєчасно розміщена судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідач відзив на позов не надав. Відповідно до п. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Позивач є юридичною особою, зареєстрованою згідно з законодавством Румунії, що підтверджується сертифікатом реєстрації серія В № 3419057, дата видачі 29.03.2018 (а.с. 26-27).

28.03.2017 в м. Лубни між позивачем (далі позивач, Покупець) та ТОВ «Саната 777», м. Лубни, Україна (далі Продавець) було укладено контракт №2 (далі Контракт, а.с. 40-46), відповідно до п. 1.1 якого Продавець зобов`язався поставити Покупцю, а Покупець прийняти та оплатити продукцію в асортименті та по цінам, зазначеним в специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Контракту .

П. 1 додаткової угоди до Контракту, укладеної 31.12.2017 (а.с. 39), строк дії Контракту було продовжено до 31.12.2018р.

П. 2.7 Контракту передбачено, що Покупець здійснює 100% попередньої оплати за товар згідно узгодженої сторонами специфікації. Оплата здійснюється в доларах США або євро на рахунок Продавця.

Відповідно до зазначених умов Контракту, позивачем було здійснено попередню оплату на рахунок Продавця в розмірі 10 000 доларів США, що підтверджується копією платіжного доручення від 25.07.2017 (а.с. 37-38).

Продавцем згідно специфікації №6 від 02.03.2017 (а.с. 36) була здійснена поставка товару на суму 2 290,77 доларів США, що підтверджується видатковою накладною № 6 від 15.03.2017 (а.с. 35).

Поставка товару на залишок попередньої оплати в розмірі 7 709,23 доларів США в строк, визначений п. 10.4 Контракту (в редакції, внесеній додатковою угодою від 31.12.2017), тобто до 31.12.2018, здійснена продавцем не була.

Наявність заборгованості Продавця щодо повернення попередньої оплати підтверджується також листом ТОВ «Саната 777» від 19.11.2018 №83 (а.с. 33).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 32 Закону України «Про міжнародне приватне право», зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами, якщо інше не передбачено законом. У разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний зв`язок із правочином.

Ч. 3 вказаної вище статті передбачає, якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно пов`язаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про міжнародне приватне право», у разі відсутності згоди сторін договору про вибір права, що підлягає застосуванню до договору, застосовується право відповідно до частин другої і третьої статті 32 цього Закону, при цьому стороною, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, є продавець - за договором купівлі-продажу.

Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню матеріальне право України.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

07.11.2019 між ТОВ «Саната 777» (первісним боржником), відповідачем (новим боржником) та позивачем (кредитором) було укладено договір про переведення боргу (далі Договір, а.с. 31-32)

Відповідно до п.п. 1, 2 зазначеного Договору встановлено, що ним регулюються відносини, пов`язані із заміною зобов`язаної сторони (первісного боржника) в зобов`язанні, що виникає з передоплати за кондитерські вироби згідно Контракту № 2 від 28.03.2017, укладеного між первісним боржником та кредитором. Первісний боржник переводить на нового боржника борг (грошове зобов`язання) в розмірі 7709,23 доларів США, який виник на підставі Контракту, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків між кредитором та первісним боржником та є невід`ємною частиною цього Договору. Новий боржник зобов`язаний сплатити борг в розмірі 7709,23 доларів США кредитору.

П. 9 Договору передбачено, що він вступає в дію з 07.11.2019 і визначається часом, достатнім для реального та належного виконання цього договору сторонами, а саме 4009,23 доларів США до 01.03.2020 та 3700,00 доларів США до 07.05.2020.

Відповідно до п. 10 договору, до спірних правовідносин, які витікають з його умов, застосовується законодавство України.

Згідно з ч. 1 ст. 520 ЦК України, боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідач не надав доказів виконання умов договору в частині повернення попередньої оплати в розмірі та в строки, визначені в п. 9 Договору.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення 7709,23 доларів США визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Позивачем на підставі ст. 625 ЦК України заявлено до стягнення з відповідача 82,05 доларів США 3% річних, нарахованих за період з 02.03.2020 по 10.08.2020.

Відповідно до правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.01.2019 № 464/3790/16-ц, оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Враховуючи викладене, Великою Палатою Верховного Суду висловлена правова позиція про обґрунтованість нарахувань 3% річних в іноземній валюті на заборгованість, виражену в іноземній валюті.

При перевірці розрахунку заявлених вимог в частині стягнення 82,05 доларів США 3% річних суд не виявив завищення їх розміру з боку позивача, а тому вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню повністю.

Враховуючи викладене, заявлені позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України,

Судові витрати, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача в сумі 3225,67 грн. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Солодкий кошик (вул. Петра Лубенського, 13, м. Лубни, Полтавська область, 37500, ) на користь UKR DAN ТОВ (Румунія, село Шрефанешть, вулиця Лібертецій (Свободи), № 3, перший поверх, корпус 17, під`їзд В, квартира, 7, повіт Ільфов; адреса для листування: вул. Пішонівська, 22/2, кв. 95, м. Одеса, 65056, ідентифікаційний код юридичної особи 35506923) 7709,23 доларів США основного боргу, 82,05 доларів США 3% річних, 3225,67 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

4. Копію рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Пушко І.І.