ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"19" листопада 2020 р. м. Ужгород Справа № 907/821/19

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши справу

за позовом Державного навчального закладу Ужгородський центр професійно-технічної освіти, м. Ужгород

та третіх осіб на стороні позивача без самостійних вимог щодо предмета спору:

третя особа 1 - Міністерство освіти і науки України, м. Київ

третя особа 2 - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області, м. Ужгород

до відповідача 1 Товариства з додатковою відповідальністю Виробничо-торгове підприємство, м. Ужгород

до відповідача 2 Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, м. Ужгород

про визнання недійсним та скасування рішення ради в частині та зобов`язання передати майно

секретар судового засідання Корольчук М.М.

За участю представників сторін:

від позивача не з`явився;

від третьої особи 1 не з`явився;

від третьої особи 2 не з`явився;

від відповідача 1 - Сорокін Е.О., директор, Шимчишина Н М., заступник директора, Субота М.І., ордер ОА № 1006840 від 25.02.2020

від відповідача 2 Гончарук А.Р., представ. за дов. №03-22/19 від 03.01.2020;

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить частково визнати недійсним та скасувати рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 20.07.2011 року № 266 та від 21.09.2011 року № 335, а також Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САС № 190868, видане 27.09.2011 Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради Товариству з додатковою відповідальністю Виробничо-торгове підприємство на склад загальною площею 149,5 м.кв, який розміщений за адресою: м. Ужгород, вул. Бородіна, l4 та зазначений в плані будівлі під літерою Е. Іншою вимогою є зобов`язати відповідача 1 - Товариство з додатковою відповідальністю Виробничо-торгове підприємство передати зазначений склад як державне майно його балансоутримувачу - Державному навчальному закладу Ужгородський центр професійно-технічної освіти. Позов заявлено на підставі статей 41 Конституції України, ст. 231, 326 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 05 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі третіх осіб.

У справі проведено підготовче провадження, за наслідками якого справу призначено до розгляду по суті на 1911.2020(ухвала суду від 20.10.2020 № 97/821/19).

У призначене судове засідання по розгляду справи по суті позивач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Заяв, клопотань через канцелярію суду, в т. ч. і про розгляд справи без участі його уповноваженого представника, від нього не надходило.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ГПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

За приписами п. 2 ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, і разом з тим учасники справи зобов`язані з`явитися за викликом суду в судове засідання, якщо їх явка визнана обов`язковою.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, сторони (позивачі та відповідачі) також мають ще коло прав і обов`язків, передбачених ст. 46 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 ГПК України в разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Аналізуючи зміст наведених норм процесуального закону, суд дійшов висновку, що обов`язковими умовами для застосування передбачених ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

Судом взято до уваги також і те, що в разі відсутності в позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами ст. ст. 202, 226 ГПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.

При цьому у разі подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд відповідно до вимог ст.ст. 120, 121 ГПК України може визнати явку позивача обов`язковою та викликати його у судове засідання.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Отже, у випадку якщо позивач має намір взяти участь у судовому засіданні, однак не має можливості взяти участь у першому засіданні, він має повідомити суд про причини неявки і у випадку визнання таких причин поважними, суд може відкласти розгляд справи.

Оскільки позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, однак у судове засідання, призначене на 19.11.2020, не з`явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, а також не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, для залишення позову без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12 липня 2007 року).

Отже, залишення позовної заяви без розгляду через неявку позивача у судове засідання у разі ненадання ним заяви про розгляд справи за його відсутності не призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові № 910/16978/19 від 05 червня 2020 року .

Керуючись ст. 13, п. 5 ч. 1 ст. 226, ст. ст. 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Державного навчального закладу Ужгородський центр професійно-технічної освіти, м. Ужгород - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, він має право звернутися до суду повторно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч.1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 19.11.2020

Суддя Л.В. Андрейчук