номер провадження справи 17/144/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2020 Справа № 908/2320/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсуна В.Л. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовною заявою: товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», 01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 15/2

до відповідача: приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», 69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 97-А

про стягнення 29 299,98 грн.

без повідомлення (без виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області від товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (ТДВ «Експрес Страхування») надійшла позовна заява за вих. від 04.09.20 № 5163/07-3.19.3095 про стягнення з приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (ПрАТ «УАСК АСКА») 27 784,00 грн. відшкодування, 1236,86 грн. пені, 280,12 грн. 3 % річних.

Позовна заява обґрунтована приписами ст. ст. 524, 525, 527, 530, 533, 625, 979, 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст. 22, 33-37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 9, 16, 25, 27 Закону України «Про страхування», ст. 193 ГК України, а також тим, що до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Крім того, з підстав прострочення відповідачем грошового зобов`язання по виплаті страхового відшкодування, позивачем заявлено до стягнення 1236,86 грн. пені та 280,12 грн. 3 % річних.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.20 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою суду від 14.09.20 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2320/20 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи. Зокрема, вказаною ухвалою суду визначено відповідачу строк для подання до суду: клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін (за необхідності) та відзиву на позов, із доказами, та документами, що підтверджують надіслання відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи (листом з описом вкладення) - протягом 15 днів з дня вручення цієї ухвали.

Згідно з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, представником позивача копію ухвали про відкриття провадження у цій справі отримано 25.09.20. та представником відповідача 17.09.20.

Отже, сторони належним чином повідомленні про розгляд спору у справі № 908/2230/20 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та про необхідність вчинення процесуальних дій кожною із сторін у строки встановлені ухвалою від 14.09.20 по цій справі.

Частиною 1 ст. 252 ГПК України визначено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.2 ст. 252 ГПК України).

Згідно із ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем не надано до суду у строк визначений ГПК України відзиву на позовну заяву, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для вирішення спору у справі за наявними матеріалами.

Спір у цій справі розглянуто у межах строку визначеного ст. 248 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

20.06.19 між товариством з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (страховик) і ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави № 202.19.2469341 (далі - договір добровільного страхування), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням застрахованим на умовах даного договору транспортним засобом (ТЗ) Kia/Sportage, 2019 року випуску, державний номер НОМЕР_1 .

01.11.19 о 10:05 год. у місті Києві по вул. Соломянська, 4 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю: застрахованого транспортного засобу Kia/Sportage, 2019 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу «Рено», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.12.19 у справі № 760/30714/19 ОСОБА_2 визнано винною у ДТП, яке відбулось 01.11.19 о 10:05 год. у місті Києві по вул. Солом`янська, 4 та накладено на неї стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Внаслідок цієї ДТП застрахований транспортний засіб Kia/Sportage, 2019 року випуску, державний номер НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень (задня центральна частина), що підтверджується довідкою НПУ про ДТП від 11.12.19 № 5853341/11/5-2019 (ідентифікатор картки в системі НПУ № 816380).

Згідно з висновком ТОВ «Укравтолізинг», вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу (справа № 3.19.3095, дата ДТП 01.11.19) автомобіля Kia/Sportage, 2019 року випуску, державний номер НОМЕР_1 складає 30 675,98 грн.

Відповідно до рахунку від 20.11.19 № Філії «Автоцентр на столичному» ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» загальна вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу «Kia/Sportage, 2019 року випуску, державний номер НОМЕР_1 склала 30 675,98 грн.

Позивачем на підставі договору добровільного страхування від 20.06.19 № 202.19.2469341, заяви про виплату страхового відшкодування від 12.11.19, страхового акту від 28.11.19 №3.19.3095-1 здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 27784,00 грн., що підтверджується, окрім наведеного, платіжним дорученням від 25.11.19 №ЦО05852.

Оскільки на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА» згідно полісу ОСЦПВ № АО4245254 діючий станом 01.11.19, позивач 30.01.20 надіслав на адресу відповідача заяву від 29.01.20 № 644/07-3.19.3711 про виплату страхового відшкодування у розмірі 27 784,00 грн.

Відповідач вказану заяву позивача, згідно з інформацією з веб-сайту Укрпошта, отримав 03.02.2020.

У зв`язку з тим, що відповідач у встановлений строк не перерахував позивачу суму виплаченого позивачем страхового відшкодування, ТДВ «Експрес Страхування» звернулось до суду з вимогою про стягнення з відповідача 27 784,00 грн. відшкодування, 1236,86 грн. пені, 280,12 грн. 3 % річних

Таким чином, між двома страховими компаніями виник спір щодо відшкодування витрат, понесених позивачем у зв`язку із виплатою страхувальнику (потерпілій особі) коштів за договором добровільного майнового страхування.

Вирішуючи спір у цій справі по суті спору суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого (аналогічні правові висновки наведено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.04.18 року у справі № 910/3165/17).

Як вже зазначалось вище, 01.11.19 о 10:05 год. у місті Києві по вул. Солом`янська, 4 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю: застрахованого транспортного засобу Kia/Sportage, 2019 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу «Рено», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 (винуватець ДТП), цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА», згідно полісу № АО4245254.

Наявними у матеріалах цієї справи доказами підтверджується, що позивач, як страховик по договору від 20.06.19 № 202.19.2469341, виплатив страхувальнику страхове відшкодування у сумі 27 784,00 грн. згідно з платіжним дорученням від 25.11.19 № ЦО05852 та звернувся до відповідача, яким застраховано автомобіль, яким керував винуватець ДТП відповідно до постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 09.12.19 у справі № 760/30714/19, з вимогою про відшкодування виплаченої суми страхового відшкодування.

Отже, позивач реалізував своє право кредитора шляхом пред`явлення вимоги до відповідача, оскільки за договором страхування відповідальності (Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») останнє надало згоду на прийняття обов`язку сторони боржника у деліктному зобов`язанні, якщо воно виникне.

Як унормовано ч. 1 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди і т.і.) володіє транспортним засобом, механізмом, ін. об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За приписами ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 % від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (ст. 9 Закону України «Про страхування»).

За змістом ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно з ст. 29 наведеного вище Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до винної у ДТП особи та, оскільки, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Рено», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 , що спричинила зазначене ДТП, станом на час скоєння ДТП була застрахована у відповідача згідно з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії № АО4245254, то останній має відшкодовувати шкоду завдану внаслідок ДТП.

Згідно полісу № АО4245254, ліміт за шкоду заподіяну майну становить 130 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.

Відповідач позовні вимоги не спростував, жодних заперечень (відзиву) проти позову не надав.

З огляду на викладені обставини справи, умови полісу № АО4245254 та положення статей 12, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статей 9, 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України, суд дійшов висновку, що ПрАТ «УАСК «АСКА» повинна була відшкодувати позивачу у встановлений законом строк шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком, у межах суми, що перейшла до позивача з урахуванням того, що франшиза за полісом становить 00,00 грн.

А тому, з підстав викладених вище, судом задовольняються позовні вимоги ТДВ «Експрес Страхування» до ПрАТ «УАСК АСКА» про стягнення 27784,00 грн. виплаченого страхового відшкодування.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положення ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошового зобов`язання, незалежно від підстави їх виникнення договору або делікту.

Чинним цивільним законодавством не визначений строк виконання одним страховиком зобов`язання з відшкодування іншому страховику шкоди, однак цей строк пов`язаний із моментом пред`явлення відповідною особою (в цьому випадку страховиком) зворотної вимоги до відповідача.

Зокрема, приписами ч. 2 ст. 530 ЦК України передбачено, що у випадку, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк з дня пред`явлення вимоги.

Оскільки правовідносини, в яких страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, а також те, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі, також є грошовим зобов`язанням, то враховуючи, що відповідач отримав вимогу позивача (заяву від 29.01.20 № 645/07-3.19.3095) 03.02.20, однак не виплатив суму страхового відшкодування у визначений ст. 530 ЦК України строк, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача (ПрАТ «УАСК АСКА») на користь позивача 280,12 грн. 3 % річних за період з 05.05.20 по 04.09.20.

Як наслідок судом визнаються законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача до відповідача про стягнення 280,12 грн. 3 % річних.

Щодо позовної вимоги про стягнення 1235,86 грн. пені за період з 05.05.20 по 04.09.20, то суд зазначає наступне.

За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня (п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Як вбачається з матеріалів справи, даний господарський спір виник з правовідносин відшкодування шкоди в порядку суброгації, а не з договірних зобов`язань сторін у цій справі.

Законами України «Про страхування» та «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (спеціальними законами), які в окремих випадках застосовуються до спірних правовідносин, не передбачено нарахування неустойки (пені) у разі звернення страхової компанії з регресним позовом чи в порядку суброгації до іншої страхової компанії, відповідальної за шкоду, заподіяну винною у ДТП особою, договірні відносини між сторонами відсутні.

Відповідно до ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання (в тому числі щодо неустойки) вчиняється у письмовій формі.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1 та ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно з п.1 ч.2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Однак, правові підстави для стягнення суми пені відсутні, оскільки розмір пені договором або актом цивільного законодавства у спірних правовідносинах сторін не визначено.

Положення п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не розповсюджується на правовідносини між сторонами у даній справі, оскільки у вищевказаній нормі чітко йдеться про обов`язок страховика сплатити саме на користь страхувальника (потерпілої особи) або ж вигодонабувача пеню в разі прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика.

З огляду на зазначене, господарський суд вважає безпідставними позовні вимоги про стягнення 1235,86 грн. пені з відповідача, а тому вважає, що у їх задоволенні слід відмовити.

Зважаючи на те, що позовну заяву задоволено частково, судовий збір у справі слід розподілити між сторонами пропорційно до задоволених вимог.

Відтак, з відповідача на користь позивача відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються витрати по сплаті судового збору у сумі 2013,34 грн.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем до позовної заяви не надано доказів понесення нею судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 998,00 грн.

Заяви про надання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, сторона позивача до ухвалення рішення по цій справі також не зробила (суду не надіслала).

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми судових витрат на професійну правничу допомогу

Керуючись ст. ст. 11-15, 24, 73-80, 86, 91, 129, 236, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (69095, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 97-А, ) на користь товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 15/2, ) - 27 784 (двадцять сім тисяч сімсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. страхового відшкодування, 280 (двісті вісімдесят) грн. 12 коп. 3 % річних, 2013 (дві тисячі тринадцять) грн. 34 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та пп. 17.5. п. 1 Розділу XI «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ГПК України.

У зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи судом підписано рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Повний текст рішення складено 23.11.20.

Суддя В.Л. Корсун