ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=====================================================================
УХВАЛА

18 листопада 2020 року Справа № 5016/1956/2012(5/74)

м. Миколаїв

Кредитори:

1) Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020);

2) Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області (54017, м. Миколаїв, просп. Центральний, 93);

3) Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (54030, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 24/2);

4) Миколаївський міський центр зайнятості (54001, м. Миколаїв, вул. Нікольська, 68);

5) Жовтнева міжрайонна державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (54050, м. Миколаїв, вул. Торгова, 63-А);

6) Публічне акціонерне товариство Дельта Банк (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б,

поштова адреса: 01014, м. Київ, вул. Дружби Народів, 38);

7) Державне підприємство Державний резервний насіннєвий фонд України (03038, м. Київ, вул. Ямська, 32);

8) Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38, офіс 23)

9) Снігурівське управління водного господарства (57300, Миколаївська область, м. Снігурівка, вул. Центральна (Леніна), 196);

10) Південно-Бузьке басейнове управління водних ресурсів (54030, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 14);

11) Товариство з обмеженою відповідальністю Юрмаш-Універсал (73034, м. Херсон, вул. 200 річчя Херсону, 7, корп. 3, кв. 65);

12) Товариство з обмеженою відповідальністю Українська боргова компанія (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 12);

13) Публічне акціонерне товариство Укрінком (93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Сметаніна, 3-а).

Банкрут: приватна виробничо-торгівельна фірма АГРОДІЛО (54055, м. Миколаїв, вул. Чкалова, 58, кв. 43).

Ліквідатор: арбітражний керуючий Сашин Олександр Андрійович (54001, м. Миколаїв, а/с № 194).

Суддя Давченко Т.М.

при секретарі Говоріній А.Е.

учасники у справі про банкрутство у судове засідання не з`явилися

суть спору: банкрутство Приватної виробничо-торгівельної фірми АГРОДІЛО

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Господарського суду Миколаївської області перебуває справа № 5016/1956/2012(5/74) про банкрутство приватної виробничо-торгівельної фірми (ПВТФ) АГРОДІЛО; постановою від 31.10.2012 визнано ПВТФ АГРОДІЛО банкрутом, відкрито щодо нього ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Сашина О.А.

Ухвалою суду від 10.09.2020 на розгляд у судовому засіданні 18.11.2020 було призначено:

- заява Публічного акціонерного товариства (ПАТ) Дельта Банк від 04.09.2018 № 23.1/2452 про визнання недійсними результатів аукціону з реалізації заставного майна банкрута, проведеного в період 11.12.2014-26.12.2014;

- заява товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) Фінансова компанія Довіра та Гарантія від 25.11.2019 про здійснення в даній справі процесуального правонаступництва в порядку ч. 1 ст. 52 ГПК України, шляхом заміни кредитора - ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю Швидкі фінансові рішення;

- заява (б/н від 06.04.2020) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Український Інноваційний Банк про здійснення процесуального правонаступництва у справі, шляхом заміни кредитора у справі ПАТ Українська інноваційна компанія на належного кредитора ПАТ УКРІНБАНК, в особі фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- заява Товариства з обмеженою відповідальністю Стар Інвестмент Ван (попереднє найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю ЕйПіЕс Україна) (вх. № 4320/20 від 07.04.2020) про правонаступництво шляхом заміни Первісного кредитора - Публічне акціонерне товариство Дельта Банк на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю Стар Інвестмент Ван.

- клопотання ліквідатора ПВТФ «Агроділо» із № 02-01/67/490 від 30.06.2020 про визначення розміру основної грошової винагороди в порядку ст. Кодекс України з процедур банкрутства.

Усі учасники провадження у справі про банкрутство Приватної виробничо-торгівельної фірми АГРОДІЛО, повідомлені належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (Том 21, а.с. 49-74).

Від кредиторів, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, представники в судове засідання 18.11.2020 не з?явились; пояснень, клопотань чи заперечень щодо розгляду судом визначених в ухвалі від 10.09.2020 питань суду не надали.

Ліквідатор у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

При цьому, суд зважає на епідеміологічну ситуацію в країні (різке збільшення захворюваності на території України на хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2), однак, учасники у справі не надали суду будь яких пояснень відсутності їх представників.

В той же час, учасники у справі не позбавлені можливості скористатися вільним доступом до електронного реєстру судових рішень в Україні, в силу статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" та ознайомитися з ухвалами Господарського суду Миколаївської області та визначеними у них датами та часом розгляду даної справи та забезпечити представництво їх інтересів в судових засіданнях.

Разом з тим, ухвалою суду від 10.09.2020 було визнано обов`язковою явку в судове засідання 18.11.2020 ліквідатора та представників ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія, ПАТ УКРІНБАНК та ТОВ Стар Інвестмент Ван. Однак, зважаючи на те, що по перше, сторони не вперше не з`явилися на вимогу суду у засідання 10.09.2020 (ухвали від 15.07.2020, 10.09.2020) та у дане судове засідання, про причини неявки суд не повідомили, по друге, клопотань про проведення засідання у режимі відеоконференції не заявили, по третє, розгляд даної справи здійснюється судом тривалий час, подальше відкладення судового засідання з розгляду заяв та клопотань, призначених на 18.11.2020, призведе до безпідставного затягування розгляду справи та порушення процесуальних прав інших учасників справи про банкрутство ПВТФ «Агроділо».

Окрім зазначеного, суд бере до уваги й те, що процедура банкрутства має строковий характер.

З огляду на викладене, враховуючи тривалий розгляд як справи так і призначених до розгляду у дане судове засідання заяв та клопотань, з метою недопущення подальшого затягування розгляду справи та порушень процесуальних прав учасників справи, господарський суд вважає за доцільне розглянути заяву ПАТ Дельта Банк від 04.09.2018 № 23.1/2452 про визнання недійсними результатів аукціону з реалізації заставного майна банкрута, проведеного в період 11.12.2014-26.12.2014; заяву ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія від 25.11.2019 про здійснення в даній справі процесуального правонаступництва; заяву Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Український Інноваційний Банк про здійснення процесуального правонаступництва у справі; заяву ТОВ Стар Інвестмент Ван (вх. № 4320/20 від 07.04.2020) про правонаступництво; клопотання ліквідатора ПВТФ «Агроділо» № 02-01/67/490 від 30.06.2020 про визначення розміру основної грошової винагороди за наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства , провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення Європейського суду з прав людини "Богонос проти Росії" від 05.02.2004).

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Ухвалою суду від 28.09.2012р. за заявою Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва було порушено провадження у справі №5016/1956/2012 (5/74) про банкрутство Приватної виробничо-торгівельної фірми Агроділо за ознаками ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції, чинній до 19.01.2013р. (відсутній боржник).

Постановою господарського суду Миколаївської області від 31.10.2012 р. ПВТФ Агроділо визнано банкрутом, відносно нього відкрито ліквідаційну процедуру; визнано безспірні вимоги УПФУ в Центральному районі м. Миколаєва в сумі 6746,52 грн.; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Сашина О.А. (ліцензія серія АВ № 600673 від 24.02.2012 р.), якого зобов`язано здійснити ліквідацію боржника відповідно до вимог Закону.

Стосовно заяви ПАТ Дельта Банк про визнання недійсним результатів аукціону

На адресу господарського суду 07.09.2018 від ПАТ Дельта Банк надійшла заява від 04.09.2018 № 23.1/2452 про визнання недійсним результатів аукціону проведеного в період з 11.12.2014 по 26.12.2014 з реалізації частини заставного майна АТ Дельта Банк, а саме майнового комплексу, що розташований за адресою: вул.Степова, 1-А, м.Снігурівка, Миколаївська область, площею 1326,0 кв. м у справі № 5016/1956/2012(5/74) про банкрутство ПВТФ Агроділо та заява від 04.09.2018 б/н про забезпечення позову.

Ухвалами суду від 10.09.2018 задоволено заяву ПАТ Дельта Банк від 04.09.2018 б/н про вжиття заходів забезпечення позову; накладено арешт та заборонено відчуження майнового комплексу, що розташований за адресою: вул.Степова, 1-А, м.Снігурівка, Миколаївська область, площею 1326,0 кв. м.; розгляд заяви про визнання недійсними результатів аукціону призначено на 25.10.2018; залучено до участі у справі, в частині розгляду заяви про визнання недійсними результатів аукціону, як організатора аукціону ТБ Електронні торги України (73025, м.Херсон, вул.Михайловича, 9/33, кв. 7, код 38477370), зобов`язано організатора аукціону надати суду всі документи, які стосуються процедури проведення оскаржуваного аукціону; ліквідатору, організатору аукціону та іншим учасникам провадження у справі про банкрутство у випадку наявності заперечень проти заявлених вимог надати суду відзив по суті заяви на державній мові з посиланням на номер справи, докази на обґрунтування відзиву і заперечень проти заявлених вимог.

На електронну адресу суду 25.10.2018 надійшли заперечення ліквідатора на заяву ПАТ Дельта Банк про визнання недійсним результатів аукціону.

25.10.2018 судове засідання не відбулось, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді.

Ухвалою суду від 06.11.2018 розгляд справи призначено на 06.12.2018, зобов`язано організатора аукціону ТБ Електронні торги України виконати вимоги ухвали суду від 10.09.2018, а саме надати суду всі документи, які стосуються процедури проведення оскаржуваного аукціону (оригінали для огляду в судовому засіданні та належним чином засвідчені копії для залучення до матеріалів справи).

Ухвалою від 06.12.2018 зупинено провадження з розгляду заяви ПАТ Дельта Банк від 04.09.2018 № 23.1/2452 про визнання недійсними результатів аукціону з реалізації заставного майна банкрута, проведеного в період 11.12.2014-26.12.2014 до набрання законної сили судовим рішенням з розгляду скарги ПАТ Дельта Банк від 10.03.2017 № 13.1/132.

Ухвалою від 23.07.2019 (суддя О.В. Ткаченко) у задоволенні скарги ПАТ Дельта-Банк від 14.03.2017 вих. №13.1/132 відмовлено; зазначена ухвала набрала законної сили у порядку, визначеному законодавством, у зв`язку з чим, ухвалою від 11.02.2020 судом поновлено провадження з розгляду заяви публічного акціонерного товариства ПАТ Дельта Банк від 04.09.2018 № 23.1/2452 про визнання недійсними результатів аукціону з реалізації заставного майна банкрута, судове засідання в даній справі призначено на 07.04.2020.

Однак, судове засідання у справі №5016/1956/2012(5/74) призначене на 07.04.2020 не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Давченко Т.М. на лікарняному.

Ухвалою від 15.07.2020 розгляд справи, в т.ч. заяви ПАТ Дельта Банк про визнання недійсними результатів аукціону з реалізації заставного майна банкрута, проведеного в період 11.12.2014-26.12.2014 призначено на 10.09.2020.

У зв`язку із відсутністю учасників провадження у судовому засіданні 10.09.2020 та у зв`язку із наявністю неузгодженостей між учасниками провадження, розгляд справи було відкладено на 18.11.2020.

Як вже зазначалося судом, суд розглядає вказану заяву ПАТ «Дельта Банк» за наявними матеріалами у справі.

Так, із заяви банку вбачається, що 18.02.2013 арбітражним керуючим визнано грошові вимоги ПАТ «Кредитпромбанк» (на підставі КД №02/147/07-КЛТ від 29.08.2007 та №02/116/06-КЛТ від 22.08.2006) в повному обсязі в розмірі 14 885 650,26 та включені до реєстру вимог кредиторів. 26.11.2013 ухвалою Господарського суду Миколаївської області замінено ПАТ «Крєдитпромбанк» на АТ «Дельта Банк». В якості забезпечення за Кредитним договором №02/116/06-КЛТ від 22.09.2006 між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПВТФ «Агроділо» було укладено Іпотечний договір за № 1242 від 02.08.2006 (посвідченого приватним нотаріусом Снігурівського районного нотаріального округу Шульгою Т.В), за яким зобов`язання забезпечуються майновим комплексом, розташованим, за адресою Миколаївська обл., місто Снігурівка, вул. Виноградна 21, площею 4531,0 кв.м., майновим комплексом, розташований Миколаївська область Снігурівський район с. Новопетрівка вул. Степова 1-А , площею 1326,0 кв.м. та майновим комплексом, розташованим за адресою Миколаївська обл., місто Снігурівка, вул. Леніна 4-6 - загальною площею 4706,3 кв.м. За твердженнями Банку, викладеними у заяві, в період з 11.12.2014 по 26.12.2014 було проведено аукціон з продажу частини заставного майна АТ «Дельта Банк», а саме майнового комплексу, що розташований за адресою: вул. Степова, 1-А, м. Снігурівка, Миколаївська область, площею 1326,0 кв.м. Вартість реалізації - 52 226,09 гривень. При цьому Банк посилається на повідомлення про результати аукціону з продажу майна ПВТФ «Агроділо», яке було розміщене на сайті Вищого господарського суду України 29.12.2014 за номером публікації №13097 (Т. 19, а.с. 7). Також Банк стверджує, що кошти від реалізації майна на рахунок банку станом на дату подання цієї заяви не надійшли. Крім того, заявник наголошує, що згоду на відчуження майнового комплексу, розташованого за адресою: Миколаївська область Снігурівський район с. Новопетрівка вул. Степова 1-А він не надавав.

Ліквідатор надав суду заперечення (вих.№ 02-01/218/430/1956-18 від 24.10.2018) на заяву ПАТ Дельта Банк про визнання недійсними результатів аукціону. На спростування тверджень банку ліквідатор зазначив: 1) на аукціоні було реалізоване інше майно, а не майновий комплекс, зазначений у заяві банку та на який накладено арешт ухвалою суду; 2) на вказаному аукціоні було реалізовано лот 117471 інший майновий комплекс, згоду на продаж якого було надано первісним кредитором «Кредитпромбанк»; 3) ТБ Електронні торги України (код 38477370), яка є відповідачем за заявою банку, на дату подання вказаної заяви ліквідована; 4) ліквідатор просить застосувати строк позовної давності до заяви про визнання недійсними результатів аукціону, оскільки останній відбувся з 11.12.2014-26.12.2014, а заяву банком подано лише у вересні 2018 року, тобто після сплину строку позовної давності.

Крім того, 14.03.2017 від кредитора ПАТ Дельта-Банк надійшла скарга від 10.03.2017 № 13.1/132 на дії ліквідатора банкрута, в якій він просить визнати дії ліквідатора Сашина О.А. щодо не визнання кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства Дельта-Банк протиправними, визнати дії ліквідатора Сашина О.А. щодо неперерахування коштів від реалізації заставного майна скаржника неправомірними, визнати кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства Дельта-Банк у сумі 8405726,91 грн. за кредитним договором від 29.08.2007 № 02/147/07-КЛТ у сумі 6428451,35 грн. та за кредитним договором від 22.09.2006 № 02/116/06-КЛТ у сумі 8405726,91 грн. з розподілом черговості задоволення кредиторських вимог відповідно до Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, зобов`язати ліквідатора Сашина О.А. перерахувати кошти, за результатами проведеного аукціону з продажу майна банкрута, призначеного на 11.12.2014-26.12.2014, - майнового комплексу, що розташований за адресою: вул. Степова, 1-А, м. Снігурівка, Миколаївська область згідно іпотечного договору від 02.08.2006 № 1242, посвідченого приватним нотаріусом Снігурівського районного нотаріального округу Шульгою Т.В. на рахунок АТ Дельта Банк за реквізитами, вказаними у листі від 10.03.2017 № 13.1/131.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 13.03.2018 у справі № 5016/1956/2012(5/74) провадження по скарзі Публічного акціонерного товариства Дельта Банк від 10.03.2017 № 13.1/132 на дії ліквідатора закрито.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.05.18 у справі № 5016/1956/2012(5/74) скасовано ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 13.03.2018 про закриття провадження по скарзі Публічного акціонерного товариства Дельта Банк від 10.03.2017 № 13.1/132 на дії ліквідатора, скаргу Публічного акціонерного товариства Дельта Банк від 14.03.2017 (від 10.03.2017 вих. № 13.1/132) передано на розгляд Господарського суду Миколаївської області.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Миколаївської області №119 від 12.06.2018 призначено повторний автоматизований розподіл скарги на дії ліквідатора у справі № 5016/1956/2012(5/74).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи від 12.06.2018 для розгляду скарги на дії ліквідатора головуючим у справі призначено суддю Ткаченка О.В.

Ухвалою суду від 14.06.2018 справу № 5016/1956/2012(5/74) в частині розгляду скарги Публічного акціонерного товариства Дельта Банк на дії ліквідатора (від 10.03.2017 вих. № 13.1/132) прийнято до свого провадження суддею Ткаченком О.В.

Викладені доводи ПАТ Дельта Банк у заяві про визнання недійсними результатів аукціону заявлені Банком і у скарзі на дії ліквідатора, яка розглядалася іншим складом суду. При розгляді скарги, зокрема, розглядалося питання щодо не визнання ліквідатором кредиторських вимог ПАТ Дельта Банк до ПВТФ Агроділо.

Оскільки результати розгляду вказаної скарги суддею Ткаченко О.В. могли вплинути на вирішення питання щодо наявності або відсутності грошових вимог банку (заявника) у даній справі, а отже на наявність чи відсутність процесуального статусу Публічного акціонерного товариства Дельта Банк як сторони (кредитора) у справі про визнання недійсними результатів аукціону, ухвалою суду від 06.12.2018 (суддя Давченко Т.М.) зупинено розгляд вказаної заяви Банку.

За результатами розгляду скарги, суддею Ткаченко О.В. 23.07.2019 винесено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні скарги ПАТ «Дельта-Банк» від 14.03.2017р. вих. №13.1/132.

Вказана ухвала набрала законної сили та станом на 18.11.2020 є чинною.

При розгляді скарги, судом було встановлено, що заборгованість банкрута перед банком за кредитними договорами була переведена на інших осіб, тому ліквідатором було відмовлено у визнанні грошових вимог за вказаними кредитними договорами, про що направлено банку відповідне повідомлення. При цьому судом було взято до уваги те, що банк з моменту продажу майна банкрута (грудень 2014 року) до подання у березні 2017 року взагалі не висував жодних вимог суду або ліквідатору щодо перерахування коштів, отриманих від продажу майна банкрута та не заявляв, що він є забезпеченим кредитором у даній справі, а також не оскаржував жодним визначеної ліквідатором черговості задоволення вимог банку, хоча банк був належним чином обізнаний про складений ліквідатором реєстр вимог кредиторів, про здійснення ним продажу майна банкрута та про розподіл коштів, отриманих за результатом такого продажу. Розглядаючи скаргу судом було взято до уваги й висновок суду, викладений в ухвалі від 14.09.2016, щодо відсутності правових підстав для визнання грошових вимог банку до банкрута у сумі 14885650,26 грн.

За таких обставин, заявник (позивач) ПАТ «Дельта-Банк» не є а ні кредитором, а ні учасником провадження у справі про банкрутство, і результати аукціону жодним чином не впливають на його права та обов`язки.

На момент проведення аукціону правовідносини з реалізації майна банкрута регулювалися Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній з 18.01.2013). Так, ч. 3 ст. 55 вказаного Закону передбачено, що результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними, а визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу, тобто відновлення прав боржника на реалізоване з торгів майно та надалі організацію нового аукціону, за результатами якого майно буде продане за найвищою ціною.

Вимагати визнання недійсним результатів аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть боржник (зокрема, арбітражний керуючий від імені боржника), кредитори, зареєстровані учасники аукціону, особи, які вважають себе власниками майна, що виставляється на аукціон.

Інші особи, які бажали взяти участь в аукціоні, але не були зареєстровані і, відповідно, не змогли бути його учасниками, не мають права оскаржувати результати аукціону шляхом пред`явлення вимоги про визнання недійсними результатів аукціону.

У своїй заяві Банк вважає себе кредитором банкрута, однак це спростовується висновками суду, викладеними в ухвалі від 23.07.2019 та 14.09.2016.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Ухвала суду є видом судового рішення (ст. 232 ГПК України).

Після винесення зазначеного судового рішення, Банк не надав суду жодних заяв, клопотань, пояснень щодо його права на оскарження результатів аукціону.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, ПАТ «Дельта-Банк» не доведено ані доказами, ані доводами права на звернення до суду із заявою про визнання недійсними результатів аукціону з реалізації заставного майна банкрута, проведеного в період 11.12.2014-26.12.2014.

За таких обставин, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог ПАТ «Дельта Банк», викладених у заяві від 04.09.2018 № 23.1/2452 про визнання недійсним результатів аукціону.

Стосовно заяви ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія про заміну кредитора у справі

02.12.2019 до суду надійшла заява ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія про заміну кредитора у справі в порядку ч. 1 ст. 52 ГПК України, шляхом заміни кредитора - ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю Швидкі фінансові рішення (вих. № 56762 від 25.11.2019).

Ухвалою від 11.02.2020 вказану заяву судом прийнято до розгляду та призначено її розгляд на 07.04.2020. Однак, судове засідання у справі №5016/1956/2012(5/74) призначене на 07.04.2020 не відбулося, тому 15.07.2020 розгляд справи, в т.ч. заяви ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія призначено на 10.09.2020. Цією ж ухвалою суд зобов`язав заявника надати докази здійснення правонаступництва відповідно до законодавства України та викликав представника у судове засідання. Вимог ухвали суду товариство не виконало.

Ліквідатор 01.09.2020 надав суду пояснення, у яких висловив заперечення за заяву ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія, оскільки ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія та ТОВ Швидкі фінансові рішення ніколи не були кредиторами у справі.

10.09.2020 розгляд справи знову було відкладено на 18.11.2020 та вдруге зобов`язав ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія надати суду докази здійснення правонаступництва в розумінні ст. 52 ГПК України, ст. 43 КУзПБ та ст. 512-514 ЦК України. Однак, і ця ухвала залишилася без виконання. Причин відсутності представника та невиконання вимог суду ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія суду не надало.

У зв`язку із невиконанням вимог суду та нез`явленням представника у судове засідання, з урахуванням приписів ч. 4 ст. 202 ГПК України, п.4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, суд залишає без розгляду заяву ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія.

При цьому суд зауважує, що зі змісту заяви ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія вбачається, що останнє відступило право вимоги до ПВТФ Агроділо новому кредитору ТОВ Швидкі фінансові рішення. Однак, матеріали справи не містять доказів набуття ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія прав вимоги до банкрута - ПВТФ Агроділо, а отже заявник не є а ні стороною, а ні учасником провадження у справі про банкрутство.

Стосовно заяви Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Український Інноваційний Банк про здійснення процесуального правонаступництва

06.04.2020 до суду надійшла заява (б/н від 06.04.2020) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Український Інноваційний Банк про здійснення процесуального правонаступництва у справі, шляхом заміни кредитора у справі ПАТ Українська інноваційна компанія на належного кредитора ПАТ УКРІНБАНК, в особі фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою від 15.07.2020 судом призначено розгляд справи, в т.ч. вказаної заяви на 10.09.2020. Цією ж ухвалою суд зобов`язав заявника надати докази здійснення правонаступництва відповідно до законодавства України та викликав представника у судове засідання. Вимог ухвали суду товариство не виконало.

Ліквідатор 01.09.2020 надав суду пояснення, у яких висловив заперечення за заяву Уповноваженої особи, оскільки судом (суддя Ржепецький В.О.) вже розглядалася аналогічна заява Фонду, за результатами її розгляду суд виніс ухвалу від 20.02.2017, якою відмовив у її задоволенні, оскільки зміст заяви свідчить про зміну найменування, а не про правонаступництво.

10.09.2020 розгляд справи знову було відкладено на 18.11.2020 та вдруге зобов`язано Уповноважену особи Фонду гарантування вкладів надати суду докази здійснення правонаступництва в розумінні ст. 52 ГПК України, ст. 43 КУзПБ та ст. 512-514 ЦК України.

Однак, і ця ухвала залишилася без виконання. Причин відсутності представника у судовому засіданні 18.11.2020 та невиконання вимог суду заявником суду не надано.

У зв`язку із невиконанням вимог суду та нез`явленням представника у судове засідання, з урахуванням приписів ч. 4 ст. 202 ГПК України, п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, суд залишає без розгляду заяву Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Український Інноваційний Банк.

Стосовно заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Стар Інвестмент Ван про заміну кредитора правонаступником

09.04.2020 до суду надійшла заява ТОВ Стар Інвестмент Ван (попереднє найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю ЕйПіЕс Україна) (вх. № 4320/20 від 07.04.2020) про заміну кредитора правонаступником, а саме щляхом заміни Первісного кредитора - ПАТ Дельта Банк на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю Стар Інвестмент Ван.

Ухвалою від 15.07.2020 судом призначено розгляд справи, в т.ч. вказаної заяви на 10.09.2020.

Ліквідатор 01.09.2020 надав суду пояснення, у яких висловив заперечення за заяву ТОВ Стар Інвестмент Ван, оскільки ПАТ Дельта Банк не є кредитором у справі.

10.09.2020 розгляд справи знову було відкладено на 18.11.2020 та викликано у судове засідання представника та ТОВ Стар Інвестмент Ван з доказами про повноваження, визначеними ст. 60 ГПК України та з документами, що посвідчують особу.

Вказану ухвалу Товариство отримало 21.09.2020 (Том 21, а.с. 65).

29.09.2020 на електронну пошту суду надійшло клопотання ТОВ Стар Інвестмент Ван від 28.09.2020 про участь в у судовому засіданні 18.11.2020 в режимі відеоконференції.

Дане клопотання судом повернуто без розгляду у зв`язку із недотриманням заявником припису щодо направлення заяви іншим учасникам справи (ухвала 02.10.2020).

Правом участі у судовому засіданні 18.11.2020 ТОВ Стар Інвестмент Ван не скористалося, не скористалося й право участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції (не заявило належно оформленого клопотання), не направило представника на виклик суду у судове засідання; причин такої суб`єктивної поведінки суду не повідомило.

Згідно приписів ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення Європейського суду з прав людини "Богонос проти Росії" від 05.02.2004).

Вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 зі справи Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 05.06.2020 по справі № 910/16978/19 проаналізувавши зміст вищенаведених норм процесуального закону, дійшла висновку, що обов`язковими умовами для застосування передбачених ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не недійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку із невиконанням вимог суду та нез`явленням представника у судове засідання, з урахуванням приписів ч. 4 ст. 202 ГПК України, п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, суд залишає без розгляду заяву ТОВ Стар Інвестмент Ван про заміну кредитора правонаступником.

Разом з тим, залишення позовної заяви без розгляду через неявку позивача у судове засідання у разі ненадання ним заяви про розгляд справи за його відсутності не призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд (п. 5.2.10 постанови ОП КГС ВС від 05.06.2020 по справі № 910/16978/19).

Разом з тим, суд зауважує, що наразі ПАТ Дельта Банк не має статусу кредитора у справі, тобто, у Банку відсутнє право вимоги до банкрута, що підтверджується висновками суду , викладеними у даній ухвалі та в ухвалах від 23.07.2019 та 14.09.2016, а тому і відступати право вимоги наразі Банк не може.

Стосовно клопотання ліквідатора про визначення розміру основної грошової винагороди

30.06.2020 ліквідатором ПВТФ «Агроділо» заявлено клопотання № 02-01/67/490 від 30.06.2020 про визначення розміру основної грошової винагороди в порядку ст. Кодекс України з процедур банкрутства.

Розгляд вказаного клопотання призначено на 18.11.2020.

Ліквідатор у судове засідання не з`явися, однак це не заважає суду розглянути вказане клопотання.

До 21.10.2019 правовідносини винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень ліквідатора регулювалися Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

З матеріалів справи вбачається, шо за клопотанням ліквідатора від 14.06.2017 № 02-01/134/341/1956-17, ухвалою від 13.03.2018 затверджено оплату послуг арбітражного керуючого Сашина О.А. при виконанні ним функцій ліквідатора у справі про банкрутство Приватної виробничо-торгівельної фірми АГРОДІЛО у розмірі двох мінімальних заробітних плат за рахунок коштів, отриманих від продажу майна боржника.

У зв`язку із набранням чинності Кодексом України з процедур банкрутства з 21.10.2019, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" втратив чинність.

Так, статтею 12 Кодексу України з процедур банкрутства (далі ? Кодекс) передбачене право арбітражного керуючого користуватися усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 30 Кодексу, арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду; грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень. Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень. Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі. У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

Кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду. Господарський суд за заявою кредитора має право зменшити розмір грошової винагороди арбітражного керуючого, у разі, якщо середньомісячна заробітна плата керівника боржника є надмірно високою порівняно з мінімальним розміром заробітної плати.

Арбітражний керуючий не менше одного разу на два місяці звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на засіданнях зборів кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітету кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, ? перед забезпеченим кредитором.

Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, ? забезпеченим кредитором.

Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

Таким чином, Кодекс України з питань банкрутства не передбачає затвердження судом розміру оплати послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за здійснення ним своїх повноважень в інших випадках, ніж при затвердженні звіту про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів, який подається до суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури.

Ураховуючи викладене, в задоволенні клопотання ліквідатора про затвердження розміру основної грошової винагороди належить відмовити.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права, як вже вказано вище.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 2, 30, 60 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 13, 43, 74, 86, 202, 226, 234, 235 ГПК України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», господарський суд,

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» від 04.09.2018 № 23.1/2452 про визнання недійсним результатів аукціону.

2. Залишити без розгляду заяву ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія (вих. № 56762 від 25.11.2019) про заміну кредитора у справі.

3. Залишити без розгляду заяву Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Український Інноваційний Банк (б/н від 06.04.2020) про процесуальне правонаступництво .

4. Залишити без розгляду заяву ТОВ Стар Інвестмент Ван (б/н від 07.04.2020) про заміну кредитора правонаступником.

5. Відмовити в задоволенні клопотання ліквідатора про затвердження розміру основної грошової винагороди.

6. Зобов`язати ліквідатора письмово (один раз на два місяці) надавати суду документально підтверджений звіт про проведення ліквідаційної процедури Приватної виробничо-торгівельної фірми АГРОДІЛО.

7. Ліквідатору Приватної виробничо-торгівельної фірми АГРОДІЛО вжити заходів щодо завершення ліквідаційної процедури банкрута відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства та подати до суду звіт та ліквідаційний баланс банкрута.

8. Ухвалу надіслати учасникам провадження у справі та ТБ Електронні торги України (73025, м. Херсон, вул. Михайловича, 9/33, кв. 7), Товариству з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія (вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, поверх 6, оф. 34, м. Київ, 04112), Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Український Інноваційний Банк (вул.Січових стрільців, 17, м. Київ, 04053), Товариству з обмеженою відповідальністю Стар Інвестмент Ван (Площа Спортивна, 1, корпус А, м. Київ, 01601).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://mk.arbitr.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена.

Суддя Т.М.Давченко