ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"13" листопада 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2609/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання Потребенко О.М.

розглянувши справу № 916/2609/20 в порядку спрощеного провадження

за позовом: Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Українська страхова група" /, адреса реєстрації - 03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, 32, адреса листування - 01054, м. Київ, вул. Леонтовича, 9, оф. 301, e-mail: /

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТГЛ Україна" /, м. Одеса, вул. Сабанєєв міст, буд. 5/7, кв. 6/

про стягнення страхового відшкодування в розмірі 39750,33 грн.

за участю представників:

від позивача: Сечко С.В., довіреність № 0119-234 від 24.12.2019 року;

відповідача: Ракітов А.Г., ордер ОД № 222316 від 06.10.2020 року.

ВСТАНОВИВ:

07.09.2020 року приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Українська страхова група" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. № 2702/20/ до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТГЛ Україна" про стягнення вартості сплаченого страхового відшкодування в розмірі 39750,33 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо належного збереження вантажу клієнта ТОВ «АТБ - Маркет» (круп) за договором транспортного експедирування № 88189 від 09.04.2019 року. Оскільки за генеральним договором добровільного страхування вантажів № 40-0197-19-00032 від 26.02.2019 року вантаж був застрахований, пошкодження вантажу визнано страховою подією, у зв`язку із чим ПрАТ «СК «Українська страхова група» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ТОВ «АТБ - Маркет» у розмірі 39 750,33 грн., що стало підставою для звернення страховика в межах фактичних витрат до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Позов пред`явлено на підставі ст.ст. 4, 5, 7, 11, 162 ГПК України, ст. ст. 768, 780, 993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування".

Ухвалою суду від 14.09.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2609/20; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням сторін призначено на 15.10.2020 р.

29.09.2020 року на адресу суду надійшов відзив відповідача /вх. № 25771/20/, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування заперечень відповідач посилається на те, що збитки від пошкодження вантажу виникли саме з правовідносин перевезення вантажу, а не з відносин транспортного експедирування. Відповідач звертає увагу на те, що його не було притягнуто до юридичної відповідальності, відсутнє будь-яке рішення, яким було б визнано вину відповідача за порушення договору транспортного експедирування та пошкодження частини вантажу. Відповідач зазначає, що у матеріалах справи відсутній чіткий перелік, вага, пошкодженого вантажу, відсутнє також підтвердження про неможливість подальшого використання вантажу.

06.10.2020 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача /вх. № 26584/20/, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

12.10.2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив /вх. № 27171/20/, в яких позивач просить задовольнити позов. Позивач зазначає, що ТОВ «АТБ-Маркет» є суб`єктом господарювання, який провадить діяльність з метою отримання прибутку, та в управлінні якого є потужності, на яких здійснюється реалізація та обіг харчових продуктів, тобто в розумінні п. 55 ст. 1 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», ТОВ «АТБ-Маркет» є оператором ринку харчових продуктів.

У судовому засіданні 15.10.2020 року судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення судового засідання по суті на 02.11.2020 року на 09:15 год.

22.10.2020 року на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив /вх. № 28167/20/, в яких відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів недопущення введення в обіг частини вантажу. Також відповідач вказує, що ТОВ «АТБ Маркет» не надало позивачу жодних документів та доказів настання страхового випадку.

29.10.2020 року на адресу суду надійшло клопотання позивача /вх. № 28901/20/ про відкладення судового засідання на іншу дату та забезпечення проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

02.11.2020 року на адресу суду надійшла заява відповідача /вх. № 29065/20/, в якій відповідач просить справу розглядати за відсутності представника відповідача, заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.

В судовому засіданні 02.11.2020 року судом була оголошена протокольна ухвала про відкладення судового засідання на 13.11.2020 року о 11:00 год.

Ухвалою суду від 02.11.2020 року доручено Подільському районному суду м. Києва забезпечити проведення відеоконференції у судовому засідання 13.11.2020 р. о 11:00 год за участю представника позивача приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Українська страхова група".

У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні при безпосередньому дослідженні доказів, 26.02.2019 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ - Маркет" (страхувальник) було укладено генеральний договір добровільного страхування вантажів № 40 - 0197-19-00032.

Предметом вказаного договору є майнові інтереси страхувальника, пов`язані із володінням користуванням і розпорядженням заявленими на страхування вантажами. Застрахованим вантажем за договором страхування є вантаж - крупа булгур, у кількості 4 000, вагою брутто 200320 кг; інвойс EF0084 від 03.12.2019 року; маршрут перевезення Sehitkamil/Gaziantep Tyrkey -Дніпро (Україна).

09.04.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ - Маркет" (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТГЛ Україна" (експедитор) укладено договір транспортного експедирування № 88189.

Предметом даного договору є надання експедитором послуг, пов`язаних з виконанням та організацією послуг пов`язаних з перевезенням вантажу.

12.12.2019 року ТОВ "АТБ - Маркет" (клієнт) та ТОВ "ТГЛ Україна" (експедитор) підписали заявку № 40535/133572 до договору № 88189 від 09.04.2019 року, згідно з якою експедитор зобов`язався організувати перевезення вантажу круп булгур у кількості 4 000 місць вагою брутто 200320 кг за маршрутом перевезення Mersin Туреччина - Дніпро (Україна).

Господарським судом встановлено, що у подальшому, експедитором було організовано поставку вантажу булгур, у кількості 4 000 місць, вагою брутто 200320 кг; інвойс EF0084 від 03.12.2019 року; маршрут перевезення Sehitkamil/Gaziantep Tyrkey -Дніпро (Україна), контейнери ARKU2409730, ARKU2363578, ARKU2462483, ARKU2421118, ARKU2254200, ARKU2256626, ARKU2352470, CAIU3651596, що підтверджується коносаментом ARKMER.

Оскільки вантаж був застрахований договором добровільного страхування вантажів №40-0197-19-00032, ТОВ "АТБ - Маркет" 16.01.2020 року звернулося до ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" із заявою про настання страхової події та виплату страхового відшкодування, з якої слідує, що в місці доставки вантажу (Одеська обл., Біляївський р., смт. Нерубайське) на складі вантажоодержувача, було виявлено часткове пошкодження вантажу в контейнері ARKU2352470.

Згідно розрахунку МН - 132 остаточної суми страхового відшкодування від 28.02.2020 року сума страхового відшкодування становить 39 750,33 грн.

28.02.2020 року ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" на підставі Bill of lading, Commercial invoice, Packing List, CMR, акту від 17.01.2020 року ТОВ «АТБ-Маркет» та акту від 16.01.2020 року ФОП Ільченко Д.В., копії договору страхування, копії правовстановлюючих документів на вантаж, заяви страхувальника про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, рекламаційного акту № 23/01 по договору транспортного експедирування № 88189 від 09.04.2019 року, затверджено страховий акт № МН-132, в якому визначено розмір остаточного страхового відшкодування у розмірі 39 750,33 грн.

28.02.2020 року ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" прийняло розпорядження про виплату страхового відшкодування ТОВ «АТБ-Маркет» у розмірі 39 750,33 грн.

Згідно платіжного доручення № 6095 від 28.02.2020 року ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" перерахувало ТОВ «АТБ-Маркет» суму у розмірі 39 750,33 грн. з призначенням платежу: «страх. відшк. 40-0197-19-00032 в 26.02.2019 стр. Акт МН00000 в 28.02.20; ТОВ «АТБ-Маркет» . Без ПДВ».

З матеріалів справи вбачається, що відповідна заява була розглянута, пошкодження вантажу, визнано страховою подією, у зв`язку з чим ПрАТ "СК "Українська страхова група" на підставі розрахунку остаточної суми страхового відшкодування МН - 132 від 28.02.2020 року, страхового акту МН-132 від 28.02.2020 року, здійснило виплату страхового відшкодування на користь ТОВ "АТБ - Маркет" в розмірі 39 750,33 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6095 від 28.02.2020р.

Відповідно до визначень, наведених у статті 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; перевізник - юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов`язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником; учасники транспортно-експедиторської діяльності - клієнти, перевізники, експедитори, транспортні агенти, порти, залізничні станції, об`єднання та спеціалізовані підприємства залізничного, авіаційного, автомобільного, річкового та морського транспорту, митні брокери та інші особи, що виконують роботи (надають послуги) при перевезенні вантажів.

За частиною 1 статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", частиною 1 статті 316 ГК України, частиною 1 статті 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, обраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

У силу вимог статті 932 ЦК України експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

За порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу (частина 1 статті 934 ЦК України).

У статті 13 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" передбачено, що експедитор здійснює страхування вантажу та своєї відповідальності згідно із законом та договором транспортного експедирування.

Приписами частини 4 статті 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" врегульовано, що експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Статтею 306 ГК України унормовано, що перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Допоміжним видом діяльності, пов`язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція. Відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються ЦК України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частинами 1, 2 статті 307 ГК України та частинами 1-3 статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Приписами частини 2 статті 308 ГК України унормовано, що відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Відповідно до статті 314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу. Якщо внаслідок пошкодження вантажу його якість змінилася настільки, що він не може бути використаний за прямим призначенням, одержувач вантажу має право від нього відмовитися і вимагати відшкодування за його втрату.

За приписами частин 1, 2 статті 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

З фактичних обставин справи та наведених норм чинного законодавства вбачається, що вантаж був переданий відповідачу для його перевезення, тобто з метою його подальшої доставки вантажоодержувачу. Отже, вантаж було надано в тимчасове володіння відповідача у справі, який зобов`язався забезпечити його збереження та вручення вантажоодержувачу. Товариство, прийнявши вантаж у пункті завантаження без будь-яких зауважень у товаротранспортних документах, у тому числі без зазначення недоліків, пов`язаних з порушенням умов завантаження продукції чи її кріплення, несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу під час його транспортування до моменту його видачі.

Як встановлено судом вище 12.12.2019 року ТОВ "АТБ - Маркет" (клієнт) та ТОВ "ТГЛ Україна" (ккспедитор) підписали заявку № 40535/133572 до договору № 88189 від 09.04.2019 року, згідно з якою експедитор зобов`язався організувати перевезення вантажу крупа булгур, у кількості 4 000 місць вагою брутто 200320 кг; за маршрутом перевезення Mersin Туреччина - Дніпро (Україна).

Відповідачем було організовано поставку вантажу булгур, у кількості 4 000 місць, вагою брутто 200320 кг; інвойс EF0084 від 03.12.2019 року; маршрут перевезення Sehitkamil/Gaziantep Tyrkey -Дніпро (Україна), контейнери ARKU2409730, ARKU2363578, ARKU2462483, ARKU2421118, ARKU2254200, ARKU2256626, ARKU2352470, CAIU3651596, що підтверджується коносаментом ARKMER.

16.01.2019 року в місці доставки вантажу (Одеська обл., Біляївський р., смт. Нерубайське) на складі вантажоодержувача, було виявлено часткове пошкодження вантажу в контейнері ARKU2352470, а саме пошкодження контейнеру у вигляді отвору (дири) в контейнері, в результаті чого всередину потрапила вода, яка пошкодила частину вантажу.

Згідно зі статтею 618 ЦК України боржник відповідає за порушення зобов`язання іншими особами, на яких було покладено його виконання (стаття 528 ЦК України), якщо договором або законом не встановлено відповідальність безпосереднього виконавця.

За змістом вищенаведених нормативних приписів чинного законодавства відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених експедитором до виконання договору транспортного експедирування, несе саме експедитор - Товариство у тому ж порядку, як і за власні дії.

З матеріалів справи вбачається, що за умовами генерального договору добровільного страхування вантажів № 40 - 0197-18-00032 від 26.02.2019 р. гарантував Товариству з обмеженою відповідальністю "АТБ - Маркет" при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в розмірі і в строки, визначені умовами цього договору.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

Частиною 1 статті 979 ЦК України та статтею 16 Закону України "Про страхування" передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За частиною 1 статті 980 ЦК України та статтею 4 Закону України "Про страхування" предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно з частинами 1, 2 статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

У статті 8 Закону України "Про страхування" визначено, що страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про страхування" страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Отже, юридична особа - страхувальник під час укладення із суб`єктом страхової діяльності (страховиком) договору страхування цивільної відповідальності, що може настати під час здійснення нею підприємницької діяльності, розраховує на добросовісність страховика у разі настання страхового випадку щодо виконання ним обов`язку з виплати на користь страхувальника або на користь третьої особи-потерпілого (вигодонабувача) страхового відшкодування, яке повністю (частково) покриє збитки (шкоду), завдані настанням страхового випадку.

Завдання майнової шкоди страхувальнику слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором майнового страхування, в якому кредитором є страхувальник, а боржником - страховик.

У силу вимог статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Виплата страховиком страхувальнику страхового відшкодування є обов`язком страховика за договором (стаття 988 ЦК України). Така виплата не припиняє деліктного зобов`язання і не може вважатися відшкодуванням шкоди потерпілому в цьому зобов`язанні, оскільки страховик у правовідносинах добровільного майнового страхування не є боржником у деліктному зобов`язанні. Тобто заподіювач шкоди залишається зобов`язаним відшкодувати завдану ним шкоду незалежно від того, чи звертався до нього з відповідною вимогою сам потерпілий, чи страховик після виплати потерпілому відшкодування за договором майнового страхування.

Отже, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняється, відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик.

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Загальною умовою відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу є вина, наявність якої припускається. За загальним правилом перевізник відповідає за збереження вантажу після прийняття його до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або його пошкодження сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало, а саме сталися не з його вини (презумпція вини перевізника). Перевізник повинен довести свою невинність шляхом посилання на обставини: по-перше, яким не міг запобігти та по-друге, усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу в розмірі фактичної шкоди.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки товар був застрахований, Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ - Маркет" звернулося до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" із заявою про настання страхової події та виплату страхового відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що відповідна заява була розглянута, пошкодження вантажу, визнано страховою подією, у зв`язку з чим ПрАТ "СК "Українська страхова група" на підставі розрахунку остаточної суми страхового відшкодування МН - 132 від 28.02.2020 року, страхового акту МН-132 від 28.02.2020 року, здійснило виплату страхового відшкодування на користь ТОВ "АТБ - Маркет" в розмірі 39 750,33 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6095 від 28.02.2020р.

Зважаючи на виплату позивачем страхового відшкодування за договором майнового страхування, останній отримав право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого страхового відшкодування.

Враховуючи те, що сума страхового відшкодування, яка склала 39 750,33 грн., підтверджена належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів на підтвердження погашення вказаної суми, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача вищезазначеної суми є обґрунтованими.

Згідно з вимогами частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частини першої статті 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Разом з цим докази, які подаються до господарського суду, підлягають оцінці відповідно до статті 86 ГПК України, за якою суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Суд звертається до правової позиції, наведеної у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі 915/641/18, від 13.01.2020 у справі № 908/510/19, від 04.02.2020 у справі № 918/104/18.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Українська страхова група" є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при пред`явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 2 102,00 грн., що вбачається із платіжного доручення № 45333 від 18.08.2020 року (а.с. 5).

Таким чином, враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Українська страхова група" у повному обсязі, судовий збір у розмірі 2102,00 грн. підлягає стягненню з відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "ТГЛ Україна".

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Українська страхова група" - задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТГЛ Україна" /, м. Одеса, вул. Сабанєєв міст, буд. 5/7, кв. 6/ на користь приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Українська страхова група" /, адреса реєстрації - 03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, 32, адреса листування - 01054, м. Київ, вул. Леонтовича, 9, оф. 301, e-mail: / вартість сплаченого страхового відшкодування у розмірі 39 750,33 грн. /тридцять дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят гривень 33 копійки/.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТГЛ Україна" /, м. Одеса, вул. Сабанєєв міст, буд. 5/7, кв. 6/ на користь приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Українська страхова група" /, адреса реєстрації - 03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, 32, адреса листування - 01054, м. Київ, вул. Леонтовича, 9, оф. 301, e-mail: / судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. /дві тисяч сто дві гривні 00 копійок/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження аби прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 18 листопада 2020 р.

Суддя Н.Д. Петренко