РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.11.2020Справа № 910/12409/20

За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Приватного підприємства "Барнатрейд"

про стягнення 272 943,37 грн та зобов`язання вчинити дії

Суддя: Шкурдова Л.М.

Секретар с/з Масна А.А.

Представники сторін:

від позивача: Драгіцина Т.М., за дов.

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного підприємства "Барнатрейд" про стягнення 272 943,37 грн та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2020 р. відкрито провадження у справі №910/12409/20 за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором оренди нерухомого майна №3475 від 04.09.2006 р., в зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по оплаті орендної плати в розмірі 235 637,84 грн. В зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання за Договором оренди позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період з 11.09.2019 по 30.06.2020 в розмірі 27 463,98 грн, інфляційні втрати за період з серпня 2019 по січень 2020 в розмірі 628,21 грн, 3 % річних за період з 11.09.2019 по 30.06.2020 в розмірі 4 225,60 грн. Позивач зазначає, що відповідачем порушено умови Договору №ПЗ/РПЦ-106468/НЮ від 10.09.2010 року про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, в зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 4 468,65 грн. В зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання за Договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 448,41 грн - пеню, інфляційні втрати в розмірі 6,93 грн, 3 % річних в розмірі 63,75 грн.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, своїм правом на надання відзиву не скористався.

У судовому засіданні 10.11.2020 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.09.2006 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м.Києву (орендодавець) та Приватним підприємством «Фірма «Підземне місто» (орендар) укладено Договір оренди нерухомого майна №3475 від 04.09.2006 р., а саме частини площі на другому поверсі Приміського вокзалу, що знаходиться за адресою: м. Київ, площа Вокзальна, 1-А, загальною площею - 72,00 кв. м. та перебуває на балансі Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця».

Як вбачається з матеріалів справи, Приватне підприємство «Фірма «Підземне місто» змінило своє найменування на Приватне підприємство "Барнатрейд".

Відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23.02.2012 р. та Постанови Кабінету Міністрів України №200 від 25.06.2014 р. «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» утворено ПАТ «Укрзалізниця», яке розпочало свою фінансово-господарську діяльність з 01.12.2015 р.

Відповідно до ч.6 ст.2 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23.02.2012 р. та ч.2 загальних положень Статуту ПАТ «Укрзалізниця», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №735 від 02.09.2015 р. (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018р. №938), Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Положеннями ст.21 Статуту ПАТ «Укрзалізниця» передбачено, що Товариство має у власності майно, що внесене до його статутного капіталу. За приписами пунктів 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 р. «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1, було утворено Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», статутний капітал якого сформовано шляхом внесення до нього, зокрема, майна підприємств, зазначених у додатку 1, крім майна, яке закріплюється за товариством на праві господарського відання згідно із Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», та іншого майна, яке відповідно до законодавства не може бути включене до статутного капіталу.

Передавальним актом Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» від 31.07.2015 р., затвердженим Міністерством інфраструктури України 18.08.2015 р., підтверджується вартість і склад активів та зобов`язань Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця», правонаступництво щодо яких після його реорганізації перейшло до ПАТ «Укрзалізниця». Як вбачається із переліку майна Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця», що вноситься до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця», будівля Приміського вокзалу, що знаходиться за адресою: м. Київ, площа Вокзальна, 1-А, було включено до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця». Таким чином орендоване нерухоме майно за договором оренди №3475 від 04.09.2006 р., а саме частина площі на другому поверсі Приміського вокзалу, площею 72,0 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, площа Вокзальна, 1-А, було включено до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця».

Відповідно до ст. 85 Господарського кодексу України, ст. 115 Цивільного кодексу України господарське товариство є власником, зокрема, майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внески, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі зміни власника майна, переданого в оренду, до нового власника переходять права і обов`язки за договором оренди.

Право власності позивача на об`єкт оренди підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.04.2019 р.

ПАТ «Укрзалізниця» набуло статусу орендодавця, про що з відповідачем укладено відповідний Додатковий договір від 28.04.2016 р. та Додатковий договір від 29.04.2016р. до Договору оренди нерухомого майна №3475 від 04.09.2006 р., якими внесено зміни в Договір №1 щодо орендодавця, балансоутримувача, предмету, орендної плати та терміну дії договору.

Передача майна відповідачу зафіксована в акті приймання-передачі в оренду нерухомого майна від 28.04.2016.

В подальшому термін дії договору неодноразово продовжувався до 31.12.2019.

Відповідно до п.5.2. Договору орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно з п.3.1. Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку 12 886,28 грн.

У відповідності до п.3.2. Договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місць на індекс інфляції на наступний місяць.

Відповідно до п.3.3. Договору перерахування здійснюється орендарем самостійно до 10 числа місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції.

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що за період з серпня 2019 р. по 10 січня 2020 р. у відповідача виникла заборгованість по сплаті орендної плати в розмірі 235 637,84 грн., за серпень 2019 р. - 17 289,75 грн.; за вересень 2019 р. - 50 601,50 грн.; за жовтень 2019 р. - 50 955,70 грн.; за листопад 2019 р. - 51 006,06 грн.; за грудень 2019 р. - 51 006,06 грн.; за січень 2020 р.- 14 778,77 грн.

Відповідно до ч.1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч.1 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з ч.4 ст.286 ГК України строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно ст.526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 74 ГПК України на сторони покладено обов`язок доказування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.2 ст.74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідачем не надано доказів оплати орендної плати в розмірі 235 637,84 грн. грн. за спірний період, наявність заборгованості не спростовано, в зв`язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми заборгованості в загальному розмірі 235 637,84 грн.

В зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання за Договором оренди позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період з 11.09.2019 по 30.06.2020 в розмірі 27 463,98 грн, інфляційні втрати за період з серпня 2019 по січень 2020 в розмірі 628,21 грн, 3 % річних за період з 11.09.2019 по 30.06.2020 в розмірі 4 225,60 грн.

Як визначено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, враховуючи відсутність контррозрахунку відповідача, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 628,21 грн - інфляційних витрат та 4 225,60 грн. - 3% річних.

Частиною 1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з п.3.5. Договору оренди за несвоєчасну або не в повному обсязі сплачену орендну плату нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахування індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Судом перевірено розрахунок пені, в зв`язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 27 463,98 грн - пені.

У відповідності до вимог п.5.8 Договору оренди між АТ «Укрзалізниця» та ПП «Фірма «Підземне місто» укладено Договір №ПЗ/РПЦ-106468/НЮ від 10.09.2010 року про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна.

Згідно п.2.2.3. Договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна орендар зобов`язаний не пізніше 20 числа поточного місяця, вносити плату на розрахунковий рахунок Балансоутримувача згідно виставленого рахунку. Вартість наданих послуг визначається та узгоджується сторонами шляхом підписання протоколу узгодження вартості утримання орендованого нерухомого майна, що відшкодовується орендарем (Додаток №1), який є невід`ємною частиною Договору і складає 3463,20 грн.

Судом встановлено, що заборгованість по відшкодуванню витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна відповідача перед позивачем за період з грудня 2019 р. по січень 2020 р., відповідно до виставлених рахунків-фактури, складає 4 468,65 грн., а саме за грудень 2019 р. - 3 463,20 грн.; за січень 2020 р. - 1 005,45 грн.

Відповідачем не надано доказів оплати витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна в розмірі 4 468,65 грн. за спірний період, наявність заборгованості не спростовано, в зв`язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми заборгованості в загальному розмірі 4 468,65 грн.

В зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання за Договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 448,41 грн - пеню за загальний період з 21.12.2019 по 18.06.2020, інфляційні втрати в розмірі 6,93 грн за період з грудня 2019 р. по січень 2020 р., 3 % річних в розмірі 63,75 грн за період з грудня 2019 року по січень 2020 року.

Судом перевірено розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, враховуючи відсутність контррозрахунку відповідача, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 6,93 грн та 3 % річних в розмірі 63,75 грн.

Пунктом 2.2.3. Договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна передбачено, що у разі несвоєчасного внесення плати сплачується пеня із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки, включаючи день оплати.

Судом перевірено розрахунок пені, в зв`язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 448,41 грн - пені.

Позовні вимоги в частині зобов`язання приватного підприємства «Барнатрейд» на виконання п.2.4 договору оренди нерухомого майна від 04.09.2006 № 3475, повернути нерухоме майно, а саме частину площі на другому поверсі Приміського вокзалу, площею 72,0 кв.м., розміщене за адресою: м.Київ, площа Вокзальна, 1-А, виробничому підрозділу Центр регіональних перевезень пасажирів регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» шляхом підписання акту приймання-передачі (повернення) майна, задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Як зазначає позивач, 10.01.2020 відповідачем було звільнено орендоване приміщення, однак відповідач від підписання акту приймання-передачі майна відмовився.

Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частина 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 Господарського кодексу України та статтею 16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання.

Відповідно до статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (висновки у пунктах 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Наслідком прийняття судового рішення має бути реальне поновлення прав та/або інтересів особи, які були порушені.

При цьому, суд зауважує, що судове рішення за результатами вирішення спору не може бути абстрактним або умовним, а повинно містити відповідні закону або договору способи захисту прав та інтересів позивача.

Враховуючи те, що відповідач за твердженням позивача звільнив орендоване приміщення, вимога позивача пропідписання акту-приймання передачі не призведе до реального поновлення прав позивача, тому суд приходить до висновку, що позивачем невірно обрано спосіб захисту, в зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Барнатрейд" (79015, м.Львів, вул.Героїв УПА, буд.73, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м.Київ, вул. Є.Гедройця, буд.5, ) в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (01601, м.Київ, вул.Лисенка, 6, ) 235 637 (двісті тридцять п`ять тисяч шістсот тридцять сім) грн 84 коп - суму боргу, 4 468 (чотири тисячі чотириста шістдесят вісім) грн 65 коп - витрати балансоутримувача на утримання орендованого майна, 635 (шістсот тридцять п`ять) грн 14 коп - інфляційні втрати, 27 912 (двадцять сім тисяч дев`ятсот дванадцять) грн 39 коп - пеню, 4 289 (чотири тисячі двісті вісімдесят дев`ять) грн 35 коп - 3 % річних та 4 189 (чотири тисячі сто вісімдесят дев`ять) грн 15 коп - витрати по сплаті судового збору.

3. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Л.М. Шкурдова

Дата складення тексту рішення:17.11.2020