ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.11.2020 м. Ужгород Справа № 907/405/20

Господарський суд Закарпатської області

у складі головуючого судді Ушак І.Г.,

при секретарі судового засідання Лазар С.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз», м. Ужгород (далі позивач, Закарпатгаз)

до орендного підприємства «Ужгородський коньячний завод», м. Ужгород (далі відповідач, завод)

про стягнення 395423,12 грн.

представники:

позивача Кривка М. В., представник за довіреністю;

відповідача Шерегі В.М., адвокат

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення наведеної суми як боргу за надані у період з січня по травень 2020 року послуги розподілу газу згідно укладеного сторонами договору розподілу природного газу. Представник позивача у ході судового розгляду наполягає на задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх обґрунтованість долученими до матеріалів справи документами.

Відповідач письмовим відзивом та усними поясненнями представника у ході судового розгляду справи проти позову заперечує у повному обсязі, посилаючись на те, що 25.02.20 на об`єкті відповідача позивачем було припинено газопостачання, відтак вважає, що розподіл газу із зазначеної дати не здійснювався, тобто не надавалися послуги, стягнення вартості яких є предметом спору у даній справі. Заперечує твердження позивача про відсутність будь-якої оплати за розподіл природного газу у спірному періоді, посилаючись на платіжні доручення, згідно яких 27.01.20 та 3.02.20 сумарно було сплачено позивачеві 81693,74 грн. Заперечує реальність господарських операцій з надання послуг розподілу природного газу, оскільки такі не підтверджені первинними документами, в т.ч. актами наданих послуг.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Сторони у даній справі перебувають у договірних відносинах як суб`єкти ринку природного газу за визначенням наданим у Законі України «Про ринок природного газу», оскільки завод відповідач у справі як споживач 22.02.16 підписав заяву-приєднання № 094200BG3DP016 до умов типового договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) на об`єкт (точки комерційного обліку) розташований по вул. Тімірязєва, 19 у м. Ужгороді (далі - договір).

Типовий договір розподілу природного газу, до якого приєднався відповідач, затверджений Постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 (далі - типовий договір) і згідно наведеного у його загальних положеннях, є публічним договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл(переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживача. Фактом приєднання споживача до умов цього договору є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання.

За умовами договору (п. 2.1) оператор ГРМ позивач у справі - зобов`язався надати споживачу відповідачу у справі - послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язався прийняти зазначену послугу та оплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Послуга з розподілу природного газу, відповідно до визначення термінів наведеного у п. 1.4 договору, - послуга оператора ГРМ, яка надається споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача.

Надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.8 договору).

Згідно з п. 6.1 договору, оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Пунктом п. 6.3 договору визначено, що величина річної замовленої потужності об`єкта споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта споживача та тарифу, встановленого регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік, відповідно до п. 2 гл.6 розділу УІ кодексу ГРС, визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу. Розмір величини річної замовленої потужності для споживача, що не є побутовим, визначається оператором ГРМ виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Пунктом 6.4 договору передбачено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Згідно із п. 6.5, 6.6. договору, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до 10-го числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до п. 7.2 договору, оператор ГРМ має право отримувати від споживача оплату за цим Договором.

Споживач зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені договором (п.7.4 договору).

За даними позивача, які не спростовані відповідачем, фактичний обсяг споживання газу відповідача за період з 01.10.2018 року по 30.09.2019 рік (газовий рік) складає 950573,04 м3, що є річною замовленою потужністю на 2020 рік .

Постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3021 АТ «Закратгаз» на період з 01.01.20 до 30.06.20 було встановлено тариф на послуги розподілу газу в розмірі 1,04 грн. без ПДВ за 1 м3 та 1,248 грн. з ПДВ.

Місячна вартість за послуги розподілу природного газу для відповідача, що визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта відповідача (79214,42 м3) та встановленого тарифу 1,248, становить 98859,60 грн.

Отже, за спірний період січень-травень 2020 року - вартість послуг розподілу природного газу за договором сторін у даній справі становить суму 494298,00 грн.

У ході судового розгляду встановлено, що позивачем направлялися відповідачеві рахунки для оплати вартості послуг розподілу газу, а також для підписання - акти про надання послуг розподілу природного газу № ЗКЯ80001311 від 31.01.20 на суму 98859,60 грн., № ЗКЯ80006590 від 29.02.20 на суму 98859,60 грн., № ЗКЯ80011551 від 31.03.20 на суму 98859,60 грн., № ЗКЯ80017054 від 30.04.20 на суму 98859,60 грн., № ЗКЯ80020159 від 31.05.20 на суму 98859,60 грн., а також Направлення зазначених документів відповідачеві підтверджується долученими до матеріалів справи поштовими накладними, описами вкладення та фіскальними чеками.

Відповідач зазначені акти про надання послуг не підписав та не повернув позивачеві; разом з тим, у спірному періоді відповідач частково сплачував позивачеві вартість наданих послуг, а саме 27.01.20 та 3.02.20 відповідачем частково сплачено вартість наданих послуг на суму 81693,74 грн. згідно платіжних доручень доданих до відзиву на позовну заяву.

25.02.20 позивачем за участю представника відповідача складено акт про порушення за № 36, яким встановлено наявність на об`єкті відповідача несанкціонованого відновлення газоспоживання, що є порушенням кодексу ГРМ та яке було усунуто шляхом перекриття вхідної засувки, чим припинено газопостачання відповідачеві.

Наведені обставини підтверджені матеріалами справи та не заперечуються ніким з учасників процесу.

Відповідач, посилаючись на припинення газопостачання, вважає відсутнім власний обов`язок сплати позивачеві після 25.02.20 вартості послуг розподілу газу; позивач, врахувавши як часткову оплату відповідачем за спірний період суму 98874,87 грн., звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості за надані послуги на суму 395453,12 грн., що визначена ним як різниця вартості наданих за січень-травень 2020р. послуг розподілу газу 494298,00 грн. та зазначеної часткової оплати.

Взаємовідносини сторін у справі як суб`єктів ринку природного газу, правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначає кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.15 № 2494 (кодекс ГРС).

Відповідно до частини другої гл. 1 розділу VI кодексу ГРС доступ споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою типового договору, в порядку, визначеному цим розділом.

Згідно з п. 4 гл. 3 розділу VI цього ж Кодексу договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Зобов`язання, що виникли між сторонами на підставі укладеного ними типового договору, є господарськими, а тому згідно зі статтями 4, 173-175 та відповідно до частини першої статті 193 ГК України до виконання зазначеного договору мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 903 ЦК України).

За змістом частини першої статті 193 ГК України та частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із п. 9 гл. 6 розділу VI кодексу газорозподільних систем (в редакціі станом на час виникнення спірних відносин), надання оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним ними актом наданих послуг.

Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником оператора ГРМ.

Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг, розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством. До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

У матеріалах справи відсутні докази того, що на момент настання строку оплати послуг відповідач заперечував проти величини потужності, тарифу, вартості послуг, вказаних в актах приймання-передачі, відсутні також докази того, що відповідач звертався до позивача з заявою про зменшення величини річної замовленої потужності, направляв позивачу мотивовану відмову від підписання актів наданих послуг, направляв позивачу пропозиції про розірвання договору.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо своєчасної оплати наданих послуг з розподілу природного газу за січень-травень 2020 року, що призвело до виникнення заборгованості на спірну суму.

Відповідач у ході судового розгляду доказів на підтвердження оплати вартості послуг з розподілу природного газу на спірну суму 395423,12 грн. не надав, доводів позивача щодо наявності боргу не спростував. За таких обставин позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача спірної суми.

При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову з посиланням на припинення газопостачання до об`єкта відповідача згідно акту від 25.02.20, що, на думку останнього унеможливлює та спростовує факт надання послуг з розподілу газу оператором ГРМ, з огляду на те, що послуга з розподілу складається не лише з фактичного переміщення природного газу розподільчою системою трубопроводів. До послуги з розподілу також входить цілодобове надання фактичного доступу замовленої потужності об`єктів споживача до газорозподільної системи, що означає - наявність технічної можливості у будь-який час необхідний споживачу скористатись можливістю розпочати газоспоживання.

Оператор ГРМ відповідно до п. 7 гл. 7 розділу УІ кодексу ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у випадку несанкціонованого відновлення газоспоживання, яке мало місце у даних спірних відносинах сторін.

Відповідно до п. 8 гл. 6 розд. VI Кодексу ГРМ (в редакції чинній станом на час виникнення спірних відносин), припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VI цього Кодексу.

З огляду на наведені приписи твердження відповідача про неотримання ним послуги розподілу природного газу у зв`язку з відсутністю фактичного споживання природного газу є необґрунтованими та безпідставними, адже в даному випадку сторони договір не розірвали, об`єкт відповідача вважається приєднаним навіть, якщо перекрито газоспоживаюче обладнання на вводі, оскільки для початку фактичного споживання природного газу, окрім відкриття вхідної засувки немає перешкод.

Отже, у суду наявні всі підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості місячної вартості величини річної замовленої потужності за період з січня по березень 2020 року на суму 395423,12 грн.

Заперечення відповідача щодо реальності господарських операцій з надання послуг розподілу природного газу спростовані матеріалами справи, оскільки такі підтверджені актами наданих послуг підписаними позивачем та надісланими відповідачеві, який не довів врегулювання розбіжностей у зв`язку з непідписанням зазначених актів наданих послуг у порядку, встановленому законодавством, тому сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних оператора ГРМ позивача у справі - згідно наведеного у п. 9 гл. 6 розділу VI кодексу газорозподільних систем (в редакціі станом на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до статей 76 - 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у сумі 5931,35 грн..

Керуючись ст. ст. 73, 74, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити повністю.

Стягнути з орендного підприємства «Ужгородський коньячний завод» (88014, м. Ужгород, вул. Тімірязєва, 19/3, ) на користь акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» (88015, м. Ужгород, вул. Погорєлова, 2 ) заборгованість за надання послуг з розподілу природного газ на суму 395423,12 грн. (триста дев`яносто п`ять тисяч чотиристо двадцять три грн. 12 коп.) та у відшкодування судових витрат суму 5931,35 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять одна грн. 35 коп.)

Відповідно до приписів ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст рішення складено 24.11.20

Суддя Ушак І.Г.