Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2020 р. м. Рівне

Справа № 918/919/20

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТАК"

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Рекорд"

про стягнення заборгованості в сумі 69 373 грн 86 коп.,

у судове засідання учасники справи не з`явилися.

Відповідно до частини 3 статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У вересні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ІТАК" (далі - ТзОВ "ІТАК", позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Рекорд" (далі - Товариство, відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 69 373 грн 86 коп., з яких: 41 654 грн 71 коп. - основний борг, 21 873 грн 04 коп. - пеня, 2 847 грн 02 коп. - 3% річних та 2 999 грн 09 коп. - інфляційні втрати. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов, укладеного між ТзОВ "ІТАК" та Товариством, договору поставки № 24-2017 від 10 жовтня 2017 року, в частині оплати за поставлену продукцію. Позивач твердить, що поставив відповідачу товар на загальну суму 459 814 грн 55 коп. та подає на підтвердження підписані обома сторонами видаткові накладні. Позивач твердить, що відповідач здійснював розрахунок з простроченням встановленого строку, крім того, здійснив оплату частково не в повному обсязі, в результаті чого залишок заборгованості становить 41 654 грн 71 коп., який позивач просить суд стягнути з відповідача в судовому порядку з врахуванням передбаченої договором пені, а також з нарахованими в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) процентами річних та втратами від інфляції.

23 вересня 2020 рові від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява від 22 вересня 2020 року про внесення даних РНОКПП/коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи (а.с. 74).

Ухвалою суду від 28 вересня 2020 року позовну заяву ТзОВ "ІТАК" від 16 вересня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи призначено на 26 жовтня 2020 року.

29 вересня 2020 року від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява від 28 вересня 2020 року про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 77), в якій останній просить надати можливість під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), прийняти участь у судовому засіданні по даній справі за участю уповноваженого представника ТОВ "ІТАК" - адвоката Жигалюк Юлії Сергіївни в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 29 вересня 2020 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТАК" від 28.09.2020 р. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Зокрема даною ухвалою було роз`яснено представнику позивача, що відповідно до ч. 5 ст. 197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

23 жовтня 2020 року від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява від 23.10.2020 р. про зменшення розміру позовних вимог (а.с. 86).

Ухвалою суду від 26 жовтня 2020 року вищезазначену заяву повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "ІТАК" на підставі ч. 5 ст. 46 ГПК України.

Ухвалою суду від 26 жовтня 2020 року розгляд справи відкладено на 16 листопада 2020 року у зв`язку із неявкою учасників справи. Зокрема, відеоконференція за участі представника позивача не відбулася у зв`язку із технічною помилкою.

29 жовтня 2020 року від позивача на адресу суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, до якої додано копію довідки АТ "Альфа-Банк" від 22.10.2020 р. та докази надіслання заяви відповідачу (а.с. 98-103). В даній заяві позивач просить стягнути з відповідача 21 873 грн 04 коп. - пені, 2 847 грн 02 коп. - три відсотки річних, 2 999 грн 09 коп. - інфляційних втрат, 2 102 грн 00 коп. - судового збору та 27 550 грн 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, в даній заяві позивач просить закрити провадження у даній справі в частині вимог про стягнення основного боргу в сумі 41 654 грн 74 коп., у зв`язку із відсутністю предмета спору в даній частині. Як зазначено позивачем, в період з 5 по 12 жовтня 2020 року відповідач здійснив погашення заборгованості за договором поставки № 24-2017 від 10.10.2017 р., а саме: 05.10.2020 р. перерахував грошові кошти в сумі 21 654 грн 71 коп., 12.10.2020 р. перерахував грошові кошти в сумі 20 000 грн 00 коп.

16 листопада 2020 року від позивача через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (а.с. 106-112), а саме договору про надання правничої допомоги від 8 лютого 2019 року, додатку від 17 грудня 2019 року до договору про надання правничої допомоги від 08.02.2019 р., ордеру серії КВ № 452545 від 10.09.2020 р. та платіжне доручення від 12 листопада 2020 року № 4763 на суму 27 550 грн 00 коп.

Ухвалою суду від 16 листопада 2020 року провадження у даній справі в частині стягнення заборгованості в сумі 41 654 грн 71 коп. закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

У судове засідання 16 листопада 2020 року позивач не з`явився, про дату, час і місце даного засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення відповідного поштового відправлення № 036 (а.с. 97), однак про причини неявки суд не повідомив.

Крім того, відповідач у судове засідання 16 листопада 2020 року також не з`явився, про дату, час і місце даного засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення відповідних поштових відправлень № 044, № 052 (а.с. 95, 96), однак про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Згідно з ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, а неявка останнього не перешкоджає розгляду цієї справи та вирішенню спору по суті, то за висновками суду справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про судове засідання, призначене на 16.11.2020 р., суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 вказаної статті).

У судовому засіданні 16 листопада 2020 року судом було прийнято рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІТАК" (далі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Рекорд" (далі - Покупець) укладено договір поставки № 24-2017 (далі - Договір, а.с. 9-11), за умовами якого Постачальник на замовлення Покупця зобов`язується виготовити флексографічним способом та передати у власність Покупця друковану продукцію (далі - продукція), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити продукцію на умовах даного Договору.

Відповідно до пункту 1.2. Договору, асортимент, ціни та найменування продукції зазначаються у рахунках-фактурах та/або Специфікаціях на кожну окрему партію продукції, що оформляється додатками та є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до пункту 2.1. Договору ціна на продукцію зазначається в національній валюті України.

За умовами пункту 2.2. Договору, оплата за окрему партію продукції здійснюється в національній валюті України на підставі рахунку-фактури наступним чином:

- 50% передплата вартості продукції до початку виготовлення, але не пізніше трьох банківських днів з моменту виставлення рахунку-фактури;

- 50% по факту виготовлення, до моменту передачі партії продукції Покупцю, протягом 5 (п`яти) календарних днів після отримання від Постачальника повідомлення про виготовлення продукції, шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника.

Розрахунок за продукцію в іншій формі чи іншим шляхом ніж це передбачено Договором може проводитись виключно за письмовою згодою Постачальника (п. 2.3. Договору).

Відповідно до п. 2.4. Договору, по результатах кожного місяця, або у разі необхідності, в інший час, Постачальник має право готувати акти звірки взаєморозрахунків (далі - Акти звірки) та направляти їх Покупцеві. Покупець повинен протягом одного тижня з моменту отримання Акту звірки підписати його та надіслати Постачальнику чи заявити письмові мотивовані зауваження до Акту звірки.

Загальна сума Договору складається із загальної вартості продукції, поставленої на підставі даного Договору (п. 2.5 Договору).

Згідно пункту 4.1. Договору, строк виготовлення та передачі окремої партії продукції - 20 (двадцять) робочих днів з моменту отримання передплати згідно п. 2.2. Договору та затвердження оригінал-макету Покупцем при виготовленні продукції нового дизайну, якщо інший строк не зазначений в Специфікації.

Відповідно до п. 4.2. Договору Покупець протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання повідомлення про виготовлення продукції та готовності її до передачі повинен забрати продукцію в повному обсязі зі складу Постачальника.

Передача продукції Покупцю відбувається на умовах EXW (склад Постачальника, м. Київ, Україна), згідно ІНКОТЕРМС 2010, за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 44 (п. 5.1. Договору).

У відповідності до п. 5.3. Договору, передача продукції Постачальником здійснюється на підставі довіреності, виданої Покупцем на ім`я такої уповноваженої особи або іншого документа, який підтверджує повноваження представників Покупця на отримання продукції.

Вважається, що Постачальник передав продукцію у власність Покупця, а Покупець прийняв продукцію з моменту завантаження продукції на транспорт Покупця та підписання відповідної видаткової накладної (пункт 5.2. Договору).

В пункті 6.2. Договору сторони погодили, що за порушення Покупцем п. 2.2. або п. 4.2. Договору останній сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості партії продукції за кожний день прострочення.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє по "31" грудня 2018 року, проте у будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за Договором (пункт 11.1. Договору).

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб. Доказів визнання недійсним чи розірвання договору суду не подано.

Судом встановлено, що позивачем виставлено відповідачу рахунки-фактури на загальну суму 459 814 грн 55 коп., а саме, від 12 жовтня 2017 року № ИТ-3240 на суму 13 288 грн 80 коп., від 12 жовтня 2017 року № ИТ-3242 на суму 103 201 грн 92 коп., від 23 жовтня 2017 року № ИТ-3334 на суму 115 512 грн 84 коп., від 23 жовтня 2017 року № ИТ-3335 на суму 110 040 грн 60 коп., від 23 жовтня 2017 року № ИТ-3336 на суму 117 770 грн 39 коп. (а.с. 14-18).

Також судом встановлено, що на виконання умов Договору позивач здійснив поставку товару на загальну суму 459 814 грн 55 коп., що підтверджується видатковими накладними від 19 квітня 2018 року № ИТ-1209 на суму 13 288 грн 80 коп., від 19 квітня 2018 року № ИТ-1210 на суму 96 751 грн 80 коп., від 24 травня № ИТ-1607 на суму 103 201 грн 92 коп., від 26 вересня 2018 року № ИТ-2873 на суму 13 288 грн 80 коп., від 26 вересня 2018 року № ИТ-2874 на суму 16 611 грн 00 коп., від 26 вересня 2018 року № ИТ-2875 на суму 98 901 грн 84 коп., від 26 вересня 2018 року № ИТ-2876 на суму 16 611 грн 00 коп., від 26 вересня 2018 року № ИТ-2877 на суму 101 159 грн 39 коп. (а.с. 19-26).

Товар згідно вказаних видаткових накладних був отриманий відповідачем, що підтверджується довіреностями від 17 квітня 2018 року № 52, від 24 травня 2018 року № 84, від 25 вересня 2018 року № 131 (а.с. 27-32) на право отримання товару та підписом уповноваженої особи на видаткових накладних.

Відповідач оплату за отриманий товар здійснив частково на суму 418 159 грн 84 коп.

21 вересня 2018 року відповідач направив на електронну адресу позивача лист від 21.09.2018 р. № 100 (а.с. 38), в якому просив відвантажити продукцію, що вже частково оплачена та виготовлена згідно рахунків-фактур від 12.10.2017 р. № ИТ-3240 на суму 13 288 грн 80 коп., від 23.10.2017 р. № ИТ-3334 на суму 115 512 грн 84 коп., від 23.10.2017 р. № ИТ-3336 на суму 117 770 грн 39 коп., по яким заборгованість станом на 21.09.2018 р. складала 103 309 грн 43 коп. При цьому, відповідач зобов`язався 50% суми заборгованості в розмірі 51 654 грн 71 коп. оплатити до 25.09.2018 р., а решту суми заборгованості в розмірі 51 654 грн 71 коп. зобов`язався оплатити протягом 30 календарних днів від дати відвантаження продукції.

Як встановлено судом, відвантаження продукції згідно видаткової накладної від 26 вересня 2018 року № ИТ-2877 на суму 101 159 грн 39 коп. було здійснено 26 вересня 2020 року.

Відтак, з врахуванням 30 календарних днів від дати відвантаження продукції, відповідач зобов`язаний оплатити решту суми заборгованості за Договором до 26.10.2018 р. включно.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з претензією-вимогою від 12.06.2019 р. № 193 на суму 41 654 грн 71 коп. (а.с. 40) та з претензією-вимогою від 22.01.2020 р. № 13 на суму 41 654 грн 71 коп. (а.с. 41).

Як підтверджується матеріалами справи, вказані претензії залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Таким чином, заборгованість відповідача на час подання позовної заяви до суду складає 41 654 грн 71 коп. (459 814 грн 55 коп. - 418 159 грн 84 коп.).

Відповідно до ч. 1, 2 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що укладений між позивачем та відповідачем правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки.

За приписами ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 ЦК України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивачем заявлено вимогу про стягнення основного боргу в сумі 41 654 грн 71 коп.

Судом встановлено, що відповідач після звернення ТзОВ "ІТАК" з позовом до суду сплатив суму основного боргу в розмірі 41 654 грн 71 коп., що підтверджується довідкою АТ "Альфа-Банк" від 22.10.2020 р. № 89566 (а.с. 99).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Ухвалою суду від 16 листопада 2020 року провадження у даній справі в частині стягнення заборгованості в сумі 41 654 грн 71 коп. закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що відповідач, в порушення умов Договору у визначений строк оплату вартості поставленої продукції не здійснив, а отже за приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Оскільки відповідачем допущено порушення зобов`язання щодо своєчасної оплати вартості поставленої продукції, на підставі пункту 6.2. Договору та ст. 625 ЦК України, позивачем здійснено нарахування пені в сумі 21 873 грн 04 коп., 3% річних в сумі 2 847 грн 02 коп. та інфляційних втрат в сумі 2 999 грн 09 коп., які позивач просить суд стягнути з відповідача згідно наданого розрахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України (далі - ГК України) у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ч. 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 6.2. Договору за порушення Покупцем п. 2.2. або п. 4.2. Договору останній сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості партії продукції за кожний день прострочення.

Як було зазначено вище, відповідачем оплата решти заборгованості за Договором мала бути здійснена до 26 жовтня 2018 року. Відтак нарахування штрафних санкцій здійснюється з 27 жовтня 2018 року.

В той час, як вбачається з наданого позивачем розрахунку, останнім нарахування пені здійснено з 29.10.2018 р., а не з 27.10.2018 р.

В той час, оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, то бере до уваги початок періоду нарахування пені, як здійснено позивачем, а саме з 29.10.2018 р.

Судом встановлено, що при здійсненні розрахунку пені, яка заявлена у позовній заяві до стягнення, позивачем не враховано положення ч. 6 ст. 232 ГК України щодо нарахування пені в межах шести місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У зв`язку з викладеним, враховуючи шестимісячний строк нарахування пені від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, судом було здійснено власний розрахунок пені.

Врахувавши вищенаведене суд, здійснивши власний розрахунок пені за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що обґрунтований розмір пені становить 7 453 грн 66 коп., при заявленому - 21 873 грн 04 коп. Відтак суд дійшов до висновку про те, що стягненню з відповідача підлягає сума пені, яка за розрахунком суду складає 7 453 грн 66 коп.

За таких обставин, вимога позивача до відповідача про стягнення пені в сумі 21 873 грн 04 коп. підлягає частковому задоволенню в розмірі 7 453 грн 66 коп. У решті позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 14 419 грн 38 коп. слід відмовити.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як було зазначено судом вище, відповідачем оплата решти заборгованості за Договором мала бути здійснена до 26 жовтня 2018 року. Відтак нарахування штрафних санкцій здійснюється з 27 жовтня 2018 року.

В той час, як вбачається з наданого позивачем розрахунку, останнім нарахування 3% річних також здійснено з 29.10.2018 р., а не з 27.10.2018 р.

В той час, оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, то бере до уваги початок періоду нарахування 3%, як здійснено позивачем, а саме з 29.10.2018 р.

В свою чергу, суд, здійснивши власний розрахунок відсотків річних за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що розмір обґрунтованих відсотків річних становить 2 337 грн 64 коп., при заявленому 2 847 грн 02 коп. Відтак суд дійшов до висновку про те, що стягненню з відповідача підлягають відсотки річних, які за розрахунком суду складають 2 337 грн 64 коп.

За таких обставин, вимога позивача до відповідача про стягнення трьох відсотків річних в сумі 2 847 грн 02 коп. підлягає частковому задоволенню в розмірі 2 337 грн 64 коп. У решті позовних вимог в частині стягнення трьох відсотків річних в сумі 509 грн 38 коп. слід відмовити.

Крім того суд, здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що обґрунтований розмір даних компенсаційних виплат становить 3 267 грн 30 коп., при заявленому - 2 999 грн 09 коп. Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, то стягненню з відповідача підлягають інфляційні втрати у заявленому позивачем розмірі 2 999 грн 09 коп.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, в повній мірі дослідивши матеріали справи, врахувавши наведені правові норми та перевіривши суми заявлених до стягнення пені, відсотків річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТАК" до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Рекорд" є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають частковому задоволенню в сумі 7 453 грн 66 коп. - пені, 2 337 грн 64 коп. - 3% відсотки річних та 2 999 грн 09 коп. - інфляційних втрат. У решті позовних вимог в частині стягнення

14 419 грн 38 коп. пені та трьох відсотків річних в сумі 509 грн 38 коп. відмовити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, оплата судових витрат покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 387 грн 54 коп.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 27 550 грн 00 коп. суд зазначає наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Так, у матеріалах справи міститься свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3332 від 29 травня 2008 р., видане Жигалюк Ю.С. (а.с. 59).

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

8 лютого 2019 року між адвокатом Жигалюк Юлією Сергіївною (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІТАК" (клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги (далі - договір від 08.02.2019 р.) (а.с. 54-55).

Згідно з п. 1.1. договору від 08.02.2019 р., предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту у справах, що пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів клієнта.

Адвокат зобов`язується надавати правничу допомогу, в тому числі, і за окремими дорученнями клієнта. Адвокат зобов`язується представляти права і законні інтереси клієнта в усіх без виключення підприємствах, установах, організаціях, незалежно від форми власності та підпорядкування, в усіх без виключення судах України та здійснювати професійну діяльність адвоката згідно з умовами цього договору з усіма правами представника, які передбачені діючим законодавством України (пункт 2.1. договору від 08.02.2019 р.).

Відповідно до пункту 2.3.1. договору від 08.02.2019 р., клієнт зобов`язаний сплатити гонорар адвокату в розмірі та в строк погоджений сторонами додатково.

Пунктом 4.2. договору від 08.02.2019 р. сторони погодили, що гонорар адвоката погоджується за взаємною згодою сторін та оформлюється додатком до цього договору.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2019 року (пункт 3.1. договору від 08.02.2019 р.).

До вказаного договору 17 грудня 2019 року укладено додаток, яким змінено пункт 3.1. договору та продовжено строк дії даного договору до 31.12.2020 року (а.с. 56).

Вказаний договір та Додаток до договору підписані уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками.

Обґрунтовуючи вимогу про відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, останній надав також до матеріалів справи додаток до договору від 7 вересня 2020 року, а також платіжне доручення від 12 листопада 2020 року № 4763 на суму 27 550 грн 00 коп. (а.с. 57, 112).

Для відшкодування стороні витрат по оплаті послуг адвоката за договором про надання правової допомоги необхідним є як факт їх надання позивачу, так і те, що зміст наданих послуг є необхідним для розгляду справи у господарському суді.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В додатку від 7 вересня 2020 року до договору від 08.02.2019 р. міститься детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, з розрахунку 1 900 грн 00 коп. за 1 годину роботи адвокатом, а саме:

1. Зустріч, консультація клієнта (ТзОВ "ІТАК"), узгодження правової позиції щодо захисту прав при невиконанні контрагентом - ТзОВ фірма "Рекорд" (1 година) - 1 900 грн 00 коп.;

2. Вивчення документів, необхідних для складання позовної заяви ТзОВ "ІТАК" про стягнення з ТзОВ фірми "Рекорд" заборгованості за договором поставки № 24-2017 від 10.10.2017 року (3 години) 5 700 грн 00 коп.;

3. Підготовка проекту позовної заяви ТзОВ "ІТАК" про стягнення з ТзОВ фірми "Рекорд" заборгованості за договором поставки № 24-2017 від 10.10.2017 року (4 години) 7 600 грн 00 коп.;

4. Обговорення з клієнтом проекту позовної заяви ТзОВ "ІТАК" про стягнення з ТзОВ фірми "Рекорд" заборгованості за договором поставки № 24-2017 від 10.10.2017 року (1 година) 1 900 грн 00 коп.;

5. Коригування тексту позовної заяви ТзОВ "ІТАК" про стягнення з ТзОВ фірми "Рекорд" заборгованості за договором поставки № 24-2017 від 10.10.2017 року (1/2 години) 950 грн 00 коп.;

6. Формування, оформлення та направлення пакету документів (позовної заяви ТзОВ "ІТАК" про стягнення з ТзОВ фірми "Рекорд" заборгованості за договором поставки № 24-2017 від 10.10.2017 року з додатками) на адресу відповідача (1 година) 1 900 грн 00 коп.;

7. Формування, оформлення та направлення пакету документів (позовної заяви ТзОВ "ІТАК" про стягнення з ТзОВ фірми "Рекорд" заборгованості за договором поставки № 24-2017 від 10.10.2017 року з додатками) на адресу Господарського суду Рівненської області відповідача (3 години) 1 900 грн 00 коп.;

8. Орієнтовна кількість судових засідань по справі за позовом ТзОВ "ІТАК" про стягнення з ТзОВ фірми "Рекорд" заборгованості за договором поставки № 24-2017 від 10.10.2017 року - 3 засідання (3 години) 5 700 грн 00 коп.

Загальна вартість вищевказаної наданої правничої допомоги, згідно договору складає 27 550 грн 00 коп.

Відповідно до ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи, витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами із іншими судовими витратами.

В контексті цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Факт понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 27 550 грн 00 коп. підтверджується платіжним дорученням від 12 листопада 2020 року № 4763 на суму 27 550 грн 00 коп. (а.с. 112).

До детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, останнім включено орієнтовну кількість судових засідань по справі за позовом ТзОВ "ІТАК" про стягнення з ТзОВ фірми "Рекорд" заборгованості за договором поставки № 24-2017 від 10.10.2017 року - 3 засідання (3 години) 5 700 грн 00 коп.

В той час, суд зазначає, що у даній справі було лише 2 судових засідання, 26 жовтня 2020 року та 16 листопада 2020 року, та без участі представника позивача. Зокрема, відеоконференція за участі представника позивача у судовому засіданні 26 жовтня 2020 року не відбулася у зв`язку із технічною помилкою. У судове засідання 16 листопада 2020 року позивач не з`явився, про дату, час і місце даного засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення відповідного поштового відправлення № 036 (а.с. 97), однак про причини неявки суд не повідомив. Також суд вважає за необхідне зазначити, що заява представника позивача від 28 вересня 2020 року про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 77) подана на судове засідання, призначене на 26 жовтня 2020 року.

Відтак, витрати в сумі 5 700 грн 00 коп. належними доказами не підтверджуються.

В решті суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 21 850 грн 00 коп., суд вважає їх підтвердженими належними доказами, що підтверджують обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена позивачем.

Розмір заявлених позивачем витрат, на переконання суду, є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт і ціною позову.

Відповідач заперечень стосовно заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу не подав, клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявив.

З огляду на спірні правовідносини, складність справи, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для вирішення спору, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, а також часткове задоволення позову у даній справі, суд дійшов до висновку, що обґрунтованими витратами на професійну правничу допомогу, що пов`язані з розглядом даної справи, є витрати в сумі 17 148 грн 04 коп.

З урахуванням наведеного, оскільки позовні вимоги у даній справі задоволені частково, суд дійшов висновку про те, що з відповідача підлягають стягненню витрати позивача на оплату правничої допомоги пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в сумі 17 148 грн 04 коп. Витрати на оплату послуг адвоката в частині стягнення 10 601 грн 96 коп. судом покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 126, 129, 202, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Рекорд" (34141, Рівненська обл., Дубровицький р-н, с. Селець, вул. Молодіжна, 16, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТАК" (02094, м. Київ, вул. Червоноткацька, буд. 44, ) 7 453 (сім тисяч чотириста п`ятдесят три) грн 66 коп. - пені, 2 337 (дві тисячі триста тридцять сім) грн 64 коп. - три відсотки річних, 2 999 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 09 коп. - інфляційних втрат, 387 (триста вісімдесят сім) грн 54 коп. - витрат по оплаті судового збору та 17 148 (сімнадцять тисяч сто сорок вісім) грн 04 коп. - витрат на правову допомогу.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТАК" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Рекорд" пені в сумі 14 419 грн 38 коп. та трьох відсотків річних в сумі 509 грн 38 коп. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини 5 статті 240 ГПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23 листопада 2020 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 4 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу (02094, м. Київ, вул. Червоноткацька, буд. 44);

3-4 - відповідачу (34141, Рівненська обл., Дубровицький р-н, с. Селець, вул. Молодіжна, 16; 30005, м. Рівне, вул. Павлюченка, 31).