РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.11.2020Справа № 910/10627/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Мандриченка О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/10627/20

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Ренто плюс";
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Автолюкс експрес пошта";
простягнення 355 832,64 грн.
без повідомлення учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ренто плюс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автолюкс експрес пошта" про стягнення 355 832,64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язання зі сплати орендних платежів за договором суборенди нежитлових приміщень №01/12/19-3 від 01.12.2019, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 226 114,60 грн., неустойку у розмірі 100 800,00 грн., 5% річних у розмірі 2 134,43 грн., пеню у розмірі 6 623,61 грн. та 20 160,00 грн. штрафу.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 ГПК України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 ГПК України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2020 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив.

В установлений процесуальним законодавством та судом в ухвалі від 28.07.2020 строк відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Частиною 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч. 4 ст. 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 28.07.2020.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 910/10627/20 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач, який вважається належним чином повідомленим про наявність у провадженні суду справи з позовними вимогами до нього, у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Вимог про розгляд справи в судовому засіданні за участю представників сторін після винесення ухвали про відкриття провадження у справі до суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ

01.12.2019 р. між ТОВ «Ренто Плюс» (орендар) та ТОВ "Автолюкс Експрес Пошта" (суборендар) було укладено договір суборенди нежитлових приміщень № 01/12/19-3 (далі - договір), за умовами якого ТОВ «Ренто Плюс» передало у строкове платне користування ТОВ "Автолюкс Експрес пошта» нежитлові приміщення (металевий ангар) загальною площею 300 кв.м., які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська 1 літ. «М», Деснянський р-н, на території ТОВ «Рентосервіс» (далі - об`єкт суборенди), що підтверджується актом приймання-передачі об`єкта суборендарю від 01.12.2019, копія якого міститься у матеріалах справи.

Пунктом 3.1 договору між позивачем та відповідачем передбачено, що суборендар за користування об`єктом суборенди вносить орендарю орендну плату у розмірі 50 400,00 грн. на місяць. Відповідно до додаткової угоди №1, орендна плата у січні та лютому 2020 р. складає 45 360,00 грн. на місяць, а з 01 березня 2020 р. - 50 400,00 грн. на місяць.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що вартість комунальних послуг (постачання електроенергії, холодної та гарячої води, водовідведення, опалення та вивезення сміття) не входить до складу орендної плати.

Відповідно до п. 3.3, 3.4 договору орендна плата повинна виплачуватись Суборендарем до 5 числа поточного місяця, а компенсація вартості спожитих комунальних послуг має здійснюватись не пізніше 5 числа поточного місяця за попередній на підставі наданих Орендарем Суборендареві рахунків.

Позивач зазначає, що ТОВ «Автолюкс Експрес Пошта» сплатило орендну плату за договором за грудень 2019 р. - лютий 2020 р., а також за червень 2020 р., та відшкодувало вартість спожитих комунальних послуг за грудень та січень 2020 р., що підтверджується копіями платіжних доручень, копії яких містяться у матеріалах справи.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що відповідач прострочив виплату орендної плати за користування об`єктом суборенди за березень - травень та липень 2020 р. та компенсацію спожитих комунальних послуг - за лютий, березень, квітень, травень та червень 2020 р., внаслідок чого за відповідачем утворилася заборгованість у розмірі 226 114,60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідач контррозрахунку заявленої до стягнення суми основного боргу до суду не надав та не надіслав.

Отже, зважаючи на відсутність в матеріалах справи контррозрахунку суми заявленої до стягнення, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором суборенди № 01/12/19-3 від 01.12.2019 р. в розмірі 226 114,60 грн.

Згідно зі ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Згідно ч. 1 ст. 785 ЦК, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Частиною другою вказаної статті передбачено, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Пунктом 8.2. договору передбачено, що позивач має право достроково розірвати Договір в односторонньому порядку, зокрема, якщо суборендар прострочив сплату орендної плати та/або відшкодування вартості комунальних послуг на один місяць. У цьому випадку, договір вважається припиненим на 7 календарний день з дня направлення орендарем суборендареві відповідного повідомлення про дострокове розірвання договору.

Згідно з п. 2.3 договору повернення об`єкта суборенди від суборендаря орендарю здійснюється протягом 3 календарних днів з дня закінчення терміну дії договору, його припинення або дострокового розірвання за актом приймання-передачі (повернення), який є невід`ємною частиною договору. Об`єкт суборенди повинен бути повернутий орендареві у такому ж стані, в якому він приймався у користування, з урахуванням нормального зносу, звільнений від майна Суборендаря та третіх осіб, очищений від сміття.

19.06.2020 р. позивач направив відповідачу повідомлення № 01/19 про дострокове розірвання договору, мотивуючи його умовами п. 8.2. договору, а саме істотним порушення відповідачем умов договору в частині своєчасного внесення орендних платежів. Вказане повідомлення було отримане відповідачем 24.06.2020 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого міститься у матеріалах справи.

Враховуючи наведені вище умови договору, з 27.06.2020 р. договір є припиненим, а до 30.06.2020 р. відповідач був зобов`язаний повернути об`єкт суборенди позивачеві.

Проте, як зазначає позивач, об`єкт суборенди позивачеві не повернутий, акт приймання-передачі (повернення) приміщення матеріали справи не містять.

Статтею 610 ЦК України, встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Оскільки договір суборенди вважається припиненим з 27.06.2020, а об`єкт оренди не повернуто, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача нарахованої неустойки у розмірі подвійної плати за користування на підставі ст. 785 ЦК України за липень 2020 в сумі 100 800,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідач жодних обґрунтованих заперечень та належних доказів на спростування обставин, викладених позивачем у позовній заяві, суду не надав.

Позивач за прострочення строків сплати орендних платежів також нарахував та просить стягнути з відповідача 6 623,61 грн. пені, 20 160,00 грн. штрафу та 2 134,43 грн. 5% річних.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та/або договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.п. 6.2., 6.3. договору за несвоєчасну сплату орендної плати та/або несвоєчасне відшкодування вартості комунальних послуг суборендар сплачує орендарю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, а також 5% річних, а якщо прострочення платежу триває більше, ніж 10 днів, Суборендар додатково сплачує Орендарю штраф у розмірі 10% від місячної орендної плати.

Здійснивши перерахунок пені, штрафу та 5% річних, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов`язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 6 623,61 грн. пені, 20 160,00 грн. штрафу та 2 134,43 грн. 5% річних підлягають задоволенню повністю, відповідно за визначений позивачем період.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи зібрані докази по справі, пояснення представників сторін та керуючись статтями 129, 232, 236-241 ГПК України

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автолюкс експрес пошта" (03062, м. Київ, вул. Чистяківська, буд. 30; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренто плюс" (61066, Харківська область, м. Харків, вул. Велозаводська, буд. 2; ) 226 114 (двісті двадцять шість тисяч сто чотирнадцять) грн. 60 коп. основної заборгованості, 100 800 (сто тисячі вісімсот) грн. 00 коп. неустойки, 6 623 (шість тисяч шістсот двадцять три) грн. 61 коп. пені, 20 160 (двадцять тисяч сто шістдесят) грн. 00 коп. штрафу, 2 134 (дві тисячі сто тридцять чотири) грн. 43 коп. 5% річних та 5 337 (п`ять тисяч триста тридцять сім) грн. 49 коп. судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Мандриченко