ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" листопада 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2043/20

Господарський суд Одеської області у складі: судді Цісельського О.В.,

при секретарі судового засідання Мукієнко Д.С.

за участю представників:

позивача: адвокат Ковальчук Р.М. ордер

відповідача: Вінюков В.М. довіреність (самопредставництво)

третьої особи: Єременко І.М. особисто

розглядаючи у відкритому судовому засіданні справу № 916/2043/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕТРЕКС ПЛЮС" (буд.23, вул. Преображенська, м. Одеса, 65082)

до відповідача: Одеської міської ради (буд.1, Думська площа, м. Одеса, 65026)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Єременко Івана Миколайовича (буд.1, Думська площа, м. Одеса, 65026)

про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора

ВСТАНОВИВ:

1. Суть спору.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕТРЕКС ПЛЮС" (надалі ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС") звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Єременко Івана Миколайовича (надалі держреєстатор Єременко І.М.) та Одеської міської ради (надалі - ОМР) в якому просить суд визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 52957666 від 03.07.2020 на підставі якого було внесено до реєстру запис № 37161301 про реєстрацію за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради нежитлового приміщення загальною площею 5022 м2, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21.

2. Короткий зміст аргументів учасників справи

2.1. Аргументи Позивача

2.1.1. Позивач в обґрунтування заявленого позову зазначав наступне.

Як зазначає, позивач, починаючи з 27.01.2017 він є власником нежитлових приміщень за адресою: м. Одеса, вул. Садова 21, а саме: нежилого приміщення, що складає 127/1000 від всього житлового будинку, загальною площею 505,6 м2, на підставі протоколу, серії та номер: 13, виданого 05.01.2017, акту приймання-передачі, серії та номер: б/н, виданого 05.01.2017 та нежилого приміщення № 501А, загальною площею 203,3 м2, на підставі протоколу, серії та номер: б/н, виданого 05.01.2017, акту приймання передачі, серії та номер: б/н, виданого 05.01.2017.

Отже, станом на 03.07.2020 Позивач являвся власником нежитлових приміщень розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Садова 21 загальною площею 708,90 м2, а отже власником 11,08 % приміщень вищевказаної будівлі.

03.07.2020 Виконком Одеської міської ради прийняв рішення №237 "Про реєстрацію права комунальної власності територіальної громади м. Одеси на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова), розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова. 21", яким було вирішено зареєструвати право комунальної власності за територіальною громадою м. Одеси на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022,0 м2, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21.

Позивач у позові зазначає, що того ж дня державним реєстратором юридичного департаменту Одеської міської ради Єременко Іваном Миколайовичем було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 52957666 від 03.07.2020 на підставі якого було внесено до реєстру запис № 37161301 про реєстрацію за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради нежитлового приміщення загальною площею 5022 м2 за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21. Підставою для здійснення державної реєстрації стало вищезгадане рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №237 від 03.07.2020.

На переконання Позивача, оспорюване рішення державного реєстратора про реєстрацію права комунальної власності за територіальною громадою м. Одеси в особі ОМР на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022,0 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 порушує вимоги Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Порядку державної реєстрації права власності на нерухоме майно та їх обтяжень", затвердженого Постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015; реєстрація за ОМР права комунальної власності на спірний будинок за адресою: м. Одеса, вул. Садова 21, загальною площею 5022,0 м2 порушує права та інтереси Позивача, як власника частини цього будинку, а саме безпідставна реєстрація прав на нерухоме майно без належних на то підстав, за ствердженням Позивача позбавила його права володіти та розпоряджатися своїм майном.

2.1.2. Крім того, у відповіді на відзив на позовну заяву Позивач зазначив що ОМР посилається на ту обставину, що будинок за адресою: м. Одеса, вул. Садова 21 знаходився в аварійному стані, не відповідав санітарним і технічним вимогам та був непридатний для проживання (рішення виконкому ОМР №126 від 28.05.2015). В зв`язку з чим Виконкомом ОМР було прийнято рішення №438 від 30.11.2017 "Про заходи щодо подальшого використання непридатного для проживання житлового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21" відповідно до якого було вирішено призначити управління капітального будівництва ОМР замовником із проектування та виконання ремонтно-реставраційних робіт із пристосуванням під громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21.

Окрім цього Позивач зазначає, що відповідно до Наказу Міністерства культури і туризму України №662/0/16-07 від 16.06.2007 будинок Руссова по вул. Садовій 21 у місті Одесі занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення об`єкти культурної спадщини. Отже, у відповідності до ст. 22 Закону України "Про охорону культурної спадщини" пам`ятки, їхні частини, пов`язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця.

Як вказує Позивач, відповідно до Державних будівельних норм України В.3.2-1 -2004 "Реставраційні, консерваційні та ремонтні роботи на пам`ятках культурної спадщини" встановлюються принципи реставрації пам`ятки: принцип найменшого втручання та змін, забезпечення максимального збереження автентичності пам`ятки. Тобто вказаний вид робіт - ремонтно-реставраційних не передбачає створення нового об`єкту нерухомості, збільшення площі и т.д. та основним завданням реставрації є збереження історичної достовірності та культурної цінності (автентичності пам`ятки) шляхом підтримання об`єкта культурної спадщини в задовільному стані.

Відповідно до даних розміщених у реєстрі дозвільних документів ДАБІ України, який знаходиться в мережі інтернет за адресою: https://e-construction.gov.ua/permits документи, які б надавали право на проведення робіт з реставрації об`єкту розташованих в м. Одесі, вул. Садова 21, Державною архітектурною будівельною інспекцією України було зареєстровано дозвіл на будівельні роботи, вид будівництва: реставрація, № дозволу ІУ 88 від 01.06.2018.

В 2018-2019 роках на підставі вищевказаного рішення виконкому та дозволу на будівельні роботи було проведено ремонтно-реставраційні роботи будівлі пам`ятки архітектури та містобудування, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21.

Як зазначає, Позивач, на підставі ст. 29, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування", які регламентують власні (самоврядні) повноваження, Виконком ОМР 03.07.2020 прийняв рішення №237 "Про реєстрацію права комунальної власності територіальної громади м. Одеси на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Русова), розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21" відповідно до якого було вирішено зареєструвати право комунальної власності територіальної громади м. Одеси на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Русова) загальною площею 5022,00 м2, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21.

Позивач вказує, що будинок Русова по вулиці Садовій 21 у місті Одесі занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення об`єкти культурної спадщини, а тому відповідно до норм Закону України "Про охорону культурної спадщини" власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.

Позивач звертає увагу на те, що 07.04.2015 Одеській міський голова звертався до голови Одеської державної адміністрації з листом в якому пропонував застосувати заходи з примусового відчуження або викупу будівлі-пам`ятки по вул. Садовій 21 (будинок Русова) у місті Одеса з подальшою її передачею у власність держави для вжиття заходів з реставрації та відновлення об`єкта культурної спадщини.

Проте, Одеська обласна держана адміністрація листом №1872/02-28/01/3793 від 14.07.2015 відмовила у задоволені пропозиції Одеського міського голови, запропонувавши знайти інші шляхи вирішення питання щодо будинку Руссова.

Позивач також звертає увагу на те, що будь хто із власників приміщень за адресою: м. Одеса, вул. Садова 21, не передавав територіальній громаді безоплатно майнових прав на приміщення по вул. Садовій в місті Одеса та територіальна громада м. Одеси в особі ОМР не створювала, не придбавала та не викуповувала в порядку, встановленому Законом, будь- яких приміщень за вказаною адресою.

Як вказує Позивач, єдине приміщення, що належить на праві власності Одеській міській раді у спірному будинку, це нежитлове приміщення загальною площею 13 м2.

Тобто, на переконання Позивача, у виконавчого комітету Одеської міської ради були відсутні будь-які законні та обґрунтовані підстави для прийняття рішення про реєстрацію за Одеською міською радою права власності на будівлю з внутрішніми приміщеннями за адресою: м. Одеса, по вул. Садовій 21 після проведення її реставрації, а проведення реставрації у вказаному будинку, жодним чином не надає органу владних повноважень можливості порушувати закон та реєструвати право власність на уже існуючі об`єкти нерухомості.

На заперечення ОМР проти того, що об`єкти нерухомості зареєстровані за Позивачем на праві приватної власності, які є частинами громадської будівлі пам`ятки архітектури та містобудування за адресою: м. Одеса, вул. Садова 21, не є такими, з тих підстав, що вказані об`єкти нерухомості не могли існувати в натурі і, на думку Відповідача, були фактично знищені, а тому і право власності Позивача на ці об`єкти було припинено з підстав, зазначених у ст. 349 ЦК України, Позивач зазначає, що він не погоджується з такими аргументами Відповідача, вважає їх надуманими, тому що жодний аргумент не підтверджується належними та допустимими доказами, оскільки відповідно до ч.2 ст. 349 ЦК України (яка діяла до 21.10.2019р.) право власності на майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Таким чином, для припинення права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, недостатньо одного лише фізичного знищення майна.

Відповідно приписів "Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, Позивач вважає, що умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру.

Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо.

Позивач вказує, що Відповідачем на підтвердження тих обставин, що будинок архітектури та містобудування за адресою: м. Одеса, вул. Садова 21 було повністю знищено Відповідач не надав. Всі додані Відповідачем до відзиву докази свідчать тільки про аварійність будинку по вулиці Садовій, 21 у місті Одеса та про бездіяльність ОМР в утриманні та збереженні вказаної будівлі, а тому на переконання Позивача, жодного належного та допустимого доказу на підтвердження повного знищення будинку та законність підстав прийняття рішення про реєстрацію права власності Одеською міською радою не надано.

Враховуючи вищевикладене, Позивач вважає аргументи викладені у відзиві на позовну заяву Одеської міської ради не обґрунтованими, надуманими та такими, які не заслуговують на увагу.

2.2. Аргументи Відповідача

Одеська міська рада не погоджується із позовною заявою, вважає її необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

2.2.1. Із посиланням Постанови КМУ від 05.11.1991 № 311 "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю" та рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991 № 266-ХХІ "Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування та районів області" та на Перехідні положення Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" Відповідач вказує, що спірний будинок, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси та прийнятий під охорону держави відповідно до рішення виконавчого комітету Одеської обласної ради народних депутатів від 27.12.1991 № 280 як пам`ятка архітектури та містобудування місцевого значення "будинок Руссова".

Згідно із наказом Міністерства культури і туризму України від 16.06.2007 № 662/0/16-07 вказана будівля як пам`ятка внесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, охоронний номер № 33-ОД.

Відповідач також зазначає, що рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.05.2004 № 300 було вирішено, зокрема, здійснити реставрацію та комплексну реконструкцію територій в межах будівель № 21 по вул. Садовій, №№ 21-23 по вул. Преображенській, №№ 62-64 по вул. Пастера та їх прибудинкових територій, та делегувати ВАТ "Реставратор" функції замовника з реставрації, реконструкції так забудови зазначеної території. Крім того, у вказаному рішенні Виконкому ОМР визначено, що на території в межах будівель № 21 по вул. Садовій, №№ 21-23 по вул. Преображенській, №№ 62-64 по вул. Пастера, знаходяться будинки, які визнані аварійними, такими, що загрожують обваленням, а також непридатними для проживання й небезпечними для життя людей. Отже, Відповідач вказує, про те що найменше з 2004 "будинок Руссова", розташований за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, був аварійним.

У подальшому, розпорядженням Приморської районної адміністрації ОМР від 03.11.2006 № 2762 "будинок Руссова" визнано ветхим і аварійним, непридатним для нормальної експлуатації, погрожуючим заваленням.

У зв`язку із ситуацією, яка склалася через незадовільний аварійний стан спірного будинку, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Одеси, та невиконанням рішення Виконкому ОМР від 27.05.2004 № 300 "Про заходи щодо здійснення реставрації, комплексної реконструкції та забудови території в межах будівель: № 21 по вул. Садовій, №№ 21-23 по вул. Преображенській, №№ 62-64 по вул. Пастера та їх прибудинкових територій", а також неодноразові пожежі у 2008-2009 р.р., враховуючи те, що термін проектування та реконструкції минув, ВАТ "Реставратор" та ПП "Комерційна фірма "Будінвест-Груп", якому в подальшому був переданий пакет технічної документації, не виконані умови вказаного рішення та зобов`язання, які були прийняті інвестором, відповідно до ст. 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" Виконком ОМР прийняв рішення від 27.10.2009 № 1090 "Про скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.05.2004 № 300 "Про заходи щодо здійснення реставрації, комплексної реконструкції та забудови території в межах будівель: № 21 по вул. Садовій, №№ 21-23 по вул. Преображенській, №№ 62-64 по вул. Пастера та їх прибудинкових територій".

Згідно із вказаним рішенням, серед іншого, Управління капітального будівництва Одеської міської ради визначено замовником для виконання проектних, першочергових протиаварійних та реставраційних робіт на зазначеному об`єкті культурної спадщини, та до проведення першочергових протиаварійних та реставраційних робіт об`єкта культурної спадщини по вул. Садовій, 21. Також, Відповідач звертає увагу, що Виконкомом ОМР вирішувалось питання щодо відселення сімей, які мешкали у аварійній будівлі.

Відповідач вказує, що в листопаді-грудні 2014 за замовленням управління капітального будівництва ОМР було проведене інженерно-конструкторське обстеження будинку, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 («будинок Руссова»), згідно із яким, зокрема, фахівцями було встановлено, що: загальний технічний стан будівлі, пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення, визнаний аварійним; технічний стан основних будівельних конструкцій будівлі, що обстежувалися, - аварійний, втрачений та непридатний до нормальної експлуатації відповідно; більшість будівельних конструкцій втратили свої міцності та деформативні характеристики, що передбачені діючими нормами; загальний фізичний знос будівлі був визначений 86,24 % ще у 2008, після чого цей показник тільки погіршувався з негативною динамікою. Станом на час дослідження фізичний знос будівлі становить 94,05%. Ці дані свідчать про небезпечний і аварійний фізичний стан та знос конструкції будівлі; беручи до уваги що основні будівельні конструкції мають значний (понад 90%) фізичний та моральний знос, конструкції не відповідають діючим нормам в частині забезпечення міцності та стійкості, втраті несучої здатності, вимогам нормативних документів для будівель на просідаючих ґрунтах та сейсмонебезпечних районах, приміщення не відповідають гігієнічним та пожежним нормам - оптимальним вирішенням конструкторського розділу проекту реставрації є відновлення задовільного стану будівлі в нових несучих конструкціях; враховуючи незадовільний технічний стан несучої стіни головного фасаду та багатого архітектурного та ліпного декору, разом з тим непересічну культуру та історичну цінність будівлі, а особливо фасаду як домінанти Соборної площі, при вирішенні питання відновлення об`єкту як окремої споруди, чи в комплексі розв`язання містобудівних та архітектурних умов усього кварталу - збереження з подальшою реставрацією або ретельне відтворення головного фасаду пам`ятки, в разі неможливості реставрації, є вирішальним.

Окрім того Відповідач зауважує, що 21.05.2015 Виконкомом ОМР було прийнято рішення № 124 "Про створення комісії з обстеження стану житлового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21".

Згідно з рішенням комісії, яке оформлене протоколом № 1 від 25.05.2015, зокрема: визнано житловий будинок, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, не відповідаючим санітарним і технічним вимогам та непридатним для проживання; визнано за доцільне проведення консервації з подальшою реставрацією будівлі-пам`ятки "будинок Руссова", по вул. Садовій, 21; доручено вжити першочергові заходи із запобігання подальшому пошкодженню та руйнуванню будівлі-пам`ятки "будинок Руссова", по вул. Садовій, 21.

За результатами висновків комісії, 28.05.2015 Виконкомом ОМР прийнято рішення № 126 "Про результати роботи комісії з обстеження житлового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, відповідно до якого визнано житловий будинок, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, невідповідним санітарним і технічним вимогам та непридатним для проживання; визнано за доцільне проведення консервації з подальшою реставрацією будівлі-пам`ятки "будинок Руссова", зазначеної в пункті 1 цього рішення.

Також Відповідач звертає увагу на те, що станом на 04.02.2014 року будинок за адресою: вул. Садова, 21, відселений, нарахування по будинку не проводяться.

Управлінням охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації складено акт огляду пам`ятки архітектури від 20.10.2014 щодо будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, за яким будівля перебуває у незадовільному стані. У вказаному акті зроблені такі висновки: необхідно терміново вжити заходи щодо збереження будівлі-пам`ятки, а саме проведення протиаварійних та реставраційних робіт; потрібно негайно вжити заходів для закриття доступу у приміщення будівлі по вул. Садовій, 21, та до прилеглої території.

Як зазначає Відповідач, в процесі неодноразових обстежень будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, яка є пам`яткою архітектури "будинок Руссова" встановлено, що станом на квітень 2015 року технічний потенціал будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, у цілому повністю вичерпаний. Придатність окремих конструкцій, елементів та деталей для подальшого використання може розглядатися тільки на окремих обмежених ділянках. В умовах, що створилися об`єктивно та створені суб`єктивно, технічна можливість збереження несучих конструкцій практично нездійсненна, що додатково підтверджується реальною загрозою перебування при виконанні робіт у будівлі людей (робочих, спеціалістів та ін.).

Окрім того, Відповідач вказує, що будівля за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 перебуваючи у комунальній власності як пам`ятка архітектури та містобудування місцевого значення, була аварійною, такою, що не відповідає санітарним і технічним вимогам, непридатна для проживання, відселена і потребує невідкладного проведення протиаварійних та реставраційних робіт, вжиття заходів щодо її збереження. Внутрішні приміщення зокрема ті, що перебували у приватній власності окремих осіб, фактично знищені, зруйновані та втрачені, а сам будинок знаходився під загрозою обрушення.

Відповідач вказує, що з метою створення умов для збереження пам`ятки архітектури та містобудування, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, та надійної експлуатації зазначеної будівлі в майбутньому Виконкомом ОМР було прийнято рішення від 30.11.2017 № 438 згідно якому, зокрема, встановлено подальше використання непридатного для проживання житлового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, як будівлі громадського призначення з виключенням функції торговельного центру; призначено управління капітального будівництва Одеської міської ради замовником із проектування та виконання ремонтно-реставраційних робіт із пристосуванням під громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21: протиаварійні роботи та реставрація фасадів; реабілітація з пристосуванням під будівлю громадського призначення.

Відповідач зазначає, що фінансування ремонтно-консерваційних першочергових та ремонтно-реставраційних робіт на будинку Руссова здійснено за рахунок коштів міського бюджету.

Окрім того, Відповідач звертає увагу на те, що УКБ ОМР виконувало функції замовника з проектування та виконання ремонтно-реставраційних робіт з пристосуванням під громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21. Управлінням були виконані основні роботи з посилення та стабілізації вказаної будівлі, виконані улаштування нових плит перекриття, відновлена функціональну спроможність несучих стін, виконані роботи з улаштування покрівлі та втрачених фрагментів купола, виконані реставраційні роботи по фасаду будівлі, відновлений благоустрій території.

Відповідач зауважує, що за кошти міського бюджету, на замовлення УКБ ОМР був виготовлений технічний паспорт на громадський будинок загальною площею 5022,00 м2, що находиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21.

Посилаючись на норми Закону України "Про місцеве самоврядування" Відповідач зазначив, що 03.07.2020 Виконком ОМР прийняв рішення № 237 "Про реєстрацію права комунальної власності територіальної громади м. Одеси на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова), розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21", згідно з яким, зокрема, вирішив: зареєструвати право комунальної власності територіальної громади м. Одеси на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022,0 м2, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 та доручив департаменту комунальної власності Одеської міської ради відповідно до чинного законодавства України вжити заходів щодо реєстрації за територіальною громадою м. Одеси права власності на об`єкт нерухомого майна, зазначений в пункті 1 цього рішення.

2.2.2. На підставі рішення Виконкому ОМР № 237 від 03.07.2020 рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 03.07.2020 № 52957666 (далі - Рішення), прийнятим державним реєстратором юридичного департаменту Одеської міської ради Єременком І. М., за територіальною громадою міста Одеси в особі ОМР було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомості - громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022,0 м2, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), номер запису про право власності: 37161301.

Відповідач вважає, що рішення державного реєстратора юридичного департаменту ОМР Єременко І. М. є законним, обґрунтованим, прийнятим згідно з вимогами законодавства.

При цьому Відповідач, посилаючись на норми Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та на "Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" затверджений постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок № 1172), зазначає, що жодних передбачених законом підстав для зупинення державним реєстратором розгляду заяви про державну реєстрацію прав або для зупинення проведення реєстраційних дій у даному випадку не було.

Отже, Відповідач вказує, що всі документи, передбачені п. 44 Порядку № 1172, що є підставою для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна комунальної форми власності, ОМР були надані державному реєстратору та всупереч доводам позовної заяви наголошує, що за таких обставин у державного реєстратора не було жодних правових підстав зупиняти розгляд заяви про державну реєстрацію прав чи відмовляти у державній реєстрації прав, а тому оскаржуване рішення державного реєстратора є законним та обґрунтованим.

2.2.3. Окрім того Відповідач не погоджується із ствердженням Позивача що він нібито є власником частини громадської будівлі пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022,0 м2, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, а тому під час державної реєстрації права власності на цю будівлю мало місце суперечність між заявленими ОМР та вже зареєстрованими за Позивачем речовими правами на це нерухоме майно виходячи з такого.

Як вказує Відповідач, з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що станом на дату прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення за ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" було зареєстровано право власності на такі об`єкти нерухомого майна на нежиле приміщення, що складає 127/1000 від всього житлового будинку, загальною площею 505,6 м2, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) та на нежилі приміщення № 501 А, загальною площею 203,3 м2, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Щодо нежилого приміщення, яке складає 127/1000 від всього житлового будинку, загальною площею 505,6 м2, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, Відповідач зазначає наступне.

Згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 27.01.2017 № 33603238 державним реєстратором Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області Дубровіною О. В. 24.01.2017 була здійснена державна реєстрація права власності ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" на об`єкт нерухомості - нежиле приміщення, що складає 127/1000 від всього житлового будинку, загальною площею 450,5 м2, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101). Підставами для державної реєстрації права власності визначено: протокол загальних зборів ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" від 05.01.2017 № 13 та акт приймання-передачі майна від 05.01.2017, згідно із якими, зокрема, ОСОБА_1 вніс до статутного капіталу ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" вищевказане нерухоме майно та його прийнято до складу учасників цього товариства.

Крім того, Відповідач зазначає, що згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.04.2020 року № 51985397 державним реєстратором Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області Візирським Дмитром Миколайовичем 11.04.2020 була здійснена реєстрація змін до розділу на підставі технічного паспорту від 03.02.2020 № 2020-049/9, виготовленого фізичною особою-підприємцем Пашківським Д. П., відповідно до яких: змінена загальна площа об`єкту нерухомості з 450,5 м2 на 505,6 м2; доповнено підстави для державної реєстрації права власності довідкою про показники об`єкта нерухомого майна від 03.02.2020 року № 2020-049-9.

На переконання Відповідача, викладене свідчить про те, що у позові наведено недостовірні відомості про те, що нібито з 27.01.2017 Позивач є власником нежилого приміщення, що складає 127/1000 від всього житлового будинку, загальною площею 505,6 м2, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, адже така площа об`єкта вказана у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно лише з 11.04.2020 року, тоді як з 24.01.2017 площа наведеного об`єкта була визначена 450,5 м2.

Щодо нежилих приміщень № 501 А, загальною площею 203,3 м2, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, Відповідач зазначає наступне.

Згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.01.2017 № 33602564 державним реєстратором Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області Дубровіною О. В. 24.01.2017 була здійснена державна реєстрація права власності ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" на об`єкт нерухомості - нежилі приміщення № 501 А, загальною площею 98,4 м2, які знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Підставами для державної реєстрації права власності визначено: протокол загальних зборів ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" від 05.01.2017 та акт приймання-передачі майна від 05.01.2017, згідно із якими, зокрема, ОСОБА_2 внесла до статутного капіталу ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" вищевказане нерухоме майно.

Крім того, згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.04.2020 року № 51985058 державним реєстратором Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області Візирським Д. М. 11.04.2020 здійснено реєстрацію змін до розділу на підставі технічного паспорту від 03.02.2020 № 2020-049/8, виготовленого фізичною особою-підприємцем Пашківським Д. П., відповідно до яких: змінено загальну площу об`єкта нерухомості з 98,4 м2 на 203,3 м2; доповнено підстави для державної реєстрації права власності довідкою про показники об`єкта нерухомого майна від 03.02.2020 року № 2020-049-8.

Викладене на думку Відповідача, також свідчить про те, що у позові наведено недостовірні відомості про те, що нібито з 27.01.2017 року ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" є власником нежилих приміщень № 501 А, загальною площею 203,3 м2, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, адже така площа об`єкта вказана у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно лише з 11.04.2020, тоді як з 24.01.2017 площа наведеного об`єкта була визначена 98,4 м2.

При цьому, Відповідач вважає, що доводи ТОВ «ПЕТРЕКС ПЛЮС» про те, що зареєстровані за ним на праві власності об`єкти є частинами громадської будівлі пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022,0 м2, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 слід відхилити виходячи з наступного.

По-перше, як вказує Відповідач, внутрішні приміщення у "будинку Руссова" за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, були фактично знищені, а тому як станом на дату державної реєстрації за ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" права власності на нежиле приміщення, що складає 127/1000 від всього житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, та на нежилі приміщення № 501 А, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 (24.01.2017), так і станом на дату внесення змін до їх площ (11.04.2020), наведені об`єкти не могли існувати в натурі у складі громадської будівлі пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова), розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, як предмети матеріального світу.

На переконання Відповідача сама по собі державна реєстрація права власності на об`єкт ще не свідчить про те, що такий об`єкт існує чи продовжує існувати, та самостійного значення щодо підстав виникнення та, відповідно, існування права власності на нього не має.

При цьому, Відповідач звертає увагу на те, що до 21.04.2019 349 ЦК України містила другу частину наступного змісту: "У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру", однак на підставі Кодексу України з процедур банкрутства від 18.10.2018, який введено в дію 21.04.2019, другу частину цієї статті виключено.

А тому, посилаючись на судову практику, Відповідач вказує, що сама по собі реєстрація права власності є лише моментом, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів (зокрема, існування самої речі), передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. Сама по собі наявність архівного запису про право власності, тобто лише титулу, не свідчить про наявність такого права за відсутності речі.

Крім цього, Відповідач вказує на те, що відповідно до норм цивільного законодавства нерухомим майном є певні речі, об`єкти матеріального світу, і саме вони можуть бути об`єктами права власності. Якщо такого об`єкта не існує, то і право власності на нього виникнути не може, оскільки таке право власності буде позбавлене матеріального змісту, а повноваження власника щодо володіння, користування та розпорядження неможливо буде здійснювати, так як об`єктивно неможливо володіти, користуватись та розпоряджатись об`єктом, якого не існує.

У випадках знищення нерухомого майна, право власності на нього підлягає припиненню, оскільки відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі знищення майна. Дана норма підтверджує позицію Відповідача про те, що особа може бути суб`єктом права власності тільки на реально існуюче майно, на певний матеріальний об`єкт, а відсутність такого об`єкта виключає можливість здійснювати правомочності власника стосовно такого об`єкта.

Отже, на переконання Відповідача, у разі знищення майна право власності на нього існувати не може. Воно має припинятися незалежно від того, як далі поводиться власник.

Таким чином, Відповідач зазначає, що з урахуванням вищевикладених доводів на момент державної реєстрації права власності ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" на відповідні нежитлові приміщення, усі приміщення у "будинку Руссова" практично були знищені, а у зв`язку з відсутністю об`єктів речового права, відсутні і речово-правові відносини щодо них.

А тому Відповідач переконаний, що особи, які мали на праві власності житлові чи нежитлові приміщення у будинку за адресою: вул. Садова, 21 (будинок Руссова), втратили право власності на них у зв`язку із знищенням.

Окрім зазначеного, Відповідач вважає, що вказуючи у позові про те, що станом на 03.07.2020 Позивач являвся власником нежитлових приміщень за адресою: м. Одеса, вул. Садова 21 загальною площею 708,90 м2 (тобто, власником 11,08 відсотків приміщень вказаної будівлі), ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" фактично визначає загальну площу відповідної будівлі у розмірі 6398,01 м2 (708,90 м2 х 100% х 11,08 % = 6398,01 м2), що, на переконання Відповідача не відповідає загальній площі громадської будівлі пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова), розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, яка складає 5 022,0 м2. Це, за ствердженням Відповідача, свідчить про невідповідність підстав позову дійсним обставинам справи та їх надуманість і штучний характер.

Також Відповідач зазначає, що результати технічної інвентаризації, відображені у Технічному паспорті, вказують, що у складі громадської будівлі пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова), загальною площею 5022,0 м2, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, відсутні приміщення, які б за площею, технічними характеристиками, функціональним призначенням, конфігурацією тощо відповідали б об`єктам нерухомості, право власності на які зареєстровано за ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

На думку Відповідача, викладене також свідчить про невідповідність підстав позову дійсним обставинам справи та їх надуманість і штучний характер.

Як вказує ОМР, згідно з оскаржуваним рішенням державного реєстратора державна реєстрація права власності ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" на нежиле приміщення, що складає 127/1000 від всього житлового будинку, загальною площею 505,6 м2, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 та на нежилі приміщення № 501 А, загальною площею 203,3 м2, які знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, не скасована та право власності, відповідно, не припинене.

У той же час, Відповідач зазначає, що питання правомірності набуття ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" права власності на вищенаведені об`єкти нерухомості може бути предметом окремого судового розгляду. При цьому, Позивачем, на переконання Відповідача, не наведено обґрунтованих доводів та не надано жодних доказів щодо того, яким чином оскаржуваним рішенням державного реєстратора безпосередньо порушені права ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС", в чому таке порушення виявилося та які негативні наслідки для Позивача настали.

Зокрема, вказуючи про те, що державна реєстрація права власності на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова), загальною площею 5022,0 м2, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, за ОМР нібито позбавила Позивача права володіти та розпоряджатися своїм майном, Позивач не зазначає в чому це проявилось, вдаючись до абстрактних посилань на нібито порушення його права.

Таким чином, Відповідач вважає, що державна реєстрація права власності на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова), загальною площею 5022,0 м2, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, за Одеською міською радою на підставі оскаржуваного рішення державного реєстратора є законною та обґрунтованою, здійснена у суворій відповідності з приписами законодавства.

2.2.4. У своїх запереченнях навідповідь на відзив Відповідач виклав наступне обґрунтування.

Отже, на переконання Відповідача фактично зміст відповіді Позивача на відзив зводиться до заперечень проти підстав виникнення у територіальної громади міста Одеси в особі ОМР права власності на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022,0 м2, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, яке зареєстроване оскаржуваним Позивачем рішенням державного реєстратора № 52957666 від 03.07.2020 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу).

Відповідач вважає, що доводи Позивача, викладені у Відповіді на відзив не відповідають підставам заявленого позову, а підстави державної реєстрації права власності у справі взагалі не оскаржуються.

Відповідач вказує, що на його думку, зі змісту позовних вимог вбачається, що предметом перевірки в цій справі є дотримання встановленого законодавством порядку вчинення відповідних реєстраційних дій, прийняття суб`єктом владних повноважень (державним реєстратором) рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. При цьому, питання правомірності/неправомірності підстав набуття ОМР права власності на згадане вище нерухоме майно Позивач перед судом не порушує.

Відповідач наголошує, що ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" у своєї відповіді на відзив не заперечує, що будинок за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, знаходився у комунальній власності територіальної громади міста Одеси ще до здійснення оскаржуваної державної реєстрації права власності на будівлю.

При цьому, Відповідач зазначає, що "будинок Руссова" за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, перебуваючи у комунальній власності як пам`ятка архітектури та містобудування місцевого значення, був аварійним, таким, що не відповідав санітарним і технічним вимогам, непридатним для проживання, відселений і потребував невідкладного проведення протиаварійних та реставраційних робіт, вжиття заходів щодо його збереження. Надана технічна документація свідчить, що усі внутрішні приміщення "будинку Руссова", зокрема ті, що перебували у приватній власності окремих осіб, фактично були знищені, зруйновані та втрачені, а сам будинок знаходився під загрозою обрушення. Більш того, особи, у власності яких знаходилися приміщення у вказаному будинку до їх знищення, взагалі не вживали жодних заходів, спрямованих на перешкоджання такому знищенню, що негативно впливало на стан будинку у цілому.

Доводи Позивача про те, що будь-хто із власників приміщень за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, не передавав територіальній громаді м. Одеси безоплатно майнових прав на відповідні приміщення та територіальна громада м. Одеси в особі ОМР не створювала, не придбавала, не викуповувала в порядку, встановленому законом, будь-яких приміщень за вказаною адресою, на переконання Відповідача, не спростовують того, що такі приміщення були знищенні, і фактично не існували та право власності на них припинено в силу закону на момент проведення оскаржуваної державної реєстрації права власності.

Отже, Відповідач впевнений, що у запереченнях Позивача, не йдеться про державну реєстрацію права власності територіальної громади міста Одеси в особі ОМР на "уже існуючі об`єкти нерухомості" (як, на думку Відповідача, безпідставно вважає Позивач), адже таких об`єктів нерухомості не існувало у дійсності і це підтверджується наданими Відповідачем доказами, які свідчать про знищення приміщень.

Більш того, Відповідач вважає, що вказуючи у відповіді на відзив одночасно про те що нібито ОМР зареєструвала право власності на існуючі об`єкти нерухомості, водночас, стверджуючи, що за ствердженням Позивача фізичного знищення майна недостатньо для припинення права власності на майно, яке підлягає державній реєстрації, Позивач намагається умисно перекрутити обставин справи на свою користь та намагається ввести суд в оману щодо дійсних обставин справ.

При цьому, Відповідач вважає, що Позивач жодних доказів фактичного існування належних йому приміщень за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, станом на дату державної реєстрації права власності на них, Позивач суду не надав.

З огляду на встановлені факти знищення внутрішніх приміщень у "будинку Руссова", Відповідач зазначає, що неможна погодитися з доводами Позивача про те, що фізичне знищення майна не припиняє права власності на нього за наявності державної реєстрації такого навіть після такого знищення і відсутності державної реєстрації припинення права власності за заявою власника. Так, як на думку Відповідача, сама по собі державна реєстрація права власності на об`єкт ще не свідчить про те, що такий об`єкт існує чи продовжує існувати, та самостійного значення щодо підстав виникнення та, відповідно, існування права власності на нього не має.

Відповідач погоджується з тим, що до 21.10.2019 ст. 349 ЦК України містила другу частину, яка встановлювала підстави та порядок припинення права власності у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, яка після прийняття Кодексу України з процедур банкрутства 18.10.2018 була виключена.

Проте, Відповідач вважає, що хоча норма ч. 2 ст. 349 ЦК України і встановлювала загальне правило про те, що в разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру, однак обставини, за яких у власника майна існує лише титул, при фактичній відсутності цього майна або ж при повній втраті властивостей об`єктом цивільних прав унеможливлюють реалізацію особою похідних від права власності прав навіть до проведення відповідної державної реєстрації припинення права власності на цей об`єкт.

Фізична відсутність приміщень у будівлі унеможливлює здійснення стосовно нього будь-яких дій, а державна реєстрація на такі приміщення носить віртуальний оманливий характер.

На обґрунтування своєї правової позиції Відповідач посилається на правові позиції ВС.

Отже, Відповідач вважає що особи, які мали на праві власності житлові чи нежитлові приміщення у будинку за адресою: вул. Садова, 21 ("будинку Руссова"), втратили право власності на них у зв`язку із знищенням.

Окрім цього, Відповідач також не заперечує проти доводів Позивача про нібито порушення права Позивача на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, адже, на переконання Відповідача, знищення майна унеможливлює таке "мирне володіння" та спростовує існування відповідного права.

Відповідач також стверджує, що слід відхилити доводи Позивача про бездіяльність безпосередньо ОМР в утриманні та збереженні "будівлі Руссова", адже з 2004 її утримання та обслуговування здійснювалось малим підприємством фірмою "Ренесанс 92 ЛТД" та його правонаступником ТОВ "Ренесанс-92", що Позивач безпідставно залишає поза увагою. При цьому, Відповідач звертає увагу на те, що істотне погіршення технічного стану будівлі відбулося внаслідок неодноразових пожеж в ній.

З метою створення умов для збереження пам`ятки архітектури та містобудування, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, та надійної експлуатації зазначеної будівлі в майбутньому Виконкомом ОМР було прийнято рішення від 30.11.2017 № 438 "Про заходи щодо подальшого використання непридатного для проживання житлового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21". Вказане рішення є чинним, обов`язковим до виконання та не оскаржується.

Відповідач посилаючись на норми Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про охорону культурної спадщини" вказує, що фінансування ремонтно-консерваційних першочергових та ремонтно-реставраційних робіт на будівлі-пам`ятці - "будівлі Руссова" було здійснено за рахунок коштів міського бюджету, що також не заперечується Позивачем. При цьому, всупереч викладеному у відповіді на відзив, Відповідач звертає увагу на те, що роботи з починаючи 2016 виконувалися саме за рахунок місцевого бюджету, що підтверджується наявними у справі доказами, зокрема, Інформації щодо видатків бюджету міста Одеси на 2016-2018 по об`єкту, розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 (будинок Руссова), що є додатком № 1 до листа департаменту фінансів Одеської міської ради від 08.07.2019 року № 06-20/218, Інформації щодо виконання робіт на будівлі-пам`ятці архітектури та містобудування "будинок Русова" по вул. Садовій, 21, наданої управлінням капітального будівництва Одеської міської ради, листа управління капітального будівництва Одеської міської ради від 02.07.2020 року № 02-05/953-03.

Крім того, Відповідач звертає увагу на те, що жодні заборони, передбачені нормами Закону України "Про охорону культурної спадщини", порушені не були, будівля-пам`ятка "будинок Русова" як була, так і залишилася пам`яткою архітектури та містобудування місцевого значення, продовжує перебувати під охороною держави, внесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, охоронний номер № 33-ОД, без зміни жодних відомостей щодо неї.

Також Відповідач зазначає, проведені ремонтно-реставраційні роботи не призвели до повного чи часткового зникнення предмета охорони об`єкта культурної спадщини, а, навпаки, були спрямовані на недопущення цього та призвели до покрашення технічного стану об`єкта культурної спадщини, відновлення його втрачених та пошкоджених елементів, збереження історичної та культурної цінності, що було основною метою таких робіт.

Відповідач також зазначає, що державна реєстрація права власності відбувалася у чіткої відповідності до вимог Порядку № 1172, а тому у державного реєстратора не було жодних правових підстав зупиняти розгляд заяви про державну реєстрацію прав чи відмовляти у державній реєстрації прав, а тому оскаржуване рішення державного реєстратора є законним та обґрунтованим.

При цьому, Відповідач вказує, що відповідно до норм, викладених у ч. 3 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень", право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані. Право власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини, в яких вони розташовані.

А тому, на переконання Відповідача, не було жодних перешкод державному реєстратору для прийняття рішення та проведення державної реєстрації права власності на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022,0 м2, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради.

2.3. Аргументи Третьої особи

Третя особа на стороні відповідача Державний реєстратор Єременко І.М., позовні вимоги ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" вважає необґрунтованими, безпідставними та такими що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

2.3.1. Як вказує Третя особа, Позивач до позову не надав всі правовстановлюючі документі, що посвідчують його право власності на належні йому об`єкти нерухомості, які розташовані у спірній будівлі.

2.3.2. Третя особа, заперечує проти стверджень Позивача щодо незаконності винесенні ним рішення щодо державної реєстрації за ОМР права комунальної власності на спірний будинок. Із посиланням на норми, Конституції України, Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", затверджений Постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015 він стверджує, що як державний реєстратор при здійсненні державної реєстрації діяв в межах повноважень, передбачених Законом.

3.2.3.Третя особа звертає увагу на те, що Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначає, що рішення державного реєстратора прийнято в порушення вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку № 1127, порушує інтереси Позивача, як власника частини будинку за адресою: м. Одеса, вул. Садова 21, а саме стверджує, що безпідставна реєстрація прав на нерухоме майно за ОМР без належних на то підстав, позбавила Позивача права володіти та розпоряджуватися своїм майном без надання належних та допустимих доказів.

Крім того, Третя особа стверджує, що на його переконання Позивачем до позовної заяви не надано жодного документа, з якого вбачається, що нежилі приміщення, власником яких є Позивач є складовою частиною громадської будівлі пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022,0 м2, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 (хоча він зазначає що є власником частини будинку).

2.3.4. Щодо стверджень Позивача про те, що Третьою особою не було перевірено відповідність заявлених до реєстрації прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, Третя особа стверджує, що ОМР до своєї заяви про державну реєстрацію права власності були подані всі достатні та необхідні документи, які відповідають вимогам п. 44 Порядку.

3.2.5. Третя особа стверджує, що аргумент Позивача, що він є власником нежилого приміщення, яке складає 127/1000 від всього житлового будинку, загальною площею 505,6 м2, на підставі протоколу, серії та номер: 13, виданий 05.01.2017 року, акту приймання - передачі, серії та номер :б/н, виданий 05.01.2017 не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме - ч.2 ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Третя особа вказує, що якщо б нерухоме майно, яке належить Позивачу, було б складовою частиною громадської будівлі пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) державний реєстратор, який здійснював реєстрацію права власності на нерухоме майно Позивача, відкрив би розділ на громадську будівлю пам`ятку архітектури та містобудування (будинок Руссова) та зареєстрував спільну часткову власність ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" вказавши частку - 127/1000.

З урахуванням наведеного Третя особа вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

3. Процесуальні питання, вирішені судом.

14.07.2020 до канцелярії Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява (вх. № 2111/20) ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" до Державного реєстратора юридичного департаменту ОМР Єременко І.М. та ОМР про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 52957666 від 03.07.2020 на підставі якого було внесено до реєстру запис № 37161301 про реєстрацію за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради нежитлового приміщення загальною площею 5022,00м2.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2020 позовна заява вх.№2111/20 була передана на розгляд судді Цісельському О.В.

15.07.2020 до Господарського суду Одеської області від ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" надійшла заява про забезпечення позову (вх. № 2-3162/20), в якій заявник просить суд: заборонити територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради до набрання рішенням по даній справі законної сили, вчиняти будь-які дії щодо видозмінення (будівництва, реконструкції, знесення, демонтажу, тощо) об`єкта нерухомості, житлових та нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, чи будь-яких конструкцій; заборонити територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради будь-які дії щодо передачі чи відчуження нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21.

В обґрунтування поданої заяви ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" зазначає, що предметом розгляду даної справи є визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 52957666 від 03.07.2020 на підставі якого було внесено до реєстру запис № 37161301 про реєстрацію за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради нежитлового приміщення загальною площею 5022,0 м2, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова. 21.

Так, заявник зазначає, що 03.07.2020 Виконавчий комітет Одеської міської ради прийняв рішення №237 "Про реєстрацію права комунальної власності територіальної громади м. Одеси на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова), розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21". Вищевказаним рішенням вирішено зареєструвати право власності територіальної громади м. Одеси на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022,0 м2, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21.

Того ж дня державним реєстратором юридичного департаменту ОМР Єременко Іваном Миколайовичем було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 52957666 від 03.07.2020 на підставі якого було внесено до реєстру запис № 37161301 про реєстрацію за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міською радою нежитлового приміщення загальною площею 5022,0 м2 за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21.

На думку заявника, дане рішення державного реєстратора є незаконним, адже він є власником нежитлових приміщень за адресою: м. Одеса, вул. Садова 21, загальною площею 708,90 м2, що складає близько 11 відсотків приміщень вищевказаної будівлі. Заявник вважає, що державний реєстратор не перевірив підстави для зупинення розгляду заяви, не зупинив державну реєстрацію прав та прийняв рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке частково на 11 відсотків належить ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС", чим грубо порушив діюче законодавство та фактично позбавив останнього права власності на нерухоме майно.

Крім того, заявник зазначає, що 14.07.2020 Одеський міський голова проводив виїзну нараду за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21. де повідомив, що на об`єкті будинку Руссова в м. Одеса буде чергувати муніципальна варта та буде демонтовано всі двері та залізні грати на поверхах будівлі, в тому числі до приміщень, які належать ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" на праві приватної власності.

Отже, як вказує заявник, у разі вчинення ОМР будь-яких дій, направлених на зміну стану майна, власника майна чи користувача його приміщень, які знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, це значно утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення, оскільки, частина майна, яка у разі задоволення позову повернеться у володіння ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" може зникнути або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.07.2020 заява про забезпечення позову (вх.№2-3162/20/20) була передана на розгляд судді Цісельському О.В.

16.07.2020 ухвалою Господарського суду Одеської області у задоволенні заяви ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" про забезпечення позову (вх.№2-3162/20/20) було відмовлено.

Того ж дня, ухвалою Господарського суду Одеської області позовна заява (вх.№2111/20) прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

05.08.2020 до Господарського суду надійшов Відзив (вх. № 20671/20) Відповідача 1 державного реєстратора Єременко І.М., який судом долучений до матеріалів справи.

10.08.2020 до Господарського суду надійшов відзив (вх. № 21137/20) Відповідача 2 ОМР, який судом долучений до матеріалів справи.

Того ж дня, Позивачем до Господарського суду була подана заява про уточнення позовних вимог (зміна предмета позову) (вх.№ 21248/20) в якій Позивач доповнив свої позовні вимоги позовною вимогою немайнового характеру, а саме, просив Суд визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 237 від 03.07.2020 р. та визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 52957666 від 03.07.2020 на підставі якого було внесено до реєстру запис № 37161301 про реєстрацію за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради нежитлового приміщення загальною площею 5022,00 м2, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21.

Також Позивачем до Господарського суду було подане клопотання про залучення співвідповідача (вх. № 21249/20), в якому він із посиланням на подану ним заяву про уточнення позовних вимог (зміна предмета позову) (вх.№ 21248/20 від 10.08.2020) попросив залучити до участі у справі в якості співвідповідача Виконавчий комітет ОМР.

13.08.2020 до канцелярії Господарського суду від ОМР надійшло клопотання про закриття провадження у справі (вх. № 21500/20), в якому Відповідач 2 просить Суд закрити провадження у справі, оскільки, на його думку, зазначена справа повинна розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

14.08.2020 від Позивача 2 надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи та зняття фотокопій (вх. № 21614/20), яка була розглянута судом та задоволена.

20.08.2020 Позивачем до Суду була надана відповідь на відзив (вх. № 22066/20) яка судом долучена до матеріалів справи.

02.09.2020 від Відповідача 2 ОМР надійшли заперечення проти прийняття до розгляду заяви про уточнення позовних вимог (зміни предмету позову) (вх. № 23014/20). Зазначені заперечення судом долучені до матеріалів справи.

03.09.2020 від Позивача надійшло клопотання про залучення доказів (вх. № 23137/20), в якому ним із обґрунтуванням підстав пропуску строку на їх подання, Позивач просив Суд долучити додаткові докази до матеріалів справи, а саме, завірені копії: висновку експерта будівельно-технічної експертизи від 14.08.2020 № 957/2020, договору № 13/07/20 на проведення експертного дослідження від 13.07.2020, звернення ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" від 13.07.2020 № 169/0720, адвокатського запиту від 13.07.2020, супровідного листа управління капітального будівництва ОМР від 16.07.2020 № 02-03/415 з копією конверту, звернення ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" від 20.07.2020 № 171/0720 та акту приймання-передачі наданих послуг від 20.08.2020.

Також від Позивача до Суду надійшли Заперечення на клопотання про закриття провадження у справі (вх. № 23139/20), в яких із посиланням на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, він просив відмовити у задоволені клопотання ОМР.

03.09.2020 Відповідачем 2 до канцелярії Господарського суду були надані Заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (вх. № 23188/20), які судом долучені до матеріалів справи.

Також Відповідачем 2 до канцелярії Господарського суду була надана Заява про зупинення провадження у справі (вх. № 23346/20), в якій із посиланням на те, що Приморським районним судом м. Одеси розглядається цивільна справа № 522/13036/20 за позовом ОМР, яка на його переконання є пов`язаною із справою № 916/2043/20 і розгляд цієї справи неможливий без вирішення цивільної справи № 522/13036/20, Відповідач 2 просив Суд зупинити провадження у справі № 916/2043/20 до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 522/13036/20.

03.09.2020 в підготовчому засіданні Судом були розглянуті подані сторонами справи заяви та клопотання та вислухавши думку учасників справи, суд дійшов наступних висновків: щодо клопотання Позивача про відновлення строків та про залучення доказів (вх. № 23137/20 від 03.09.2020), Суд з урахуванням приписів ст.2 ГПК України та сталої практики ЄСПЧ зазначені клопотання задовольнив та залучив додаткові докази до матеріалів справи; щодо Заяви про уточнення позовних вимог (зміна предмета позову) (вх.№ 21248/20 від 10.08.2020) суд дійшов висновку що ця заява задоволенню не підлягає, оскільки Позивачем до первісних позовних вимог додана ще одна позовна вимога немайнового характеру, що не відповідає приписам ст.ст.42, 46 ГПК України; у зв`язку із відхиленням Судом заяви про уточнення позовних вимог, Суд також дійшов висновку що клопотання Позивача про залучення співвідповідача Виконкому ОМР (вх. № 21249/20 від 10.08.2020) також задоволенню не підлягає; щодо клопотання Відповідача 2 про закриття провадження у справі (вх. № 21500/20 від 13.08.2020) Суд з урахуванням правового висновку, зробленого у постанові ВП ВС від 22.08.2018 у справі № 559/1777/15-ц, про те що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду господарських і адміністративних справ недостатньо застосування виключно формального критерію -визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень), натомість визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер спірних правовідносин, з яких виник спір, дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню, оскільки Позивач обґрунтовує поданий позов саме порушенням його права власності, отже відповідно до норм ГПК України даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства; розглянув Заяву Відповідача 2 про зупинення провадження у справі (вх. № 23346/20), Суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, оскільки Відповідачем 2 не наведено суду належних та допустимих доказів об`єктивної неможливості розгляду справи № 916/2043/20 до набрання рішенням законної сили у цивільній справі № 522//13036/20. За результатами розгляду зазначених клопотань Судом були постановлені протокольні ухвали.

Після судового засідання, 03.09.2020 Відповідачем 2 ОМР були подані заяви про ознайомлення із матеріалами справи (вх.№ 23227/20) та про видачу в електронному вигляді копії технічного запису судового засідання (вх. № 23505/20), які Судом були розглянуті та задоволені.

09.09.2020 Відповідачем 2 ОМР до канцелярії Господарського суду була подана заява про відвід судді (вх. № 2-3716/20) в якій був заявлений відвід судді Цісельському О.В. від розгляду справи № 916/2043/20.

10.09.2020 ухвалою Господарського суду заява ОМР (вх. №2-3716/20 від 09.09.2020) про відвід судді Цісельського О.В. від розгляду справи №916/2043/19 була визнана необґрунтованою та вирішено заяву передати для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПК України.

На підставі Розпорядження керівника апарату суду № 255 від 10.09.2020 відповідно до ст. 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", абз.1 ч.3 ст. 39 ГПК України, п. 4.2.2. "Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області", затверджених рішенням зборів суддів в редакції від 19.02.2020 (протокол №916-2/2020) та відповідно до абз.1 ч.3 ст.39 ГПК України був призначений повторний автоматичний розподіл заяви про відвід судді (вх.№2-3716/20 від 09.09.2020) у справі №916/2043/20.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2020 заява про відвід судді (вх.№2-3716/20 від 09.09.2020) була передана на розгляд судді Невінгловській Ю.М.

14.09.2020 ухвалою Господарського суду у задоволенні заяви Одеської міської ради (вх. №2-3716/20 від 09.09.2020) про відвід судді від розгляду справи №916/2043/20 було відмовлено.

16.09.2020 Суд, вирішуючи питання щодо доступу осіб, які не є учасниками справи №916/2043/20, у судове засідання, призначене на 22.09.2020р. з урахуванням Постанови КМУ від 22.07.2020р. №641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" якою з 01.08. до 31.10.2020 на усій території України установлено карантин, з продовженням на всій території України дії карантину, встановленого постановою КМУ від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та від 20.05.2020 № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з огляду на положення ст. 8 ГПК України, для захисту найвищої соціальної цінності життя учасників судового процесу, суддів, працівників апарату суду, враховуючи також Наказ Голови Господарського суду Одеської області від 16.03.2020 №13 (зі змінами), згідно з яким на період з 16.03.2020 до 31.10.2020 встановлено особливий режим роботи Господарського суду Одеської області, зокрема заборонено допуск в судові засідання осіб, які не є учасниками судових засідань, постановив ухвалу якою вирішив обмежити доступ осіб, які не є учасниками судового процесу, в судове засідання, призначене на 22.09.2020 о 14 год. 20 хв. по справі №916/2043/20 та здійснити повну он-лайн трансляцію перебігу судового засідання по справі №916/2043/20, призначеного на 22.09.2020 о 14 год. 20 хв., в мережі інтернет на Youtube каналі "Судова влада України".

21.09.2020 від Відповідача 2 ОМР до канцелярії Господарського суду надійшли заперечення на висновок експерта від 14.08.2020 № 957/2020 судової будівельно-технічної експертизи (вх.№24912/20) відповідно до яких ОМР просить суд відхилити висновок, який виконаний судовим експертом ТОВ "БКДЕКСПЕРТ-Т" Дзінькою А.І. Судом зазначені запереченні долучені до матеріалів справи.

21.09.2020 Відповідачем 2 ОМР також були подані: клопотання (вх. № 24916/20) в якому він просить витребувати в Управління державної реєстрації юридичного департаменту ОМР належним чином засвідчені копії реєстраційних справ щодо об`єктів нерухомого майна, а саме: нежилого приміщення, яке складає 127/1000 від всього житлового будинку, загальною площею 505,6 м2 (реєстраційний номер 101), нежилих приміщень № 501 А, загальною площею 203,3 м2 (реєстраційний номер 01), які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 та громадської будівлі пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова), загальною площею 5022,0 м2, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 (реєстраційний номер 101); клопотання (вх. № 24917/20) про призначення колегіального розгляду справи та клопотання (вх. № 24986/20) про призначення судової будівельно-технічної експертизи, в якому він просив Суд призначити у справі судову будівельно-технічну експертизу на вирішення якої поставити питання: чи існував фактично у складі будинку за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, як окремий об`єкт нерухомості у цілому нежиле приміщення, яке складає 127/1000 від всього житлового будинку, загальною площею 450,5 м2, станом на 24.01.2017 дату державної реєстрації права власності на нього за ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" та якщо існував, то у якому технічному стані; чи існував фактично у складі будинку за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, як окремий об`єкт нерухомості у цілому нежилі приміщення № 501А, загальною площею 98,4 м2, станом на 24.01.2017 дату державної реєстрації права власності на нього за ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" та якщо існував, то у якому технічному стані. Проведення експертизи Відповідач 2 просив доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз МЮУ. Також Відповідач 2 просив суд до завершення експертизи провадження у справі зупинити.

В підготовчому засіданні, яке відбулось 22.09.2020, Судом були розглянуті клопотання (вх. № 24916/20 від 21.09.2020) щодо витребування доказів; клопотання (вх. № 24917/20 від 21.09.2020) про призначення колегіального розгляду справи та клопотання (вх. № 24986/20 від 21.09.2020) про призначення судової будівельно-технічної експертизи та зупинення провадження у справі. Вислухавши думку учасників справи, Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цих клопотань, про що постановив протокольні ухвали.

22.09.2020 ухвалою Господарського суду провадження у справі № 916/2043/20 за позовом ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" в частині позовних вимог до Державного реєстратора Юридичного департаменту ОМР Єременко Івана Миколайовича про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора було закрито та ухвалою Господарського суду за власною ініціативою до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача залучений Державний реєстратор Юридичного департаменту ОМР Єременко І.М.

В підготовчому засіданні 22.09.2020 після вирішення всіх питань, передбачених ст. 182 ГПК України Суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті на 13.10.2020.

23.09.2020 від Позивача надійшло клопотання (вх. № 25243/20) в якому він просить надати йому можливість ознайомитись із матеріалами справи, яке Судом було задоволено.

05.10.2020 Суд з урахуванням значного поширення коронавірусної інфекції на території України, постійне збільшення кількості хворих, в тому числі і в системі правосуддя, перебування Одеської області в лідерах серед областей за кількістю хворих та перебування деяких міст Одеської області наразі в червоній зоні, суд, з огляду на положення ст. 8 ГПК України, для захисту найвищої соціальної цінності життя учасників судового процесу, суддів, працівників апарату суду, враховуючи також Наказ Голови Господарського суду Одеської області від 16.03.2020. №13 (зі змінами), згідно з яким на період з 16.03.2020 до 31.10.2020 встановлено особливий режим роботи Господарського суду Одеської області, зокрема заборонено допуск в судові засідання осіб, які не є учасниками судових засідань, дійшов висновку що необхідне прийняти рішення про обмеження доступу осіб, які не є учасниками судового процесу, в судове засідання при розгляді справи №916/2043/20, яке відбудеться 13.10.2020 об 11.00 год., а тому постановив ухвалу, відповідно до якої обмежив доступ осіб, які не є учасниками судового процесу, в судове засідання, призначене на 13.10.2020 об 11 год. 00 хв. по справі №916/2043/20 та здійснювати повну он-лайн трансляцію перебігу судового засідання по справі №916/2043/20, призначеного на 13.10.2020 о 11 год. 00 хв., в мережі інтернет на Youtube каналі "Судова влада України".

08.10.2020 постановою Південно-західного апеляційного господарського суду ухвала Господарського суду від 16.07.2020 (про відмову у забезпеченні позову) залишена без змін.

13.10.2020 в судовому засіданні у зв`язку із неможливістю завершити розгляд справи по суті, була постановлена протокольна ухвала про оголошення перерви до 10.11.2020 до 10 год 40 хв.

10.11.2020 до початку судового засідання через канцелярію Господарського суду Одеської області від Позивача надійшло клопотання (вх. № 30052/20) про відкладення розгляду справи у зв`язку із погіршенням стану здоров`я представника Позивача, в якому він просив Суд відкласти розгляд справи на декілька днів, з метою отримання результату тесту та забезпечення безпечного приймання представником Позивача участі у справі.

Розглянувши в судовому засіданні зазначене клопотання, вислухавши думку Відповідача та Третьої особи, Суд його задовольнив та оголосив перерву в судовому засіданні до 12.11.2020 до 09 год. 15 хв. Про що була постановлена протокольна ухвала.

В процесі розгляду справи подані учасниками справи всі клопотання та заяви були Судом розглянуті та вирішенні відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України, про що відзначено у протоколах підготовчих та судових засідань.

Під час розгляду справи по суті сторони виступили із вступними промовами, судом були досліджені всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, учасники справи виступили у судових дебатах.

Представник Позивача - ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС", заявлені позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити.

Представник Відповідача - ОМР, проти позову заперечував у повному обсязі, просив в його задоволені відмовити з підстав, викладених у заявах по суті спору.

Третя особа державний реєстратор Єременко І.М. висловив свою позицію, в якій проти позову заперечував у повному обсязі, просив в його задоволені відмовити з підстав, викладених у заявах по суті спору

В судовому засіданні, 12.11.2020 Господарським судом був закінчений розгляд справи по суті та відповідно до ч.1 ст.240 ГПК України, після виходу з нарадчої кімнати, проголошена вступна і резолютивна частини рішення.

4. Фактичні обставини справи, встановлені судом

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 № 311 "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю" та рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991 № 266-ХХІ "Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування та районів області" (т.с. 1, а.с.122-131) з державної власності до власності міст обласного підпорядкування (у тому числі міста Одеси) передано житловий та нежитловий фонд.

27.12.1991 Виконком Одеської обласної ради народних депутатів прийняв рішення № 580 "Про затвердження переліку об`єктів, що підлягають взяттю під охорону як пам`ятки градобудівництва та архітектури місцевого значення", відповідно до якого був затверджений перелік об`єктів, що підлягають взяттю під охорону як пам`ятки градобудівництва та архітектури місцевого значення по Одеській області. Додатком до зазначеного рішення був затверджений Перелік в якому до пам`яток архітектури у м. Одесі під № 488 включений будинок ОСОБА_3 (1987-1898, архітектор В.І. Шмідт), розташований за адресою: вул. Садова, 21 (т.с. 1, а.с.132-135)

11.03.2004 між Приморською районною адміністрацією ОМР та МП фірмою "Ренесанс-92 ЛТД" був укладений договір на управління жилим та нежилим фондом, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси, відповідно до умов якого Адміністрація передала, а ПП фірма "Ренісанс-92 ЛТД" прийняла в управління, експлуатацію жилий та нежилий фонд (дома, будівлі, споруд, приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади м. Одеси та розташований у Приморському районі м. Одеси у межах вулиць, згідно переліку дислокації будинків, що є додатком№ 1 до договору строком на 10 років, а саме до 01.01.2014 (т.с.3, а.с.195-200).

27.05.2004 Виконком ОМР прийняв рішення № 300 "Про заходи щодо здійснення реставрації, комплексної реконструкції та забудови території в межах будівель: № 21 по вул. Садовій, №№21-23 по вул. Преображенській, №№ 62-64 по вул. Пастера та їх прибудинкових територій" відповідно до якого було прийняте рішення здійснити реставрацію та комплексу реконструкцію та забудову території в межах будівель: № 21 по вул. Садовій, №№21-23 по вул. Преображенській, №№ 62-64 по вул. Пастера та їх прибудинкових територій; делегувати функції замовника ВАТ "Реставратор", якого було зобов`язано замовити у відповідних виконавчих органах місцевого самоврядування паспорт на проектування, завдання на проектування та проектно-кошторисну документацію з реставрації, комплексної реконструкції та забудови, зазначеної у рішенні території, погодити й затвердити цю документацію чинним порядком терміном до 31.12.2005, а також терміново провести консерваційні роботи на будинках, зазначених у рішенні, з метою збереження пам`ятників архітектури місцевого значення (т.с.1, а.с.142).

03.11.2006 розпорядженням Приморської районної адміністрації ОМР № 2762 (т.с.1, а.с.141), зокрема, був затверджений висновок про технічний стан та експлуатаційну придатність жилого будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, признано ветхим- аварійним, непридатним для нормальної експлуатації, погрожуючий заваленням та запропоновано Управлінню ЖКГ ОМР підготувати відповідне рішення про відселенню мешканців цього будинку.

16.06.2007 наказом Міністерства культури і туризму України № 662/0/16-07 (т.с.1, а.с.137-140) під № 33 у Переліку об`єктів культурної спадщини м. Одеси (додаток № 2 до Наказу) будівлю за адресою м. Одеса, вул. Садова, 21 (будинок Руссова, споруджений у 1897-1898, за проектом архітекторів В.І. Шмідта та Л.М. Чернігова) внесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. Охоронний під охоронним №34-Од.

Наприкінці 2008 науково-виробничим центром "ЕКОСТРОЙ" на замовлення ПП "КФ "Будінвест Груп" були виготовлені "Матеріали до будівельно-реставраційних робіт по пам`ятнику містобудування та архітектури" жила будівля (колишній будинок ІНФОРМАЦІЯ_1 ), 1897-1898 побудови, архітектори В.І. Шмідт та Л.М. Чернігов з додатками (т.с.3, а.с.202-225).

Відповідно до висновків, викладених у Матеріалах, технічний стан обстеженої будівлі по вул. Садовій, 21 за період з травня 2008 по жовтень 2008 явно погіршився. Перебування людей всередині будівлі, а також у зоні потенційного обвалення за його межами небезпечно для життя. Також були надані рекомендації щодо виконання комплексу протиаварійних робіт за-для запобігання спонтанного руйнування конструкцій будівлі.

27.10.2009 Виконком ОМР прийняв рішення № 1090, в якому зазначивши що у зв`язку із ситуацією, яка склалася через незадовільний аварійний стан пам`ятника архітектури та містобудівництва, колишнього будинку Руссова, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 та невиконанням рішенням Виконкому ОМР від 27.05.2004 № 300, вирішив:

скасувати своє рішення від 27.05.2004 № 300 "Про заходи щодо здійснення реставрації, комплексної реконструкції та забудови території в межах будівель: № 21 по вул. Садовій, №№21-23 по вул. Преображенській, №№ 62-64 по вул. Пастера та їх прибудинкових територій";

визначити Управління капітального будівництва ОМР замовником для виконання проектних, протиаварійних та реставраційних робіт на зазначеному об`єкті культурної спадщини;

департамент фінансів ОМР був зобов`язаний при формуванні проекту бюджету на 2010 передбачити видатки на виконання проектних, протиаварійних та реставраційних робіт пам`ятника архітектури та містобудування колишнього будинку Руссова, розташованого у м. Одеса, по вул. Садова, 21;

УКБ ОМР було зобов`язане після виділення коштів у 2010 замовити, зокрема, планове завдання, проектно-кошторисну документацію для виконання проектних, першочергових протиаварійних та реставраційних робіт пам`ятника архітектури та містобудування, а також терміново провести роботи з консервації об`єкта культурної спадщини колишнього будинку Руссова.

Окрім вище зазначеного цим рішенням, до проведення першочергових протиаварійних та реставраційних робіт, УКБ ОМР було зобов`язано виділити Приморській районній адміністрації ОМР жилі приміщення для надання сім`ям, які підлягають відселенню з будинку № 21 по вул. Садовій, відповідно до чинного законодавства (т.с.1, а.с.143-144).

27.05.2010 Одеським МБТІ та РОН був виготовлений технічний паспорт на нежитлові приміщення підвалу та першого поверху, загальною площею 450,5 м2, що складає 127/1000 та розташовані у будинку № 21 по вул. Садова у м. Одесі та які належать на праві власності ТОВ "Аптека "Гаєвського" (реєстр. № 11неж-108-2570.

12.08.2010 між ТОВ "Аптека "Гаєвського" (Продавець) та громадянином ОСОБА_1 (Покупець) був складений Акт приймання-передавання нежилого приміщення, що складає 127/1000 від всього житлового будинку, відповідно до якого згідно до умов договору купівлі-продажу частини нежилого приміщення, що складає 127/1000 ід всього житлового будинку від 12.07.2010 Продавець передав, а Покупець прийняв нежиле приміщення, що складає 127/1000 від всього житлового будинку, що розташоване за адресою: м. Одеса, вл. Садова, 21, загальною площею 450, 5 м2.

У 2014 Українським державним науково-дослідним та проектним інститутом "УКРНДІПРОЕКТРЕСТАВРАЦІЯ" було проведене інженерно-конструкторське обстеження житлового будинку по вул. Садова, 21 у м. Одесі та складений письмовий звіт (т.с.1, а.с.149-181), в якому були викладені результати обстеження щодо загального стану будівлі, її будівельних конструкцій, даху та надані рекомендації щодо можливості усунення дефектів і пошкоджень конструкцій, відновлення їх задовільного стану та подальшої безпечної експлуатації будівлі.

20.10.2014 Управлінням охорони культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації був проведений огляд будівлі по вул. Садова, 21 у м. Одесі та складений Акт огляду пам`ятки архітектури, в якому, за результатами огляду, були викладені висновки, зокрема, щодо необхідності термінового вжиття заходів щодо збереження будівлі пам`ятки, а саме проведення протиаварійних та реставраційних робіт та потреби негайного вжиття заходів для закриття доступу у приміщення будівлі по вул. Садова, 21 та до прилеглої до неї території.

Також, у листопаді 2014 на замовлення УКБ ОМР Науково-виробничим центром "ЕКОСТРОЙ" (Одеська філія інженерної академії України) був проведений комплекс інженерно-вишукувальних робіт на будівлі, розташованої у м. Одесі по вул. Садовій, 21 за результатами якого був складений Висновок (т.с.1., а.с.182-206), в якому були викладені результати дослідження, зроблені оцінка фізичного зносу будівлі та аналіз технічної ситуації та викладені висновки й рекомендації щодо технічного стану будівлі та можливості реставрації пам`ятника архітектури з відновленням втрачених елементів.

17.02.2015 комісією у складі представників ОМР, її виконавчих органів та комунальних підприємств було проведене обстеження будівлі по вул. Садовій, 21 у м. Одесі про що був складений акт із фотофіксацією результатів обстеження (т.с. 1, а.с.214-215).

07.04.2015 Одеський міський голова листом за № 02.2-15мг/69 звернувся до Одеської ОДА з приводу питання щодо примусового відчуження або викупу будівлі-пам`ятки архітектури по вул. Садова, 21.

20.04.2015 Науково-виробничий центр "ЕКОСТРОЙ" (Одеська філія інженерної академії України) листом за № 41/НПЦ звернувся до УКБ ОМР, в якому із посиланням на висновки, зроблені за результатами проведення інженерно-вишукувальних робіт на будівлі, розташованої у м. Одесі по вул. Садова, 21 у листопаді 2014 та візуального огляду у квітні 2015, зазначено що на час обстеження зафіксовано прогресуюче погіршення технічного стану будівлі, яке характеризується динамічним характером розвитку деформаційних процесів та реальною можливістю його спонтанного руйнування у будь-який момент часу.

21.05.2015 рішенням Виконкому ОМР за № 124 було вирішено створити комісію з обстеження стану житлового будинку у м. Одесі по вул. Садовій, 21, затвердити її склад та зобов`язати комісію протягом тижня здійснити обстеження стану житлового будинку, та надати відповідний висновок і пропозиції на розгляд Виконкому ОМР.

25.05.2015 комісія, створена відповідно до рішення Виконкому ОМР від 21.05.2015 № 124, за результатами обстеження житлового будинку у м. Одесі по вул. Садова, 21 провела засідання за підсумками якого склала Акт, в якому виклала свої висновки.

28.05.2015 розглянув акт комісії Виконком ОМР рішенням № 126 визнав, зокрема: 1) житловий будинок, розташований у м. Одесі по вул. Садова, 21 не відповідаючим санітарним і технічним вимогам та непридатним для проживання; 2) за доцільне проведення консервації з подальшою реставрацією зазначеної будівлі; 3) доручив вжити першочергові заходи із запобігання подальшому пошкодженню та руйнуванню будівлі; 3.1.) Управлінню реклами здійснити заходи щодо закриття фасаду будівлі захисною сіткою із зображенням її аутентичного вигляду згідно з паспортом пам`ятки архітектури; 3.2.) Приморській райадміністрації та КП "ЖКС "Портофранківський" вжити заходів щодо закриття входів та віконних прорізів будівлі; управлінню архітектури та містобудування ОМР за бюджетні кошти розробити детальний план території кварталу в межах вулиць Садової, Преображенської, Пастера, Дворянської в відповідності з історико-архітектурним опорним планом Генерального плану міста; 4) комісії з обстеження будинку за результатами обговорення із громадськістю міста надати пропозиції щодо подальшого використання будинку в порядку, встановленому законодавством України.

14.07.2015 Одеська ОДА листом за № 1872/02-28/01/3793 у відповідь на лист Одеського міського голови від 07.04.2015 № 02.2-15мг/69 зазначила, що зазначений у листі міського голови шлях вирішення проблеми з колишнім будинком Руссова таким що не відповідає чинному законодавству та запропонувала продовжити роботу з вирішення питань, пов`язаних з проведенням консерваційних та реставраційних робіт на будинку, відповідно до рішень Виконкому ОМР, а також запропонувала відпрацювати ефективний механізм врятування пам`ятки архітектури, розроблений на підставі ґрунтованого аналізу проблемної ситуації що виникла (т.с.1, а.с.221-223).

27.01.2016 та 28.01.2016 у будівлі за адресою м. Одеса, вул. Садова, 21 відбулися пожежі за результатами яких фахівцями Приморського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області були складені Акти про пожежу та Звіти про причину виникнення пожежі, відповідно до яких підставами виникнення пожеж стало необережне поводження з вогнем невстановленими особами.

03.02.2016 рішенням Виконкому ОМР № 254 на проектування та капітальний ремонт з виконання першочергових протиаварійних заходів в рамках консервації та комплексу відновлювальних робіт об`єкта пам`ятки архітектури та містобудування, розташованого м. Одеса, вул. Садова, 21 було затверджено 1 500 000 грн, з яких витрачено 798 007,42 грн (т.с.1, а.с.225).

05.01.2017 відбулись загальні збори учасників ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" на яких, зокрема, було вирішено прийняти до складу учасників Товариства нових членів та збільшити розмір статутного капіталу Товариства за рахунок внесків у вигляді нерухомого майна, в тому числі до статутного капіталу ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" були внесені нежилі приміщення № 501А, загальною площею 98,4 м2, та нежиле приміщення, що складає 127/1000 від всього житлового будинку, загальною площею 450,5 м2, розташовані за адресою м. Одеса, вул. Садова, 21 (т.с.2, а.с.16-36). Також був затверджений Статут у новій редакції.

Того ж дня за Актом приймання-передачі ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" отримало від нових Учасників в якості внеску до статутного капіталу Товариства, зокрема, вищезазначене нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21. (т.с.2., а.с.39-55).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 27.01.2017 (індексний номер витягу:79053149) на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 05.01.2017, протоколу загальних зборів ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" від 05.01.2017 державним реєстратором Дубровіною О.В. було зареєстровано право власності ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" на нежилі приміщення № 501А, загальною площею 98,4 м2, за адресою м. Одеса, вул. Садова, 21 (реєстраційний номер 101). Розмір частки 1/1 (т.с.1, а.с.35).

Також відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 27.01.2017 (індексний номер витягу:79053149), на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 05.01.2017, протоколу загальних зборів № 13 ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" від 05.01.2017 державним реєстратором Дубровіною О.В. було зареєстровано право власності ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" на нежиле приміщення що складає 127/1000 від всього житлового будинку, загальною площею 450,5 м2, за адресою м. Одеса, вул. Садова, 21 (реєстраційний номер 101). Розмір частки 1/1 (т.с.1, а.с.30).

30.11.2017 рішенням Виконкому ОМР № 438 було вирішено висновок комісії з обстеження стану житлового будинку, за адресою м. Одеса, вул. Садова, 21 взятий до відома; встановити подальше користування непридатного для проживання житлового будинку, за адресою м. Одеса, вул. Садова, 21 як будівлі громадського призначення з включенням функції торговельного центру та призначено УКБ ОМР замовником з проектування та виконання ремонтно-реставраційних робіт із пристосуванням під громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування: протиаварійні роботи та реставрація фасадів; реабілітація з пристосуванням під будівлю громадського призначення (т.с.1, а.с.224).

Відповідно до Додатку № 1 до листа департаменту фінансів ОМР "Інформація щодо видатків бюджету м. Одеси на 2016-2018 по об`єкту, розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 (будинок Руссова) у період з 2016 по 2018 включно у відповідності до рішень Виконкому ОМР для проектування та проведення протиаварійних та будівельних робіт з реконструкції з бюджету м. Одеси було всього виділено 49 273 330,49 грн та використано 43 376 440, 49 грн (т.с.1, а.с.225-226).

03.02.2020 ФОП Пашківським Д.П. на замовлення ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" був виготовлений Технічний паспорт на групу нежитлових приміщень № 501 А, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, загальною площею 203,6 м2 (інвентарна справа № 2020-049/8) (т.с.2, а.с.146-150) та Технічний паспорт на нежиле приміщення, що складає 127/1000 від всього житлового будинку, розташованого за адресою: м. Одесі, вул. Садова, 21, загальною площею 505,6 м2 (інвентарна справа № 2020-049/9) (т.с.2, а.с.153-156).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 15.04.2020 (індексний номер витягу: 206896367) на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 05.01.2017, протоколу загальних зборів ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" від 05.01.2017, довідки про показники об`єкта нерухомого майна серія та номер: 2020-049-8, виданого 03.02.2020 ФОП Пашківський Д.П державним реєстратором Дубровіною О.В. було зареєстровано право власності ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" на нежилі приміщення № 501А, загальною площею 203,3 м2, за адресою м. Одеса, вул. Садова, 21 (реєстраційний номер 101). Розмір частки 1/1 (т.с.2, а.с.144-145).

Також відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 15.04.2020 (індексний номер витягу:206899107), на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 05.01.2017, протоколу загальних зборів № 13 ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" від 05.01.2017, довідки про показники об`єкта нерухомого майна серія та номер: 2020-049-9, виданого 03.02.2020 ФОП Пашківський Д.П державним реєстратором Дубровіною О.В. було зареєстровано право власності ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" на нежиле приміщення що складає 127/1000 від всього житлового будинку, загальною площею 505,6 м2, за адресою м. Одеса, вул. Садова, 21 (реєстраційний номер 101). Розмір частки 1/1 (т.с.2, а.с.151-152).

27.03.2020 ПП "ТЕРРА-ЮГ ПРЕКТ" на замовлення Управління капітального будівництва ОМР був виготовлений Технічний паспорт на громадський будинок, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, загальною площею 50022,0 м2 (т.с.2, а.с.120-141).

03.07.2020 Управління капітального будівництва ОМР листом за вх. № 02.2-10/453 звернулось до ОМР в якому зазначило, що ним:

виконані основні роботи з посилення та стабілізації будівлі пам`ятки архітектури та містобудування, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, виконано улаштування нових пліт перекриття , відновлено функціональну спроможність несучих стін, виконані роботи з улаштування покрівлі та втрачених елементів купола, виконані реставраційні роботи фасаду будівлі, відновлено благоустрій прилеглої території;

на підставі чого, керуючись п. 6 Інструкції "Про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна" на замовлення УКБ ОМР виготовлений новий технічний паспорт будівлі.

У зв`язку із наведеним, УКБ ОМР попросило сприяння у подальшому вирішенні питання, щодо вжиття заходів щодо реєстрації права комунальної власності на громадську будівлю за територіальною громадою м. Одеси.

03.07.2020 на позачерговому засіданні Виконкому ОМР було прийнято рішення № 237 на якому було прийнято рішення зареєструвати право комунальної власності територіальної громади м. Одеси на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова), загальною площею 5022,0 м2, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 та доручено Департаменту комунальної власності ОМР відповідно до чинного законодавства України вжити заходів щодо реєстрації за територіальною громадою м. Одеси права власності на об`єкт нерухомого майна зазначеного у даному рішенні.

Того ж дня, розглянув надані документи, державним реєстратором Юридичного департаменту ОМР Єременко І.М. було прийнято рішення про реєстрацію права комунальної власності територіальної громади м. Одеси на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Русова), розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 загальною площею 5022,0 м2, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. Розмір частки 1/1 (т.с.1, а.с. 39-44, т.с.2, а.с. 157-162)

Позивач вважає, що рішення державного реєстратора Юридичного департаменту ОМР Єременко І.М. (з відкриттям розділу) індексний номер 52957666 від 03.07.2020 про реєстрацію права комунальної власності територіальної громади м. Одеси на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Русова), розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 загальною площею 5022,0 м2 прийняте з порушенням чинного законодавства України, порушує його права як власника належних йому нежитлових приміщень, загальною площею 203,3 м2 та 505,6м2, які знаходяться у спірній будівлі та фактично позбавив Позивача його права власності на належні йому нежитлові приміщення, що стало підставою для звернення до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом.

4. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Законодавчо визначенні способи захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Отже, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений ст.16 ЦК України, але який встановлений законом або договором та є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а частиною 1 ст. 16 цього Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом пункту 13 частини першої статті 20 ГПК України вимоги щодо скасування реєстраційних дій можуть розглядатись господарськими судами у випадку, коли такі дії є похідними від спору щодо майна або майнових прав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три правила: 1) у першому реченні першого абзацу - загальне правило, що фіксує принцип мирного володіння майном; 2) у другому реченні того ж абзацу - охоплює питання позбавлення майна й обумовлює таке позбавлення певними критеріями; 3) у другому абзаці - визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друге та третє правила, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, мають тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного у першому правилі (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів.

Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), "Кривенький проти України" від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).

Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

Повноваження державного реєстратора та порядок їх реалізації у спірних правовідносинах визначаються, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок № 1127).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України.

Згідно ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема: 1) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; 2) Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження; 3) заявник: власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав; орган державної влади, його посадова особа, якими встановлено, змінено або припинено обтяження, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено обтяження, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення обтяження речових прав; іпотекодержатель, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено іпотеку, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення іпотеки; орган місцевого самоврядування - у разі взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, тощо; 4) інший правонабувач - орендар, концесіонер, приватний партнер, суб`єкт іншого права, похідного від права власності, іпотекодержатель, спадкоємець (у разі оформлення спадщини, до складу якої входять речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації згідно із цим Законом); 5) обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину; 6) територіальні органи Міністерства юстиції України - територіальні органи Міністерства юстиції України, що забезпечують реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі; 8) реєстраційна справа - сукупність документів, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документів, сформованих у процесі проведення таких реєстраційних дій, що зберігаються у паперовій та електронній формі; 9) реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру, тощо.

2. Інші терміни вживаються у значенні, наведеному в Цивільному кодексі України та законах України.

Частинами другою статті 3 зазначеного Закону встановлено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя за місцезнаходженням нерухомого майна.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані.

Частиною 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі. 9-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у випадках, передбачених законодавством України, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, права стосовно якого підлягають державній реєстрації.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Частиною першою статті 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини третьої статті 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Частиною сьомою статті 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини третьої статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно пункту 3 частини першої статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається юридичним особам у разі внесення до статутного фонду (статутного або складеного капіталу) об`єктів нерухомого майна їх засновниками (учасниками);

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав проводиться на підставі інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Згідно ч.3 ст.26 Закону відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав.

Згідно частини другої статті 30 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Пунктами 1, 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 № 311 "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю" затверджений перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності). Встановлено, що державне майно України, крім майна, яке належить до комунальної власності, є загальнодержавною (республіканською) власністю.

Міністерствам і відомствам України, органам, уповноваженим управляти державним майном, здійснити до 01.01.1992 передачу державного майна, яке перебуває у їх віданні, до комунальної власності згідно із затвердженим цією постановою переліком.

Встановлено, що: розмежування майна між власністю областей, міст Києва та Севастополя і власністю районів, міст обласного підпорядкування, районів міст Києва та Севастополя провадиться облвиконкомами, Київським і Севастопольським міськвиконкомами з участю виконкомів нижчестоящих Рад народних депутатів; розмежування майна між власністю районів, міст обласного підпорядкування та власністю інших адміністративно-територіальних одиниць провадиться виконкомами районних і міських Рад народних депутатів з участю виконкомів районних у містах, міських районного підпорядкування, селищних і сільських Рад народних депутатів; передача державного майна, яке перебуває у віданні міністерств і відомств України, інших органів, уповноважених управляти державним майном, до складу комунальної власності, а також від однієї адміністративно-територіальної одиниці до іншої здійснюється безоплатно стосовно порядку, передбаченого постановою Ради Міністрів УРСР від 28.04.1980 № 285 "Про порядок передачі підприємств, об`єднань, організацій, установ, будинків і споруд", з наступним повідомленням про це органів державної статистики, податкових та фінансових органів.

Згідно зі ст. 4 Житлового кодексу Української PCP жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української PCP, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово- будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення). До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Відповідно до п. 10 Розділ V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" з набранням чинності цим Законом майно, яке до прийняття Конституції України у встановленому законодавством порядку передане державою до комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць та набуте ними на інших законних підставах, крім майна, що відчужене у встановленому законом порядку, є комунальною власністю відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України, правом власності особи є право особи на певну річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 319 ЦК України, встановлюється, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та має право вчиняти до свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Наразі, ст.321 Цивільного кодексу України гарантує, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена в його здійсненні лише в випадках, прямо передбачених законом.

Положеннями ст. 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто, метою подання цього позову є усунення невизначеності у суб`єктивному праві, належному особі, а також створення сприятливих умов для здійснення суб`єктивного права особою. Такі позови можуть подаватися щодо визнання права власності чи інших речових прав на певне майно (ст. 392 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 181 Цивільного кодексу України, право власності на нерухоме майно підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (абзац третій частини другої статті 331 Цивільного кодексу України).

5. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Стосовно позовних вимог ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" суд дійшов наступних висновків.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до ст. 13 зазначеної Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Водночас засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України"від 05.04.2005, заява № 38722/02).

Приписами ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В п. п. 1-10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

При цьому, вищевказаною статтею визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 5 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з положеннями ст.ст. 2, 4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення.

Отож задоволення судом позову можливе лише за умови доведення Позивачем відповідно до вимог процесуального законодавства обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

Звертаючись із даним позовом до Господарського суду Позивач в якості обґрунтування зазначив про порушення його прав як власника нерухомого майна, яке знаходиться в спірній будівлі, на яку за Відповідачем було зареєстровано право комунальної власності. Отже, з огляду на зазначені обставини, суд вважає, що Позивач належним чином довів наявність у нього права на звернення до Господарського суду як у власника нерухомого майна, що знаходиться в спірній будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, який вважає, що його права порушені.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права.

Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою Суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права Позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Особа, яка звертається до Господарського суду з позовом, самостійно обирає спосіб захисту, визначає відповідача, предмет та підстави позову та зазначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов.

У своєї постанові від 13.10.2020 по справі № 369/10789/14-ц (14-703цс19) Велика Палата Верховного суду висловила правову позицію, відповідно до якої :

7.31.За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

7.32. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

7.33. За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

7.34. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений статтею 16 ЦК України.

7.35. Як способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

7.36. Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором.

7.37. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц та від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17.

У позовній заяві Позивач просв Господарський суд визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 52957666 від 03.07.2020, на підставі якого було внесено до реєстру запис № 37161301 про реєстрацію за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради нежитлового приміщення загальною площею 5022 м2, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, обґрунтовуючи свої позовні вимоги порушенням його прав як власника з боку Відповідача.

Слід зазначити, що за приписами чинного Господарського процесуального кодексу України суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до приписів абз. 3 ч. 3 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

При цьому, як вбачається з позовних вимог, заявлених Позивачем, він не просить суд одночасно із визнанням незаконним та скасуванням рішення державного реєстратора припинити відповідне речове право Відповідача на спірну будівлю будинку Руссова, яке було зареєстровано відповідно до чинного законодавства України.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Умовами ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У п.145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст.13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування.

Зміст зобов`язань за ст.13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією.

Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Іншими словами, у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

В свою чергу п.5 ч. 3 ст.162 ГПК України покладає саме на Позивача обов`язок у позовній заяві викласти обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, а також вказати правові підстави позову.

З урахуванням викладеного Суд вважає, що обґрунтування позову певними правовими нормами, як і посилання на фактичні обставини справи та визначення предмету спору, є саме правом Позивача, від фактичної реалізації якого у прямому причинно-наслідковому зв`язку знаходиться і реалізація відповідних прав Відповідача на захист проти позову.

При цьому сам принцип правової визначеності, який означає не тільки якість та чіткість закону і сталість судової практики, гарантує учаснику справи можливість прогнозувати дії суду, виходячи з закріплених у ГПК України положень, оцінюючи правильність обраного способу захисту позивачем, правильного визначення норм права, яким позов обґрунтовується, предмета та підстав позову, і, відповідно, обирати певну тактику та стратегію захисту від заявлених позовних вимог.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

Так, право або інтерес Позивача, який вважає себе власником нерухомого майна, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права власності іншої особи. При цьому рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (які оспорюється у даній справі) із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію.

При цьому Суд звертає увагу на те, що з метою ефективного захисту порушених прав законодавець приписами положень ч. 3 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" чітко визначив, що ухвалення судових рішень щодо скасування рішень державних реєстраторів обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

З урахуванням наведених приписів Закону Суд вважає, що належним способом захисту права або інтересу Позивача у такому разі повинно було бути не лише визнання незаконним та скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а й одночасна вимога Позивача про припинення цим рішенням речових прав Одеської міської ради на громадську будівлю пам`ятку архітектури та містобудування (будинок Руссова), яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Садова 21, зареєстрованих відповідно до оспорюваного рішення державного реєстратора ( абз. 3 ч.3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Оскільки відповідно до ст. 14 ГПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, Суд вважає, що обраний Позивачем спосіб захисту свого порушеного права, шляхом заявлення позовної вимоги щодо визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 52957666 від 03.07.2020 на підставі якого було внесено до реєстру запис № 37161301 про реєстрацію за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради нежитлового приміщення загальною площею 5022 м2, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 не відповідає визначеному Законом України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Щодо аргументів учасників справи, викладених в обґрунтування своїх правових позицій у заявах по суті спору Суд, з урахуванням висновків, до яких він дійшов, вважає, що ці аргументи та доводи учасників справи не впливають на суть судового рішення з підстав, викладених вище.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи, законодавство, яке регулює спірні правовідносини, Суд дійшов висновку, що обраний Товариством з обмеженою відповідальністю "ПЕТРЕКС ПЛЮС" спосіб захисту його прав та інтересів не відповідає визначеному Законом України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а тому дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по справі слід покласти на Позивача.

Керуючись ст.ст.2, 13, 76, 86, 129, 233, 237-240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові - відмовити повністю.

2. Судові витрати по справі покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕТРЕКС ПЛЮС" (буд.23,вул. Преображенська, м. Одеса, 65082, код 35697377) .

Рішення набуває чинності відповідно до ст.241 ГПК України.

Повний текст рішення складено 23 листопада 2020 р.

Суддя О.В. Цісельський