УХВАЛА

11 листопада 2020 року

м. Київ

Справа № 904/2471/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Пількова К. М.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства "Вогник" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2020 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2019 у справі

за позовом Приватного підприємства "Вогник" до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "НЗ-Інвест", про визнання неправомірною та скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації,

за участю представників сторін:

позивача - не з`явилися;

відповідача - не з`явилися;

третьої особи - не з`явилися,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року Приватне підприємство "Вогник" (далі - ПП "Вогник") звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради (далі - Рада) про визнання неправомірною та скасування реєстрації Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради декларації Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "НЗ-Інвест" (далі - ТОВ "НЗ-Інвест") про готовність до експлуатації об`єкта №ДП 40 від 14.07.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані, що:

- ПП "Вогник" на праві власності належить 5-ти поверхова будівля будинку побуту "Лада", яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Свободи, буд. 32;

- впритул до вказаної будівлі розташований торговий павільйон, який на підставі договорів купівлі-продажу № 1574 від 05.08.2016, № 1558 від 04.08.2016, посвідчених приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л. Л., ТОВ "НЗ-Інвест" придбало у ОСОБА_1 ;

- ТОВ "НЗ-Інвест" здійснило поділ вказаного торгового павільйону, в результаті якого утворилися об`єкти нерухомого майна: приміщення магазину продовольчих товарів за адресою: пр. Свободи, буд. 32Г та службове приміщення за адресою: пр. Свободи, буд. 32В, які передані ТОВ "Уніком" і ТОВ "Універсал-холдинг";

- Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради за зверненням ТОВ "НЗ-Інвест" була зареєстрована декларація про готовність до експлуатації об`єкта від 14.07.2017 № ДП 40 за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Свободи, 32А;

- торговий павільйон за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Свободи, 32А є самочинним будівництвом;

- ПП "Вогник" направило скаргу від 13.03.2019 на адресу Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради з вимогою провести перевірку відповідності будівництва торгового павільйону, однак скарга була залишена без задоволення;

- Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради під час реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта від 14.07.2017 № ДП 40 за зверненням ТОВ "НЗ-Інвест" володіло інформацією про те, що торговий павільйон є самочинним будівництвом, яке збудоване на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без відповідного документа, який надавав право виконувати будівельні роботи та без належно затвердженого проекту;

- відповідач зареєструвавши декларацію про готовність до експлуатації об`єкта від 14.07.2017 № ДП 40 діяв неправомірно, у зв`язку з чим реєстрація декларації підлягає скасуванню.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2019 (суддя Татарчук О. В.), залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2020 (колегія суддів: Орєшкіна Е. В., Широбокова Л. П., Подобєд І. М.), у задоволенні позову відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що визнання неправомірною та скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта від 14.07.2017 № ДП 40 не впливає на права позивача, а тому не може бути ефективним засобом юридичного захисту порушених прав. Суди зазначили, що у позивача відсутні права та законні інтереси, які можуть бути захищені господарським судом шляхом визнання неправомірною та скасування спірної декларації, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції, посилаючись на правову позицію, викладену, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 804/1510/16, від 02.10.2018 у справі № 465/1461/16-а, від 05.06.2019 у справі № 815/3172/18 зазначив, що після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення.

У касаційній скарзі ПП "Вогник" просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Скаржник наголошує, що йому не затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки триває розгляд судової справи між ним і ТОВ "НЗ-Інвест" щодо самочинного будівництва, тобто реєстрація спірної декларації порушує право ПП "Вогник" на одержання ним у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, закріплене у статті 123 Земельного кодексу України.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "НЗ-Інвест" наголошує на безпідставності вимог касаційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржувані законні та обґрунтовані судові рішення - без змін.

Відзив на касаційну скаргу від Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради до Верховного Суду не надійшов.

Ухвалою Верховного Суду від 10.06.2020 провадження у справі № 904/2471/19 було зупинене до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 680/214/16-ц.

23.06.2020 Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову у справі № 680/214/16-ц, яку оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 17.09.2020.

Предметом спору у справі № 680/214/16-ц були вимоги заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Хмельницької обласної державної адміністрації, Новоушицької районної державної адміністрації Хмельницької області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Державної архітектурно-будівельної інспекції України, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьова Володимира Юрійовича, приватного нотаріуса Красилівського районного нотаріального округу Грибчика Анатолія Мусійовича про визнання недійсною декларації про готовність об`єкта до експлуатації та скасування її реєстрації, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, іпотеки, скасування рішень приватних нотаріусів (державних реєстраторів) і зобов`язання знести самочинне будівництво.

Велика Палата Верховного Суду у постанові зазначила, що вона вже звертала увагу на те, що спір власника земельної ділянки щодо захисту майнового права на неї з особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на цій ділянці, розглядається за правилами господарського або цивільного судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору (див. постанову від 11.06.2019 у справі № 917/375/18 (пункт 6.30).

Окрім того, у постанові від 09.11.2016 у справі № 6-1403цс16 Верховний Суд України зазначив, що, коли позивач (орган державної влади) звертається до суду як власник земельної ділянки за захистом порушеного цивільного права, такий спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов`язаний із вирішенням питання щодо права на землю.

Оскільки всі заявлені прокурором вимоги спрямовані на захист цивільного права держави в особі уповноважених нею органів на земельну ділянку та з огляду на характер правовідносин і суб`єктний склад сторін спору, Велика Палата Верховного Суду вважала, що цю справу в цілому треба розглядати за правилами цивільного судочинства, а тому погодилася з відповідним аргументом касаційної скарги прокурора.

Ухвалою Верховного Суду від 26.10.2020 поновлено касаційне провадження за касаційною скаргою ПП "Вогник" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2020 і рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2019 у справі № 904/2471/19. Розгляд справи призначено на 11.11.2020 о 15:20.

Згідно з положеннями статті 20 ГК України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Приписами статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Обраний позивачем спосіб захисту обґрунтовано неможливістю відведення земельної ділянки для обслуговування належної ПП "Вогник" на праві власності будівлі, у зв`язку з тим, що, за його твердженням, самочинне будівництво торгового павільйону було здійснено на земельній ділянці, яка була передана для проходів, під`їздів, площадок, тобто на земельній ділянці, яка необхідна для обслуговування нерухомого майна - будівлі будинку побуту "Лада".

При цьому позивачем заявлено вимоги лише про визнання неправомірною та скасування реєстрації декларації ТОВ "НЗ-Інвест" про готовність до експлуатації об`єкта № ДП 40 від 14.07.2017.

Разом з тим, під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

Таким чином, враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, наведену у постанові від 23.06.2020 у справі № 680/214/16 щодо визначення юрисдикції спорів, виникає питання чи є ефективним способом захисту позов про визнання неправомірною та скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації без додаткових вимог, зокрема про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та зобов`язання знести об`єкт самочинного будівництва?

Отже, враховуючи правову позицію, наведену у постановах Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 804/1510/16, від 02.10.2018 у справі № 465/1461/16-а, від 05.06.2019 у справі № 815/3172/18, на яку послався і суд апеляційної інстанції у даній справі, про те, що після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення, потребує вирішення питання щодо визначення ефективного способу захисту порушеного права та охоронюваного законом інтересу у даних спірних правовідносинах.

Слід зазначити, що відповідно до положень статті 302 ГПК України та статті 45 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Велика Палата Верховного Суду є спеціально створеним колегіальним органом Верховного Суду, метою діяльності якого є забезпечення однакового застосування судами норм права.

Згідно з положеннями частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 5 статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

З урахуванням викладеного, колегія суддів касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає, що дана справа містить зазначену виключну правову проблему, тому з метою забезпечення правової визначеності та передбачуваності правозастосування, а також враховуючи роль Верховного Суду в системі судоустрою України, передача даної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики судів як господарської так і цивільної та адміністративної юрисдикції.

Зважаючи на викладені вище обставини, керуючись статтями 234, 302, 303 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Справу № 904/2471/19 разом із касаційною скаргою Приватного підприємства "Вогник" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2020 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2019 у даній справі передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. Краснов

Суддя Г. Мачульський

Суддя К. Пільков