ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2020 місто Дніпро Справа № 908/1295/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Антоніка С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Коновалова Сергія Сергійовича на рішення Господарського суду Запорізької області від 11.08.2020 (повний текст оформлений 20.08.2020, суддя Боєва О.С.) у справі №908/1295/20

за позовом: Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", м. Київ

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Коновалова Сергія Сергійовича, м. Запоріжжя

про стягнення 31 155,18 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернувся до Господарського суду Запорізької області із позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця Коновалова Сергія Сергійовича на свою користь 15 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 8 236,42 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 1 158,52 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 6 760,24 грн. пені.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 11.08.2020 у справі №908/1295/20 позов задоволено повністю: з Фізичної особи - підприємця Коновалова Сергія Сергійовича стягнуто на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" 15 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 8 236,42 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 1 158,52 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 6 760,24 грн. пені, 2 102,00 грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване несвоєчасним поверненням відповідачем кредиту за послугою "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький", сплати відсотків та комісії за користування кредитом, пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що шляхом підписання електронним цифровим підписом заяви про надання кредиту за послугою "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький", відповідач у порядку статті 634 Цивільного кодексу України приєднався до Умов та Правил надання послуги "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький", що розміщені на офіційному сайті АТ КБ "Приватбанк" у мережі Інтернет за адресою http://privatbank.ua/terms, та які разом із заявою на відкриття рахунку та анкетою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг становлять кредитний договір між позивачем та відповідачем.

Місцевим господарським судом встановлено надання позивачем кредиту відповідачу, неповернення кредиту та правильність нарахування відсотків та комісії за користування кредитом, пені за прострочення виконання грошових зобов`язань.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Фізична особа - підприємець Коновалов Сергій Сергійович звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 11.08.2020 у справі №908/1295/20 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про укладення між сторонами кредитного договору, оскільки підписана відповідачем заява не містить усіх істотних умов для укладення такого договору, зокрема, у заяві навіть не досягнуто згоди щодо розміру кредиту, а встановлено лише мінімальний та максимальний його розмір. На думку апелянта, позивачем не надано належних та допустимих доказів (первинних бухгалтерських документів) на підтвердження надання кредиту.

Апелянт вважає, що ухвалюючи рішення про задоволення, позову місцевим господарським судом не враховано правової позиції Великої палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 щодо узгодження /належного повідомлення відповідача про розмір відсотків за користування кредитом та розміру штрафних санкцій, оскільки позивачем не доведено, яка саме редакція Умов та Правил надання послуги "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький" діяла на час укладення договору (підписання заяви). Крім того, із розрахунку відсотків вбачається, що позивач самостійно змінив розмір відсоткової ставки з 30% на 45%, що є порушенням приписів статті 1056-1 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.09.2020 (у складі колегії суддів: головуючого судді (доповідача) Орєшкіної Е.В., суддів Подобєда І.М., Антоніка С.Г.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Коновалова Сергія Сергійовича на рішення Господарського суду Запорізької області від 11.08.2020 у справі №908/1295/20, розгляд скарги призначений у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження.

08.10.2020 від Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти апеляційної скарги заперечує та просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін. Позивач зазначає, що місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку про укладення між сторонами кредитного договору у порядку статті 634 Цивільного кодексу України шляхом підписання відповідачем електронним цифровим підписом заяви про надання кредиту за послугою "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький" та приєднання до Умов та Правил надання послуги "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький", що розміщені на офіційному сайті АТ КБ "Приватбанк" у мережі Інтернет за адресою http://privatbank.ua/terms.

Позивач відхиляє доводи апелянта стосовно необхідності застосування правової позиції Великої палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, посилаючись на те, що висновки у вказаній справи надані щодо позичальника фізичної особи, а не підприємця.

Позивач зазначає, що надання кредиту підтверджується банківськими виписками, які мають статус первинного документу та є належним та допустимим доказом надання кредиту.

У зв`язку із перебуванням на лікарняному судді Подобєда І.М. відбулась автоматична зміна складу колегії суддів. Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2020 визначено для розгляду справи №908/1295/20 колегію суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді: Широбокова Л.П., Антонік С.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2020 справу №908/1295/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В (доповідача), суддів: Широбокової Л.П., Антоніка С.Г.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (частина 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України)

Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апелянтом не наведено конкретних обставин справи, які перешкоджали б розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 07.07.2018 Фізичною особою - підприємцем Коноваловим Сергієм Сергійовичем (клієнт) підписано заяву про надання кредиту за послугою "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький", шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунку НОМЕР_1 на умовах: мета кредиту - поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта; вид кредиту - овердрафтовий кредит; мінімальний розмір ліміту: 10 000 UAH; максимальний розмір ліміту: 75 000 UAH; розмір відсоткової ставки: 30%; розмір щомісячної комісії (в т.ч. в пільговий період): 0,5% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня, в будь-який з днів за попередній місяць; пільговий період: 55 днів; термін користування кредитом: 12 місяців.

Як зазначено у вказаній заяві, підписанням цієї заявки клієнт на підставі статті 634 Цивільного кодексу України у повному обсязі приєднується до Умов та Правил надання послуги "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький", що розміщені на офіційному сайті АТ КБ "Приватбанк" у мережі Інтернет за адресою http://privatbank.ua/terms, та які разом із Заявою на відкриття рахунку та анкетою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, цією заявкою становлять кредитний договір між банком та клієнтом, примірник якого клієнт отримав шляхом самостійного роздрукування. Підписанням цієї заявки Клієнт висловлює свою пряму і безумовну згоду на встановлення банком будь-якого розміру кредитного ліміту. Кредитний договір вступає в силу з моменту підписання клієнтом цієї Заявки шляхом накладення електронного цифрового підпису.

Відповідно до пункту 3.2.6.1.1 Умов та Правил надання послуги "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький" (надалі - Умови) банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту овердрафтовий кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок клієнта на поповнення обігових коштів та здійснення проточних платежів клієнта в порядку та на умовах, визначених Умовами та Правилами надання банківських послуг в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати комісії, процентів в обумовлені цим договором терміни.

За пунктом 3.2.6.2.2.3 Умов клієнт зобов`язаний повернути кредит у строки, встановлені пунктами 3.2.6.5.1, 3.2.6.2.3.10, 3.2.6.3.5 цього договору.

Згідно з пунктом 3.2.6.5.1 Умов строк користування кредитом становить 12 місяців. Сторони узгодили, що банк має право пролонговувати строк користування кредитом. Продовження обслуговування ліміту відповідно до цього пункту можливе за умови, що по закінченню останнього дня строку на поточному рахунку зафіксовано нульове або позитивне дебетове сальдо та погашено проценти та комісія.

Відповідно до пункту 3.2.6.3.1 Умов за користування кредитом клієнт сплачує банку комісію за управління фінансовим інструментом, далі - комісія, в розмірі, зазначеному в тарифах банку, що діють на момент надання кредиту. Комісія сплачується щомісяця до 1 числа місяця, що слідує другим за місяцем, в якому виникло дебетове сальдо, від суми максимального дебетового сальдо, що виникло на поточному рахунку Клієнта.

Комісія, що не сплачена в строк, що зазначений в цьому пункті, вважається простроченою (крім випадків розірвання договору згідно з пунктом 3.2.6.2.3.10).

Згідно з пунктом 3.2.6.3.5 Умов розрахунок процентів за користування кредитом банк проводить щоденно, починаючи з моменту виникнення на поточному рахунку клієнта дебетового сальдо при закритті банківського дня до повного погашення заборгованості за кредитом за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал розрахунку процентів не включається. Сплата процентів за користування кредитом у поточному місяці здійснюється з першого по останнє число наступного місяця. Проценти, що не сплачені у строк, що зазначений в абз. 3 цього пункту, вважаються простроченими (крім випадків розірвання договору згідно з пунктом 3.2.6.2.3.10).

Відповідно до пункту 3.2.6.3.8 Умов погашення кредиту, сплата процентів та комісії здійснюється в національній валюті України.

Матеріалами справи підтверджується, що Фізичною особою - підприємцем Коноваловим Сергієм Сергійовичем отримані кредитні кошти на поточний рахунок НОМЕР_1 , що підтверджується випискою по рахунку.

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" посилається на несвоєчасне повернення Фізичною особою - підприємцем Коноваловим Сергієм Сергійовичем кредиту у сумі 15 000,00 грн., сплати відсотків за користування кредитом у сумі 8 236,42 грн., сплати комісії за користування кредитом у сумі 1 158,52 грн., пені за прострочення зобов`язань у сумі 6 760,24 грн.

Предметом спору є стягнення Акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" 15 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 8 236,42 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 1 158,52 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 6 760,24 грн. пені.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Приписами статей 626 та 627 Цивільного кодексу України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Матеріалами справи підтверджується, що свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 15 000,00 грн., що підтверджується виписками по поточному рахунку № НОМЕР_1 за період з 13.07.2018 по 17.03.2020.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Норми права аналогічного змісту містить стаття 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до приписів статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання є недопустимою, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (стаття 1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (частина 3 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Згідно з довідкою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" за вих. № 80707ZPVCS0CD від 17.04.2020 Фізичній особі - підприємцю Коновалову Сергію Сергійовичу на поточному рахунку № НОМЕР_1 встановлено кредитний ліміт: 15.07.2018 - 15 000 грн., 09.12.2019 - 15 000 грн.

Акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" надано до матеріалів справи виписки по поточному рахунку № НОМЕР_1 за період з 13.07.2018 по 17.03.2020, які свідчать про отримання Фізичною особою - підприємцем Коноваловим Сергієм Сергійовичем кредитних коштів у межах встановленого ліміту.

Згідно з наданими Акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" виписками по поточному рахунку відповідача № НОМЕР_1 за період з 13.07.2018 по 17.03.2020 та розрахунком заборгованості за договором б/н від 07.07.2018, суму 15 000 грн. кредитного ліміту 01.11.2018 було винесено на прострочку. Станом на 17.03.2020 заборгованість за кредитом складає 15 000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 8236,42 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 158,52 грн.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку про доведеність факту надання кредиту та обґрунтованістю позовних вимог в частині заборгованості по кредиту у сумі 15 000,00 грн., заборгованості по комісії у сумі 1 158,52 грн., заборгованості по відсоткам у сумі 8 236,42 грн.

Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, посилаючись на помилковість висновку місцевого господарського суду про укладення між сторонами кредитного договору із зазначенням того, що підписана відповідачем заява не містить усіх істотних умов для укладення такого договору, зокрема, у заяві навіть не досягнуто згоди щодо розміру кредиту, а встановлено лише мінімальний та максимальний його розмір. На думку апелянта, позивачем не надано належних та допустимих доказів (первинних бухгалтерських документів) на підтвердження надання кредиту.

Апелянт звертає увагу на неузгодження сторонами розміру відсотків за користування кредитом та розміру штрафних санкцій, оскільки позивачем не доведено, яка саме редакція Умов та Правил надання послуги "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький" діяла на час укладення договору (підписання заяви). Крім того, вказує, що із розрахунку відсотків вбачається, що позивач самостійно змінив розмір відсоткової ставки з 30% на 45%, що є порушенням приписів статті 1056-1 Цивільного кодексу України.

За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, останній має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Зі змісту заяви про надання кредиту за послугою "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький", підписаної відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису, кредит надано шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунку НОМЕР_1 на умовах: мета кредиту - поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта; вид кредиту - овердрафтовий кредит; мінімальний розмір ліміту: 10 000 UAH; максимальний розмір ліміту: 75 000 UAH; розмір відсоткової ставки: 30%; розмір щомісячної комісії (в т.ч. в пільговий період): 0,5% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня, в будь-який з днів за попередній місяць; пільговий період: 55 днів; термін користування кредитом: 12 місяців.

Статтею 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" закріплено, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Частинами 1-3 статті 4 Закону України "Про електронний цифровий підпис" визначено, що електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Положеннями статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" передбачено, що електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (стаття 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг").

Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством (статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг").

Згідно із статтею 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" юридична сила електронного документа з нанесеними одним або множинними ЕЦП та допустимість такого документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

В матеріалах справи міститься роздруківка заяви про надання кредиту за послугою "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький", підписаної відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису, докази підписання вказаної заяви електронним цифровим підписом.

З наведеного вбачається, що відповідач, підписавши заяву про надання кредиту за послугою "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький" ознайомився та погодився із умовами надання кредиту.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України)

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріалами справи підтверджується надання Акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" Фізичній особі - підприємцю Коновалову Сергію Сергійовичу кредиту шляхом встановлення на поточному рахунку № НОМЕР_1 кредитного ліміту у сумі 15 000 грн.

Надані Акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк виписки по поточному рахунку № НОМЕР_1 за період з 13.07.2018 по 17.03.2020 підтверджують отримання Фізичною особою - підприємцем Коноваловим Сергієм Сергійовичем кредитних коштів у межах встановленого ліміту.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про укладення між сторонами кредитного договору та про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 15 000,00 грн.

Враховуючи, що розмір комісії встановлений у заяві про надання кредиту за послугою "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький", її розрахунок здійснений у відповідності до умов кредитного договору, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про стягнення з відповідача на користь позивача комісії у сумі 1 158,52 грн.

Позивачем заявлена до стягнення заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом у сумі 8 236,42 грн. за період з 18.07.2018 по 17.03.2020 (фактично по 08.12.2019 - після цієї дати розмір заборгованості по відсотка не змінюється), при цьому у період з 18.07.2018 по 01.10.2018 відсотки розраховувались із розміру відсоткової ставки 30%, а починаючи з 01.11.2018 відсотки розраховувались із розміру відсоткової ставки 45%.

В апеляційній скарзі апелянт не погоджується із таким розрахунком, посилаючись на те, що позивач самостійно змінив розмір відсоткової ставки з 30% на 45%, що є порушенням приписів статті 1056-1 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (частина 3 статті 1056-1 Цивільного кодексу України).

У заяві про надання кредиту за послугою "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький" встановлений розмір відсоткової ставки: 30% та зазначено про приєднання підписанта (відповідача) до Умов та Правил надання банківських послуг.

Умови та Правила надання банківських послуг, витяг яких надано позивачем до матеріалів справи, містить тарифи, в тому числі відсотки за користування кредитом у розмірі 27%, відсотки за користування кредитом у разі виникнення прострочених зобов`язань по кредитному договору у розмірі 40,5%.

Між тим, здійснюючи розрахунок відсотків за користування кредитом позивач у період з 18.07.2018 по 01.10.2018 застосував розмір відсоткової ставки 30% (тобто розмір, передбачений у заяві, а не тарифами, які містяться в Умовах і правила надання банківських послуг), а за період починаючи з 01.11.2018 застосував розмір відсоткової ставки 45%, тобто розмір який не передбачений ні заявою на отримання послуг "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький", ні тарифами, які містяться в Умовах та Правилах надання банківських послуг, витяг яких надано позивачем до матеріалів справи.

За таких обставин апеляційний господарський суд погоджується із доводами відповідача щодо неправомірного нарахування позивачем відсотків за користування кредитом у розмірі відсоткової ставки 45% та вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом підлягають задоволенню частково у сумі 5 780,78 грн., із розрахунку відсоткової ставки 30% за заявлений період.

Пунктом 3.2.6.4.2 Умов визначено, що при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами договору, клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення по кредиту. Нарахування пені здійснюється за методом "факт/360", тобто для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів. Сплата пені здійснюється у гривні.

В пункті 3.2.6.4.6 Умов зазначено, що термін позовної давності щодо вимог про повернення кредиту, стягнення процентів за користування кредитом, неустойки-пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 10 років.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача суми 6760,24 грн. пені, нарахованої за загальний період з 01.11.2018 по 17.03.2020 (відповідно до розрахунку позивача).

Місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені у сумі 6 760,24 грн.

Апелянт вказує, що ухвалюючи рішення про задоволення позову, місцевим господарським судом не враховано правової позиції Великої палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 щодо узгодження сторонами розміру штрафних санкцій, оскільки позивачем не доведено, яка саме редакція Умов та Правил надання послуги "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький" діяла на час укладення договору (підписання заяви).

Між тим, апеляційний господарський суд не погоджується із такими доводами апелянта.

Так, у заяві про надання кредиту за послугою "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький" зазначено, що підписанням цієї заявки клієнт на підставі статті 634 Цивільного кодексу України у повному обсязі приєднується до Умов та Правил надання послуги "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький", що розміщені на офіційному сайті АТ КБ "Приватбанк" у мережі Інтернет за адресою http://privatbank.ua/terms, та які разом із Заявою на відкриття рахунку та анкетою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, цією заявкою становлять кредитний договір між банком та клієнтом, примірник якого клієнт отримав шляхом самостійного роздрукування.

В матеріалах міститься наданий позивачем Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, в якому, зокрема, місяться умови застосування та розмір штрафних санкцій, в тому числі й пені, яку заявлено позивачем до стягнення.

При підписання електронним цифровим підписом заяви про надання кредиту за послугою "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький" відповідач був ознайомлений із приєднанням до Умов та Правил надання банківських послуг та проінформований про те, що вказані документи складають кредитний договір, примірник якого клієнт (відповідач) отримує шляхом самостійного роздрукування.

Враховуючи, що апелянт не надав всій примірник кредитного договору з іншими умовами в частині штрафних санкцій, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта про неврахування місцевим господарським судом правової позиції Великої палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, оскільки спірні відносини у справі №342/180/17 та у справі №908/1295/20 є різними. Так, у справі №342/180/17 спір виник між фізичною особою щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, який укладено шляхом підписання заявки про відкриття рахунку, а у справі №908/1295/20 спір виник щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним фізичною особою - підприємцем в електронній формі шляхом підписання електронним цифровим підписом заяви, яка містила істотні умови кредитного договору.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи (пункт 3 частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд частково погоджується із доводами апелянта, наведеними в обґрунтування апеляційної скарги щодо безпідставного стягнення відсотків за користування кредитом у сумі 2 455,64 грн.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України, для часткового скасування рішення місцевого господарського суду з прийняттям нового рішення про відмову у стягненні з відповідача на користь позивача 2 455,64 грн. відсотків за користування кредитом та 165,68 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 277, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Коновалова Сергія Сергійовича на рішення Господарського суду Запорізької області від 11.08.2020 у справі №908/1295/20 задовольнити частково.

Скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 11.08.2020 у справі №908/1295/20 в частині стягнення з Фізичної особи - підприємця Коновалова Сергія Сергійовича на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" 2 455,64 грн. відсотків за користування кредитом та 165,68 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

В цій частині прийняти нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову про стягнення з Фізичної особи - підприємця Коновалова Сергія Сергійовича на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" 2 455,64 грн. відсотків за користування кредитом та 165,68 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

В решті рішення Господарського суду Запорізької області від 11.08.2020 у справі №908/1295/20 залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на користь Фізичної особи - підприємця Коновалова Сергія Сергійовича 248,52 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 25.11.2020.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя С.Г. Антонік

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, про що складений акт від 23.11.2020, копії постанови Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2020 у справі №908/1295/20 поштою не надсилаються.

Надіслати копії цієї постанови на електронну адресу Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" (), представника Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" адвоката Якушева С.О. (ІНФОРМАЦІЯ_2), представника Фізичної особи - підприємця Коновалова Сергія Сергійовича - адвоката Попової О.В. (ІНФОРМАЦІЯ_1).