ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

17 листопада 2020 року м. Харків Справа №913/546/20

Провадження №16/913/546/20

За позовом виконувача обов`язків керівника Луганської місцевої прокуратури №2, смт. Станиця Луганська Станично-Луганського району Луганської області в інтересах держави в особі:

позивача-1 - Луганської обласної державної адміністрації - Луганської обласної військово-цивільної адміністрації, м. Сєвєродонецьк Луганської області

позивача-2 - Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області, смт. Станиця Луганська Станично-Луганського району Луганської області

до відповідача-1: ОСОБА_1 , м. Луганськ

відповідача-2: ОСОБА_2 , м. Луганськ

про розірвання договору оренди земельної ділянки, розірвання договору суборенди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку водного фонду,

Суддя Шеліхіна Р.М.

Секретар судового засідання - Романенко Т.М.

У засіданні брали участь:

від органу прокуратури: прокурор відділу прокуратури Харківської області Кальницький А.В. на підставі службового посвідчення від 29.03.2016 №042343;

від позивача-1: представник не прибув;

від позивача-2: представник не прибув;

від відповідача-1: представник не прибув;

від відповідача-2: представник не прибув,

в с т а н о в и в:

Суть спору: виконувач обов`язків керівника Луганської місцевої прокуратури №2 звернувся до господарського суду Луганської області з позовною заявою від 16.09.2020 №73-26-20 в інтересах держави в особі позивача-1-Луганської обласної державної адміністрації - Луганської обласної військово-цивільної адміністрації та позивача-2-Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області до відповідача-1: ОСОБА_1 та відповідача-2: ОСОБА_2 з вимогами:

-розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений 30.12.2004 між Станично-Луганською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), який зареєстрований у Луганській регіональній філії державного земельного кадастру в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди, запис №14 від 04.01.2005;

-розірвати договір суборенди земельної ділянки, укладений 29.03.2006 між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та приватним підприємцем Мудрою Вікторією Олексіївною ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), який зареєстрований у Станично-Луганському районному реєстраційному окрузі в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди запис №15 від 18.04.2006;

-зобов`язати ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) повернути Луганській обласній державній адміністрації - Луганській обласній військово-цивільній адміністрації (проспект Центральний, 59, м.Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, ), земельну ділянку водного фонду кадастровий номер :14:002:0002, із складу земель запасу Вільхівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, площею 2,0000 га.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 01.10.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання для підтвердження підстав представництва інтересів держави виконуючим обов`язків керівника Луганської місцевої прокуратури №2 в особі позивача-1 та позивача-2 призначено на 29.10.2020 о 16 год. 00 хв.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 05.10.2020, у зв`язку зі зміною розкладу слухання справ та у межах строків, передбачених ст.ст.177,181 ГПК України, підготовче судове засідання перенесено на 20.10.2020 о 15 год. 20 хв.

У судове засідання 20.10.2020 прибув прокурор.

Від прокуратури Луганської області через канцелярію суду на вимогу ухвали суду надійшли пояснення від 12.10.2020 №76-2442вих-20, в яких прокурор надає докази щодо підстав представництва інтересів держави в особі позивача-1 Луганської обласної державної адміністрації - Луганської обласної військово-цивільної адміністрації та позивача-2 Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області.

Як вказує прокурор у своїх поясненнях, підставою звернення із заявленими позовними вимогами, є порушення інтересів держави у сфері охорони та використання земель водного фонду та не вжиття заходів для їх захисту Луганською обласною державною адміністрацією-Луганською обласною військово-цивільною адміністрацією, як розпорядником вказаних земель на даний час, та Станично-Луганською РДА, як орендодавцем за договором оренди від 30.12.2004, зареєстрованим у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди за №14.

Прокурор зазначає, що військово-цивільними адміністраціями сіл Нижня Вільхова, Верхня Вільхова, Малинове, Плотина та Пшеничне Станично-Луганського району до позивача-2 направлявся лист щодо порушень вимог земельного законодавства громадянином ОСОБА_1 , однак відповіді на лист не надходило, обов`язки щодо контролю за використанням земель водного фонду не виконувались, з позовом ані позивач-1, ані позивач-2 до суду не звертались.

Прокурор у поясненнях стверджує, що органи державної влади в особі Луганської обласної державної адміністрації - Луганської обласної військово-цивільної адміністрації та Станично-Луганської РДА Луганської області були обізнані про порушення інтересів держави у спірних правовідносинах, однак жодних заходів для усунення вказаних порушень не вживали.

Вимога щодо попереднього повідомлення позивачів про намір звернутися до суду за захистом інтересів держави із заявленим позовом виконана прокурором, що підтверджується листами від 10.09.2020 №76-2262вих-20 та від 10.09.2020 №76-2263вих-20.

Проаналізувавши надані прокурором документи та доводи, враховуючи невжиття позивачами заходів щодо усунення порушень земельного законодавства у спірних правовідносинах та підтвердження ними факту незадовільного стану водного об`єкту та невиконання орендарем та суборендарем своїх обов`язків за договорами, господарський суд дійшов висновку про наявність у даному випадку підстав для представництва прокурором інтересів держави у відповідності до ст.53 ГПК України та ухвалою суду від 20.10.2020 підтвердив підстави представництва інтересів держави прокурором в особі позивача-1 та позивача-2.

Від позивача-1 на електронну адресу суду надійшли пояснення від 20.10.2020 №б/н, в яких позивач-1 зауважує на тому, що облдержадміністрація, починаючи з 2013 року, є розпорядником земельних ділянок водного фонду із земель державної власності, однак, оскільки договір оренди земельної ділянки від 30.12.2004, зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди за №14, укладався на 49 років з позивачем-2, то всі права і обов`язки за вказаним договором покладені саме на Станично-Луганську райдержадміністрацію.

Позивач-1 зазначає, що облдержадміністрація не є стороною за спірним договором та не може бути позивачем у справі.

Виходячи з того, що рішення у справі може вплинути на права облдержадміністрації, як на розпорядника майна, позивач-1 вважає, що він може бути залучений у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Позивач-1 вказує, що посилання прокурора на ст.189 Земельного кодексу України, згідно якої самоврядний контроль за використанням та охороною земель покладено на обласні ради, повноваження яких наразі покладено на військово-цивільні адміністрації, є безпідставними, оскільки, як вже зазначалося вище позивачем-1, розпорядниками земель водного фонду державної власності є саме обласні державні адміністрації. Обласні військово-цивільні адміністрації здійснюють повноваження обласних рад у сфері земельних відносин тільки щодо земельних ділянок спільної власності територіальних громад.

Крім того, позивач-1 у своїх поясненнях посилається на ст.8 ЗУ "Про оренду землі", де зазначається, що у разі припинення договору оренди, чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється. Тому позивач-1 вважає, що обов`язок повернути земельну ділянку орендодавцеві за законом та основним договором виникає саме у орендаря ОСОБА_1 , а не суборендаря ПП ОСОБА_2

Від позивача-2 на адресу суду надійшли листи від 08.10.2020 №3932 та від 09.10.2020 №3965, тотожні за своїм змістом, в яких позивач-2 зазначає, що Станично-Луганською райдержадміністрацією заходи щодо повернення земельної ділянки не вживались з тих причин, що відповідач-1 та відповідач-2 зареєстровані на території м.Луганськ, яка на даний момент є тимчасово непідконтрольною українській владі, а інші засоби зв`язку з відповідачами відсутні.

Також райдержадміністрація повідомила про відсутність коштів, які за бюджетними призначеннями можуть бути використанні для сплати судового збору, тому не здійснювала захист інтересів держави в судовому порядку.

Позивач-2 повідомив, що позовні вимоги прокурора підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за відсутністю представника Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області за наявними у справі матеріалами.

Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, підготовче судове засідання відкладено на 17.11.2020.

У судове засідання 17.11.2020 прибув прокурор.

Від позивача-1 через систему "Електронний суд" 13.11.2020 надійшли додаткові пояснення у справі, в яких позивач-1 зазначає, що власником спірної земельної ділянки водного фонду з кадастровим номером :14:002:0002, згідно інформації з Державного земельного кадастру, є Станично-Луганська районна державна адміністрація.

Крім цього, позивач-1 вважає, що вказана справа повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки договір оренди земельної ділянки від 30.12.2004 укладено з громадянином ОСОБА_1 , який не є і не був суб`єктом підприємницької діяльності, а з самого договору не вбачається, що вказана земельна ділянка використовувалася для здійснення орендарем господарської діяльності.

Як вказує позивач-1 у додаткових поясненнях, повернути земельну ділянку зобов`язаний саме громадянин ОСОБА_1 , а не суборендар ОСОБА_2 , оскільки у разі розірвання договору оренди, чинність договору суборенди припиняється.

Від Луганської обласної прокуратури №2 через канцелярію суду надійшли заперечення на пояснення від 10.11.2020 №73-26-20, в яких прокурор повідомляє, що згідно змін у земельному та водному законодавстві, які набули чинності 01.07.2013, та відповідно до ч.5 ст.122 ЗК України, повноваження щодо передачі спірної земельної ділянки водного фонду належать обласній державній адміністрації, якій фактично перейшли права та обов`язки орендодавця за спірним договором.

Прокурор зазначає, що у 2006 році орендарем ОСОБА_1 укладено договір суборенди земельної ділянки від 29.03.2006 з ОСОБА_2 , яка на той час була суб`єктом підприємницької діяльності, а тому вказаний спір, на думку прокурора, підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Між Станично-Луганською районною державною адміністрацією (позивач-2, орендодавець) та громадянином ОСОБА_1 (відповідач-1, орендар) укладено договір оренди земельної ділянки від 30.12.2004, зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди за №14 (далі-договір оренди).

Відповідно до п.1.1. договору оренди, орендодавець на підставі розпорядження голови Станично-Луганської районної державної адміністрації від 09.09.2004 №712 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку під існуючим водним об`єктом для обладнання зони відпочинку із складу земель запасу Вільхівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області.

За умовами п.2.1. договору оренди, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2,0000 га, з них: під штучним водосховищем - 1,6660 га, під прибережною захисною смугою - 0.3340 га для обладнання зони відпочинку за рахунок земель запасу Вільхівської сільської ради, яка за складом та видами угідь відноситься до земель водного фонду.

Договір укладено на 49 (сорок дев`ять) років (п.3.1. договору).

В подальшому, між ОСОБА_1 та приватним підприємцем ОСОБА_2 укладено договір суборенди земельної ділянки від 29.03.2006, зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди за №15 (далі-договір суборенди).

Відповідно до п.1.1. договору суборенди, орендодавець на підставі розпорядження голови Станично-Луганської районної державної адміністрації від 29.03.2006 №217 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення під існуючим водним об`єктом для обладнання зони відпочинку із складу земель запасу Вільхівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області.

За умовами п.2.1. договору оренди, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2,0000 га, з них: під штучним водосховищем - 1,6660 га, під прибережною захисною смугою - 0.3340 га - для обладнання зони відпочинку.

Договір укладено до 4 січня 2054 року (п.3.1. договору).

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, громадянин ОСОБА_1 на час укладення договору оренди у 2004 році та в подальшому, не був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності. За змістом договору оренди та матеріалами справи підтверджено те, що на земельній ділянці водного фонду, яка надана у користування відповідачу-1, ним не здійснювалася господарська діяльність. За таких обставин, відсутні підстави стверджувати, що орендар ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність на орендованій земельній ділянці.

Прокурор визначив предметом даного спору розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного 30.12.2004 між Станично-Луганською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 та розірвання договору суборенди тієї ж самої земельної ділянки, укладеного 29.03.2006 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та зобов`язання ОСОБА_2 повернути Луганській обласній державній адміністрації - Луганській обласній військово-цивільній адміністрації спірну земельну ділянку водного фонду.

Частиною 4 ст. 8 Закону України "Про оренди землі" у разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

На підставі даного припису Закону, позов про розірвання може бути заявлений виключно до орендаря - громадянина ОСОБА_3 на підставі невиконання ним умов договору оренди. Обов`язок повернути земельну ділянку, у разі розірвання договору оренди, Закон покладає саме на орендаря за договором оренди.

Доводи прокурора про те, що на час укладення договору суборенди ОСОБА_2 здійснювала підприємницьку діяльність і між вказаним суб`єктом господарювання та Станично-Луганською РДА виникли господарсько-договірні зобов`язання є безпідставними, з огляду на те, що сторонами договору суборенди є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вимога про розірвання договору суборенди є похідною від вимоги про розірвання договору оренди, а тому відносини з приводу суборенди припиняються з моменту розірвання договору оренди.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про некоректне формулювання прокурором предмету позову у відношенні до ОСОБА_2 . В даному випадку у ОСОБА_2 відсутній обов`язок повертати земельну ділянку в результаті розірвання договору оренди.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу.

В основу визначення підвідомчості покладено два критерії: суб`єктний склад правовідносин і характер діяльності суб`єктів (характер спірного правовідношення).

Відповідно до першого критерію господарський суд вирішує господарські спори, що виникають між підприємствами, організаціями (юридичними особами), а також громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених чинним законодавством, може вирішувати спори і розглядати справи за участю державних та інших органів, а також громадян, які не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

У даному випадку спір виник з приводу правовідносин оренди земельної ділянки водного фонду, сторонами якого є громадянин та орган державної влади. Дані правовідносини не мають ознак господарсько-правових, а в чинному процесуальному законодавстві відсутня пряма норма, яка б передбачала вирішення даного спору у порядку господарського судочинства.

Натомість, за змістом ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи суб`єктний склад сторін, відсутність у матеріалах справи належних доказів існування між сторонами спірних договорів господарсько-правових відносин з приводу використання громадянином ОСОБА_1 орендованої земельної ділянки в комерційних цілях, вказана справа повинна розглядатися за правилами цивільного судочинства, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись ст.ст. 231, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

1.Закрити провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддею - 17.11.2020 та підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Суддя Р.М. Шеліхіна