РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.11.2020Справа № 910/6776/20
Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» (пр-т Степана Бандери, буд. 8, корпус 6, м. Київ, 04073) до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Тверська, буд. 5, м. Київ, 03680) про стягнення 160013,65 грн,

Без виклику сторін

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль», звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця», в якому просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» штраф за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів у розмірі 160013,65 грн та судові витрати (судовий збір) у розмірі 2400,20 грн.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині своєчасної доставки вантажу, що стало підставою для нарахування останньому штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін, запропоновано відповідачу не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позовну заяву, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, позивачу запропоновано у строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву подати відповідь на відзив, відповідачу визначено строк протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив (якщо така буде подана) для подання заперечень на відповідь на відзив.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі позивачем та відповідачем отримано 01.06.2020, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 по 31.07.2020 (в редакції останніх змін) на всій території України встановлено карантин.

Відповідно до п. 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на день відкриття провадження у справі та отримання копії ухвали суду про відкриття провадження у справі) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

22.06.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій по справі № 910/6776/20 на 75% до розміру 37363,66 грн. В обґрунтування необхідності зменшення штрафних санкцій відповідач зазначає про обґрунтованість заявлених вимог у розмірі 149454,65 грн та часткову обґрунтованість вимог по накладній № 40210296 у розмірі 10559,00 грн, а не заявлених 21118 грн, оскільки прострочення доставки вантажу становить 49 годин (більше 2-х годин, але менше 3-х) у зв`язку з чим має бути застосований штраф у розмірі 10%. Крім того, відповідачем зазначено, що позивач не зазнав жодних збитків у зв`язку із несвоєчасною доставкою вантажу та спірний вантаж доставлено відповідачем без втрат.

До поданого відзиву відповідачем долучено заяву про зменшення штрафних санкцій, в якій відповідач просить зменшити розмір штрафних санкцій по справі № 910/6776/20 на 75% до розміру 37363,66 грн. Зазначає, що основне зобов`язання з перевезення вантажу залізницею виконано у повному обсязі, доказів про погіршення фінансового стану, ускладнення у господарській діяльності позивача чи завдання збитків в результаті дій відповідача, матеріал справи не містять. Крім того, відповідач повністю позбавлений пільги зі сплати земельного податку у вигляді 25% розміру податку, при цьому обсяг коштів, які сплачені відповідачем в якості земельного податку у 2020році майже в чотири рази перевищує аналогічні платежі за 2018 рік і складає більше 4 мільярдів гривень. Також, лише за 2019 рік та перший квартал 2020 року відповідач недоотримав з бюджетів всіх рівнів понад 500 млн. грн. компенсації за перевезення пільговиків.

26.06.2020 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зменшив заявлені позовні вимоги та просить стягнути з відповідача на його користь 149454,65 грн, враховуючи допущено описку при розрахунку штрафу по накладній № 40210296, про що зазначено відповідачем у відзиві. Також, позивач вказує, що відповідачем не наведено жодних заперечень та спростувань проти позовних вимог позивача по суті.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи зменшення позовних вимог позивача, про що останнім зазначено у відповіді на відзив, суд доходить висновку про прийняття заяви позивача про зменшення позовних вимог.

До поданої відповіді на відзив позивачем долучено заперечення проти заяви відповідача від 10.06.2020 № НЮ-14/1440/1, в якій позивач зазначає, що вагони, які були передані відповідачу до перевезення згідно залізничних накладних, перебувають у користуванні позивача на правах оренди зі сплатою щоденної орендної плати, відповідно кожна прострочена залізницею доба у доставці вагонів завдає позивача збитки у вигляді сплати понаднормативної та незапланової щоденної орендної плати за кожен прострочений у доставці вагон. Позивач, здійснюючи оперування вагонами розраховував на їх вчасну доставку залізницею на адресу одержувачів, після вивантаження/навантаження таких вагонів, вони мали бути відразу направлені на адресу інших клієнтів позивача, тим самим для одержання доходу за надані послуги. Через неправомірне збільшення залізницею термінів доставки вагонів у позивача збільшуються витрати по сплаті незапланованої щоденної орендної плати за вагони та позивач втрачає можливість отримати дохід за надані послуги у проміжок часу, в який вагони неправомірно перебувають у розпорядженні залізниці (у процесі перевезення). Також, позивачем наведені витяги із публікацій та звітів про фінансовий стан відповідача та здійснено посилання на рішення Господарського суду міста Києва, з яких, за твердженням позивача, вбачаться неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної доставки вантажів та порожніх вагонів.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

07.02.2018 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (перевізник), правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «Українська залізниця» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» (замовник) укладено договір № 07244/ЦТЛ-2018 про надання послуг, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п.п. 2.3.2. п. 2.3. розділу 2 договору перевізник зобов`язаний приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС «МЕСПЛАН», доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до цього договору.

Згідно із п. 1.3. розділу 1 договору надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи у березні 2019 року Акціонерним товариством «Українська залізниця» до станції призначення «Княжево» були прийняті до перевезення порожні власні вагони, одержувачем яких визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль», що підтверджується залізничними накладними № № 42144840, 42144857, 42144865, 42123554,42123562, 42206565, 42206540, 42206532, 42206557, 42159475, 42159541, 42159558, 42262626, 42262634, 42262642, 42253567, 42253583, 42253559, 42273177, 42273185, 42273193, 42126201, 42126219, 42126227, 42268953, 42219964, 42306753, 42316026, 42316059, 42308270, 42308288, 42308320, 42308304, 42308296, 42308312, 42308338, 42256370, 42256388, 42430603, 42430652, 42430660, 42430686, 42401968, 42144832, 42287011, 42287003, 42337725, 42509307, 42380923, 42379354, 42379339, 42379362, 42379388, 42379396, 42379347, 42370494, 42370502, 42370510, 42137125, 42524132, 42524140, 42524165, 42524124, 42530824, 42530840, 42530832, 42530675, 42530857, 42308262, 42430678, 42401976, 42401950, 42401943, 42239079, 32567810, 42632687, 42632703, 42632711, 42632729, 42632745, 42632752, 42632794, 42632802, 42632810, 42562561, 42562579, 42562553, 42562595, 42562603, 42562611, 42562546, 42562587, 42590679, 42590661, 42590653, 42720961.

Згідно означених залізничних накладних порожні вагони прибули та видані з порушенням терміну доставки, про що свідчать календарні штемпелі станції відправлення, прибуття та одержання.

06.09.2019 позивач звернувся до відповідача із претензію про сплату штрафу за несвоєчасну доставку порожніх вагонів.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач у позовній заяві зазначає, що за вказаними накладними порушено термін доставки у зв`язку з чим позивачем нараховану до сплати відповідачу штраф.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За приписами ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Цивільні права та обов`язки (ч. 1, 2 ст. 11 ЦК) виникають із дій осіб, які передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Правочин (ч.ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України) може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Зміст господарського договору на підставі ст.180 ГК України становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджених сторонами, так і тими, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов`язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Господарський договір (ст.181 ГК України) за загальним правилом викладається в формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Таким чином, між сторонами фактично укладено договір перевезення вантажу, у зв`язку з чим виникли відносини, які підпадають під правове регулювання статті 909 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 908 Цивільного кодексу України передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності залізничного транспорту загального користування, його роль в економіці і соціальній сфері України, регламентує його відносини з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, іншими видами транспорту, пасажирами, відправниками та одержувачами вантажів, багажу, вантажобагажу і пошти з урахуванням специфіки функціонування цього виду транспорту як єдиного виробничо-технологічного комплексу визначає Закон України «Про залізничий транспорт».

Статтею 1 Закону України «Про залізничий транспорт» визначено, що залізниця - відокремлений підрозділ акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування (далі - АТ "Укрзалізниця"), утвореного відповідно до Закону України "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", який здійснює перевезення пасажирів та вантажів у визначеному регіоні залізничної мережі.

Обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом визначається Статутом залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6.04.1998 N 457 (далі - Статут).

Згідно із п. 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця

зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до п. 6 Статуту накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відповідно до п. 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до п. 23 розділу ІІІ Статуту дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції.

Згідно з пунктами 1.1,1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в МЮ України 24.11.2000 № 644 (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ____число _____місяць" (п. 2.1. Правил).

Згідно з п. 2.4. наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9. Правил).

Відповідно до п.2.10. Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Порожні власні вагони, які перевозяться залізницею за перевізними документами зі сплатою перевізної плати, мають статус "вантажу", який залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати його одержувачу, зазначеному в накладній.

Вказана правова позиція взаємоузгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 904/7360/17.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджується факт здійснення відповідачем перевезення порожніх власних вагонів, одержувачем яких визначено позивача. Відповідно до означених залізничних накладних вагони, які прямували до станції призначення «Княжево» Акціонерним товариством «Українська залізниця» доставлені після закінчення встановленого строку доставки, про що свідчать відповідні календарні штемпелі видачі вантажу на цих накладних.

Зі змісту наданих залізничних накладних, за якими Акціонерним товариством «Українська залізниця» допущено прострочення доставки вантажу, відмітки про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки та тривалість цієї затримки не проставлені, що вказує на відсутність поважних причин прострочення термінів доставки вантажу. Обставини пропуску відповідачем строку доставки вагонів не заперечувалося відповідачем у поданому відзиві на позовну заяву.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку суми штрафу загальний розмір штрафу за прострочення термінів доставки вантажу за накладними становить, з урахуванням зменшення позовних вимог, 149454,65 грн, при цьому терміни прострочення доставки вказані з розрахунку більше чотирьох діб, за накладною № 40210296 - більше 2-х діб, але менше 3-х діб, що відповідачем не заперечувалося.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт» у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 1, 2 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно із п. 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Враховуючи наведене суд доходить висновку про обґрунтованість нарахування відповідачу штрафу за прострочення доставки вантажу. Перевіривши розрахунок позивача на відповідність вимогам Статуту залізниць України та Правил, суд доходить висновку, що вказаний розрахунок відповідає фактичним обставинам справи. Заперечень щодо строків доставки та розрахованого штрафу відповідачем не надано. Щодо заяви відповідача про зменшення суми штрафу, то вказана заява задоволенню не підлягає, оскільки наведені відповідачем підстави для зменшення штрафу (відсутність податкових пільг, відсутність належної компенсації за перевезення пільгових категорії пасажирів) не є безумовними підставами, враховуючи те, що відповідачем було взято на себе відповідні зобов`язання по доставці вагонів на користь позивача. Щодо відсутності збитків позивача та підтвердження погіршення його фінансового стану, то вказані обставини не звільняють відповідача від належного виконання взятих на себе зобов`язань.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 129, 202, 232, 233, 236, 237, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Тверська, буд. 5, м. Київ, 03680, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» (пр-т Степана Бандери, буд. 8, корпус 6, м. Київ, 04073, ідентифікаційний код 40001366) штраф у розмірі 149 454 грн 65 коп та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2241 грн 82 коп, а всього 151696 (сто п`ятдесят одну тисячі шістсот дев`яносто шість) грн 47 (сорок сім) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Дата складення та підписання рішення 17.11.2020.

Суддя: В.О.Демидов