ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2020 р. м. Київ Справа № 911/975/20

За позовомБілоцерківської дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України (09175, Київська обл., Білоцерківський район, с. Мала Вільшанка, вул. Центральна, 1)
До Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПП" (09603, Київська обл., Рокитнянський район, смт Рокитне, вул. Ентузіастів, 6)
Про стягнення 5339797,03 грн
Суддя Третьякова О.О.

Секретар судового засідання Булавіна Є.С.

Представники:

Від позивача Кузьменко С.В., адвокат (посвідчення №4036/10)
Від відповідача не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Білоцерківська дослідно-селекційна станція Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України звернулася до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПП" 4930400,00 грн заборгованості з оплати поставленої сільськогосподарської продукції, 362505,64 грн пені та 46891,39 грн 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки №18/09/01 від 18.09.2015, права та обов`язки за яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПП" перейшли внаслідок укладення договору відступлення прав вимоги (цесії) від 12.01.2016 та додаткової угоди №1 від 10.12.2018 до договору поставки від 18.09.2015 №18/09/01.

У поданому позові вказується, що позивач передав, а відповідач прийняв кукурудзу вартістю 5930400,00 грн, що підтверджується видатковою і податковою накладними, актом приймання-передавання зерна та довіреністю на отримання цінностей. Оскільки за отриманий товар відповідач розрахувався частково в сумі 1000000,00 грн, у нього виникла заборгованість у розмірі 4930400,00 грн, несплата якої зумовила звернення позивача до суду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.04.2020 №911/975/20 позовну заяву Білоцерківської дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України залишено без руху та встановлено спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

В установлений строк від позивача до суду надійшли документи на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Провадження у справі за вказаними вимогами відкрито ухвалою Господарського суду Київської області від 20.05.2020 №911/975/20, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 10.06.2020, встановлено учасникам справи строки для вчинення необхідних процесуальних дій тощо. Також в ухвалі про відкриття провадження у справі суд звернув увагу сторін на законодавчо встановлену можливість продовження процесуальних строків згідно з п.4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" №211 від 11.03.2020 з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин, який в подальшому було неодноразово продовжено відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" №215 від 16.03.2020, Постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" №239 від 25.03.2020, Постанови Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" №255 від 02.04.2020, Постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" №291 від 22.04.2020, Постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" №343 від 04.05.2020, Постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" №392 від 20.05.2020 та Постанови Кабінету Міністрів України Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" №641 від 22.07.2020.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 №540-ІХ, який набрав чинності 02.04.2020, розділ Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України доповнено пунктом 4, відповідно до якого процесуальні строки, в тому числі строки розгляду справи по суті, подання відзиву продовжуються на час дії карантину.

10.06.2020, 01.07.2020, 22.07.2020 та 07.08.2020 Господарським судом Київської області на місці без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвали із занесенням до протоколу судового засідання про відкладення підготовчого засідання на 01.07.2020, 22.07.2020, 07.08.2020 та 10.09.2020 відповідно.

Відкладення підготовчого засідання було зумовлено продовженням вищезазначеним Законом строку на подання відповідачем відзиву на час дії карантину, що позбавляло суд можливості закриття підготовчого провадження без забезпечення стороні необхідних умов для реалізації своїх процесуальних прав в установлені законодавством строки.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 №731-ІХ, що набрав чинності 17.07.2020, п.4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України викладено у новій редакції, відповідно до якої: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відповідно до п.2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 №731-ІХ процесуальні строки, які були продовжені відповідно до п.4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

У зв`язку з вищевикладеним, процесуальні строки, що були продовжені на час дії карантину, закінчилися 06.08.2020.

Ні в продовж, ні після закінчення 20-денного строку з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 №731-ІХ до суду не надходило від учасників справи або ж інших заінтересованих осіб жодних заяв.

08.09.2020 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява від 04.09.2020 про закриття провадження у справі, в якій відповідач просив закрити провадження у справі №911/975/20 у зв`язку з відсутністю предмета спору, вказуючи, що 04.09.2020 відповідач звернувся до позивача із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки у позивача перед відповідачем наявна заборгованість за договором поставки №14/09/01 від 14.09.2015 та додатковою угодою №1 від 11.12.2018 у розмірі 9613009,55 грн.

10.09.2020 Господарським судом Київської області на місці без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про перерву у підготовчому засіданні на 17.09.2020.

17.09.2020 позивачем до Господарського суду Київської області подано заперечення на заяву відповідача про закриття провадження у справі, в якому позивач вказує, що відсутні підстави для задоволення заяви відповідача про закриття провадження у справі з огляду на те, що у позивача перед відповідачем виникли зобов`язання щодо своєчасної поставки товару, які не є тотожними грошовому зобов`язанню відповідача перед позивачем щодо оплати поставленого товару.

17.09.2020 у підготовчому засіданні представником відповідача підтримано заяву від 04.09.2020 про закриття провадження у справі №911/975/20 та подано клопотання про врахування судової практики Верховного Суду при розгляді судом заявленої ним заяви.

Представник позивача заперечувала проти задоволення заяви відповідача щодо закриття провадження у справі, просила суд залишити її без задоволення.

Розглянувши у підготовчому засіданні зазначену заяву відповідача та врахувавши пояснення сторін, судом на місці без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про залишення заяви відповідача про закриття провадження у справі №911/975/20 без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно з ч.3 ст.203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

За змістом ч.1 ст.601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Виходячи із зазначеного, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитор за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо).

Наслідком здійснення такого правочину є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам.

Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством; за загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми), відповідну заяву про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахування.

Моментом припинення зобов`язань сторін у такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

Зарахування зустрічних однорідних вимог, як односторонній правочин, є волевиявлення суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Таким чином, зарахування можливе за наявності таких умов: зустрічність вимог, тобто сторони беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор в одному зобов`язанні є боржником в іншому зобов`язанні; однорідність вимог (гроші, однорідні речі), строк виконання яких настав.

Припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однією з сторін. Зарахування, проведене за заявою однієї сторони, діє з моменту, коли є у наявності всі умови для зарахування.

Суд наголошує, що ще однією важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог - є безспірність вимог, які зараховуються, а саме - відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №910/6781/17, від 02.04.2019 у справі №918/539/18, від 05.02.2020 у справі №910/7570/19.

Як вбачається з заяви про закриття провадження у справі та заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог зустрічні вимоги відповідача до позивача становлять вимоги щодо штрафу у розмірі 3600001,80 грн та пені у розмірі 3662626,58 грн, які, за твердженнями відповідача, виникли внаслідок неналежного виконання позивачем зобов`язань по своєчасній поставці товару за укладеним між сторонами договором поставки №14/09/01 від 14.09.2015 та додаткової угоди №1 від 11.12.2018.

Судом досліджено адресовані відповідачу заперечення позивача на заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від 15.09.2020, відповідно до яких позивач не визнає грошових вимог відповідача, що складаються з суми 3600001,80 грн штрафу та 3662626,58 грн пені, нарахованих за договором поставки №14/09/01 від 14.09.2015 та додатковою угодою №1 від 11.12.2018, у визначеному відповідачем розмірі, а відтак між сторонами існує неузгодженість щодо наявності зустрічного зобов`язання та як наслідок відсутня безспірність заявлених зустрічних однорідних вимог.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження безспірності суми заборгованості позивача за договором поставки №14/09/01 від 14.09.2015 та додатковою угодою №1 від 11.12.2018.

За наведених обставин суд вважає, що здійснення відповідачем заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог у цьому випадку не припиняє його грошового зобов`язання за договором поставки №18/09/01 від 18.09.2015 та додатковою угодою №1 від 10.12.2018 до договору поставки.

Грошові вимоги відповідача до позивача у зв`язку з неналежним виконанням останнім умов договором поставки №14/09/01 від 14.09.2015 та додаткової угоди №1 від 11.12.2018 можуть бути предметом окремого спору в порядку господарського судочинства.

17.09.2020 Господарським судом Київської області суд на місці без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 02.10.2020.

02.10.2020 Господарським судом Київської області на місці без виходу до нарадчої кімнати постанолено ухвалу про перерву у судовому засіданні на 22.10.2020.

22.10.2020 відповідач у судове засідання не з`явився, уповноваженого представника не направив.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, відзиву на позов не подав, а відтак суд вирішує спір за наявними матеріалами справи в порядку ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

За результатами з`ясування обставин справи, перевірки їх доказами та проведення судових дебатів 22.10.2020 у судовому засіданні після виходу з нарадчої кімнати судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши позовні вимоги, дослідивши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

18.09.2015 Білоцерківська дослідно-селекційна станція Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України (далі - позивач), в якості продавця, та Товариство з обмеженою відповідальністю "СПП-Агро" (далі - відповідач), в якості покупця, уклали договір поставки №18/09/01 (далі - договір №18/09/01 від 18.09.2015), за яким продавець зобов`язується продати, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар "Сорго" урожаю 2015 (далі - товар), насипом, у відповідності до умов даного договору (п.1.1 договору).

Відповідно до п.3.1 договору №18/09/01 від 18.09.2015 продавець зобов`язується поставити 3850,00 (три тисячі вісімсот п`ятдесят тонн) +/- 10% метричних тонн товару.

Згідно з п.4.1 договору №18/09/01 від 18.09.2015 передача товару продавцем проводиться на умовах EXW (згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів "Інкотермс" в редакції 2000) - зерновий склад ПАТ "Рокитнянський комбінат хлібопродуктів", 09600, вул. Вокзальна, буд. 222, смт Рокитне, Київська обл. т.04562-6-14-15, , ПАТ "Білоцерківський елеватор", 09107, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Привокзальна, 8, (далі - Зернові склади продавця).

У п.4.2 договору №18/09/01 від 18.09.2015 сторони погодили, що продавець передає товар покупцю у власність на зерновому складі, визначеному у п.4.1, на умовах цього договору в повному обсязі до 31.10.2015.

Пунктом 4.3 договору №18/09/01 від 18.09.2015 передбачено, що поставка товару підтверджується оформленим належним чином оригіналом складської квитанції, виданої зерновим складом на ім`я покупця.

Датою отримання товару вважається дата оформлення на ім`я покупця складської квитанції на зерно, що видається зерновим складом (п.4.4 договору №18/09/01 від 18.09.2015).

Відповідно до п.5.1 договору №18/09/01 від 18.09.2015 ціна товару згідно даного договору становить 2600 (дві тисячі шістсот) грн 00 коп за 1 тонну з ПДВ, в тому числі ПДВ складає - 433 (чотириста тридцять три) грн 33 коп.

Згідно з п.5.2 договору №18/09/01 від 18.09.2015 загальна вартість товару, що постачається, по даному договору становить - 8341666 (вісім мільйонів триста сорок одна тисяча шістсот шістдесят шість) грн 67 коп без ПДВ, крім того ПДВ - 1668333,33 грн. Загальна вартість товару з ПДВ становить - 10010000 (десять мільйонів десять тисяч) грн 00 коп.

У п.5.3 договору №18/09/01 від 18.09.2015 визначено, що покупець здійснює оплату за товар на розрахунковий рахунок продавця до 31.12.2015, але після отримання наступних документів: оригінал рахунку-фактури на товар із зазначенням номенклатури, кількості товару, ціни без ПДВ, загальної суми без ПДВ, суми ПДВ, всього суми до сплати; оригінал видаткової та факсимільних копій податкових накладних на товар на повну суму його вартості, продавець зобов`язаний надати покупцю податкову накладну, складену у відповідності з вимогами ст.201 Податкового кодексу України. У разі відмови з боку продавця товару надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та порядку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець залишає за собою право скористатися п.201.10 Податкового кодексу України та подати до податкового органу відповідну скаргу на продавця; оригінал договору підписаний продавцем; оригінал оформленої належним чином складської квитанції на зерно, виданої зерновим складом на ім`я покупця; оригінал картки аналізу зерна (форма №47), виданої зерновим складом.

Обов`язок покупця по оплаті товару вважається виконаним в момент списання грошових коштів з банківського рахунку покупця (п.5.5 договору №18/09/01 від 18.09.2015).

Відповідно до п.5.6 договору №18/09/01 від 18.09.2015 покупець до моменту повної поставки товару, має право без погодження з продавцем розірвати договір в односторонньому порядку і вимагати повернення грошових коштів, які ним були сплачені відповідно до договору.

Згідно з п.6.2 договору №18/09/01 від 18.09.2015 у випадку несвоєчасної оплати товару покупець зобов`язаний оплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Умовами п.6.5 договору №18/09/01 від 18.09.2015 передбачено, що сторони домовилися, що у відповідності до ст.259 Цивільного кодексу України, до вимог щодо нарахування стягнення пені, штрафів та інших видів неустойки/штрафних санкцій за цим договором, застосовується трирічний строк позовної давності.

Відповідно до п.9.1 договору №18/09/01 від 18.09.2015 договір вступає в силу з дати його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

У п.9.6 договору №18/09/01 від 18.09.2015 сторонами погоджено, що покупець має право без попередньої письмової згоди продавця передавати будь-які свої права або обов`язки по цьому договору третім особам (відступлення прав вимоги, переведення боргу, тощо).

12.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СПП-Агро", в якості цедента, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-СПП", в якості цесіонарія, укладено договір відступлення права вимоги (цесії), за яким цедент відступає цесіонарю, а цесіонарій набуває всі права і обов`язки цедента за договором поставки №18/09/01 від 18.09.2015, належні цедентові.

10.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-СПП", в якості покупця, та Білоцерківською дослідно-селекційною станцією Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України, в якості продавця, укладено додаткову угоду №1 до договору поставки №18/09/01 від 18.09.2015 (далі - додаткова угода №1 від 10.12.2018 до договору №18/09/01 від 18.09.2015), відповідно до якої внесено зміни до договору №18/09/01 від 18.09.2015, зокрема в преамбулу договору №18/09/01 від 18.09.2015 щодо його сторін, п.1.1, 3.1, 4.1, 4.2 розділи 5 та 10.

Так, додатковою угодою №1 від 10.12.2018 до договору №18/09/01 від 18.09.2015 внесено зміни до пунктів договору №18/09/01 від 18.09.2015, наступні пункти викладено у нових редакціях:

- п.1.1 договору №18/09/01 від 18.09.2015: продавець зобов`язується продати, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити наступний товар 2019 (далі - товар): кукурудзу в кількості 2118,0 тон, цінна за тонну з ПДВ - 2800,00 грн, загальна вартість - 5930400,00 грн;

- п.3.1 договору №18/09/01 від 18.09.2015: продавець зобов`язується поставити 2118,00 (дві тисячі сто вісімнадцять тонн) +/- 10% метричних тонн;

- п.4.1 договору №18/09/01 від 18.09.2015: передача товару продавцем проводиться на умовах EXW згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів "Інкотермс-2010" - зерновий склад ТОВ Рокитнянське ХПП, Україна, Київська обл., Рокитнянський район, смт Рокитне, вул. Вокзальна, буд. 222 (далі - Зернові склади продавця);

- 4.2 договору №18/09/01 від 18.09.2015: продавець передає товар покупцю у власність на зерновому складі, визначеному у п.4.1 на умовах цього договору в повному обсязі до 30.11.2019;

- п.5.1 договору №18/09/01 від 18.09.2015: загальна вартість товару, що постачається, по даному договору становить - 5930400,00 (п`ять мільйонів дев`ятсот тридцять тисяч чотириста) грн 00 коп разом з ПДВ;

- п.5.2 договору №18/09/01 від 18.09.2015: покупець здійснює оплату за товар на розрахунковий рахунок продавця протягом п`яти робочих днів з дати отримання наступних документів: оригінал рахунку-фактури на товар із зазначенням номенклатури, кількості товару, ціни без ПДВ, загальної суми без ПДВ, суми ПДВ, всього суми до сплати; оригінал видаткової та факсимільних копій податкових накладних на товар на повну суму його вартості, продавець зобов`язаний надати покупцю податкову накладну, складену у відповідності з вимогами ст.201 Податкового кодексу України. У разі відмови з боку продавця товару надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та порядку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець залишає за собою право скористатися п.201.10 Податкового кодексу України та подати до податкового органу відповідну скаргу на продавця; оригінал оформленої належним чином складської квитанції на зерно, виданої зерновим складом на ім`я покупця; оригінал картки аналізу зерна (форма №47), виданої зерновим складом;

- п.5.4 договору №18/09/01 від 18.09.2015: обов`язок покупця по оплаті товару вважається виконаним в момент списання грошових коштів з банківського рахунку покупця.

Пунктом 9 додаткової угоди №1 від 10.12.2018 до договору №18/09/01 від 18.09.2015 сторони погодили, що всі інші пункти договору залишаються незмінними та чинними до виконання обома сторонами зобов`язань по цьому договору.

Дана додаткова угода є невід`ємною частиною договору поставки №18/09/01 від 18.09.2015 та набуває чинності з моменту підписання її сторонами (п.10 додаткової угоди №1 від 10.12.2018 до договору поставки №18/09/01 від 18.09.2015).

В матеріалах справи міститься лист №1134 від 05.11.2019 позивача до відповідача з повідомленням про завершення поставки товару відповідно до умов додаткової угоди № 1 від 10.12.2018 до договору поставки №№18/09/01 від 18.09.2015 та проханням повідомити про можливість здійснення оплати.

Листом №0611/19 від 06.11.2019 відповідач підтвердив свою готовність здійснення розрахунку за поставлений товар, згідно з п.5.2 додаткової угоди №1 від 10.12.2018 до договору №18/09/01 від 18.09.2015.

На виконання умов договору №18/09/01 від 18.09.2015 та додаткової угоди №1 від 10.12.2018 до договору №18/09/01 від 18.09.2015 позивач 18.11.2019 поставив товар на визначений відповідачем зерновий склад, а відповідач прийняв товар на загальну суму 5930400,00 грн, що підтверджується видатковою накладною: №310 від 18.11.2019 на суму 5930400,00 грн, довіреністю №99 від 18.11.2019 та актом приймання - передачі зерна №18 від 18.11.2019.

Позивачем відповідачу для оплати отриманого товару виставлено рахунок-фактуру №209 від 18.11.2019.

Відповідачем частково оплачено переданий йому товар в загальній сумі 1000000,00 грн, про що свідчить копія платіжного доручення №35885 від 13.12.2019, яке міститься в матеріалах справи.

За твердженнями позивача заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар становить 4930400,00 грн.

Сторонами складено, підписано та скріплено їх печатками акт звіряння взаємних розрахунків за період 01.11.2019-28.02.2020 (далі - акт звіряння), відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем становить 4930400,00 грн, завірена копія якого залучена до матеріалів справи.

02.03.2020 позивач звернувся до відповідача з претензією №4 про сплату заборгованості за договором №18/09/01 від 18.09.2015 та додатковою угодою №1 від 10.12.2018 до договору №18/09/01 від 18.09.2015 у розмірі 4930400,00 грн, однак відповідач залишив її без відповіді та задоволення.

Враховуючи, що повний розрахунок за отриманий товар відповідач не здійснив, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному встановленні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1,2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Нормами ст.173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визначається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншими учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Приписами ч.1 ст.175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, в силу ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона-постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні-покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також викладене у ст.712 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст.692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Сторонами у п.5.2 договору №18/09/01 від 18.09.2015 в редакції додаткової угоди №1 від 10.12.2018 до нього узгоджено, що покупець здійснює оплату за товар на розрахунковий рахунок продавця протягом п`яти робочих днів з дати отримання наступних документів: оригінал рахунку-фактури на товар із зазначенням номенклатури, кількості товару, ціни без ПДВ, загальної суми без ПДВ, суми ПДВ, всього суми до сплати; оригінал видаткової та факсимільних копій податкових накладних на товар на повну суму його вартості, продавець зобов`язаний надати покупцю податкову накладну, складену у відповідності з вимогами ст.201 Податкового кодексу України. У разі відмови з боку продавця товару надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та порядку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець залишає за собою право скористатися п.201.10 Податкового кодексу України та подати до податкового органу відповідну скаргу на продавця; оригінал оформленої належним чином складської квитанції на зерно, виданої зерновим складом на ім`я покупця; оригінал картки аналізу зерна (форма №47), виданої зерновим складом.

На виконання п.5.2 договору №18/09/01 від 18.09.2015 в редакції додаткової угоди №1 від 10.12.2018 до нього позивачем 13.12.2019 зареєстровано податкову накладну №25 від 18.11.2019, яку надіслано засобами електронного зв`язку відповідачу, тим самим виконавши повне виконання усіх взятих на себе зобов`язань, а відтак строк виконання грошового зобов`язання відповідачем настав 20.12.2019.

Матеріали справи не містять доказів оплати отриманого товару відповідачем в сумі 4930400,00 грн.

Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з оплати переданого товару, він є таким, що порушив умови укладеного між сторонами договору №18/09/01 від 18.09.2015 та додаткової угоди №1 від 10.12.2018 до договору №18/09/01 від 18.09.2015.

З урахуванням того, що заява про зарахування зустрічних однорідних вимог відповідача позивачем не схвалена через відсутність безспірності заявлених зустрічних однорідних вимог, обов`язок відповідача перед позивачем з оплати отриманого товару за договором №18/09/01 від 18.09.2015 та додатковою угодою №1 від 10.12.2018 до нього не припинено.

За вказаних обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором №18/09/01 від 18.09.2015 та додатковою угодою №1 від 10.12. 2018 до договору №18/09/01 від 18.09.2015 у розмірі 4930400,00 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 362505,64 грн пені за загальний період прострочення з 21.12.2019 по 14.04.2020.

Відповідно до п.6.2 договору №18/09/01 від 18.09.2015 у випадку несвоєчасної оплати товару покупець зобов`язаний оплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За правилами ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Неустойкою (штрафом, пенею) у розумінні ч.1,3 ст.549 Цивільного кодексу України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У ч.2 ст.217 Господарського кодексу України зазначається, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" унормовано, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з ст.3 вказаного Закону розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Здійснений позивачем розрахунок пені за прострочення оплати поставленого товару є арифметично вірним, відповідає обставинам справи та вищезазначеним нормам законодавства, а відтак вимога позивача в цій частині позову є доведеною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем нараховано відповідачу 46891,39 грн 3% річних за загальний період прострочення з 21.12.2019 по 14.04.2020.

Частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснений позивачем розрахунок 3% річних є арифметично вірним, відповідає вказаним нормам законодавства та обставинам справи, а тому вимога в цій частині позову є доведеною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

Належними у розумінні ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч. 1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 4930400,00 грн заборгованості за договором поставки, 362505,64 грн пені та 46891,39 грн 3 % річних, підлягають задоволенню в повному обсязі, як правомірні, обґрунтовані, документально підтверджені, відповідачем належним чином не заперечені та не спростовані.

Відповідно до ст.124 Господарського процесуального кодексу України позивачем в позовній заяві зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивач просить покласти на відповідача понесені ним витрати зі сплати судового збору в сумі 80096,97 грн, які сплачено позивачем відповідно до платіжного доручення №1354 від 15.04.2020.

Також, до закінчення судових дебатів у справі представник позивача повідомив суд про намір подання доказів в підтвердження розміру судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, за правилами ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.2, 7, 8, 11, 14, 18, 20, 73-80, 123, 124, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Білоцерківської дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПП" про стягнення 5339797,03 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПП" на користь Білоцерківської дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України 4930400 (чотири мільйона дев`ятсот тридцять тисяч чотириста) грн 00 заборгованості за договором поставки, 362505 (триста шістдесят дві тисячі п`ятсот п`ять) грн 64 коп пені, 46891 (сорок шість тисяч вісімсот дев`ятсот одну) грн 39 коп 3% річних, 80096 (вісімдесят тисяч дев`яносто шість) грн 97 коп судового збору.

Позивач - Білоцерківська дослідно-селекційна станція Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України (09175, Київська обл., Білоцерківський район, с. Мала Вільшанка, вул. Центральна, 1, ідентифікаційний код 00494427).

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-СПП" (09603, Київська обл., Рокитнянський район, смт. Рокитне, вул. Ентузіастів, 6, ідентифікаційний код 39960896).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23.11.2020.

Суддя О.О. Третьякова