ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" листопада 2020 р. Cправа №902/662/20

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна", м.Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Агростар центр", м.Вінниця

про стягнення 680506,58 грн заборгованості згідно договору купівлі-продажу

представники сторін в судове засідання не з`явилися.

В С Т А Н О В И В :

06.07.2020 до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Агростар центр" 680506,58 грн заборгованості, що нарахована з посиланням на неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати вартості отриманого товару, а саме: основного боргу в розмірі 664521,58 грн; 8192,00 грн - 3% річних та суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів, в розмірі 7793,00 грн.

За вказаним позовом ухвалою суду від 13.07.2020 відкрито провадження у справі №902/662/20; призначено судове засідання.

15.10.2020 судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду вказаної справи до 10.11.2020.

На визначену судом дату (10.11.2020) представники сторін в судове засідання не з`явилися.

При цьому суд враховує, що 09.11.2020 на електронну адресу суду надійшла заява представника позивача від 08.11.2020 про проведення судового засідання, що призначене на 10.11.2020, за його відсутності. Одночасно останній просить суд задовольнити позовні вимоги.

Щодо повідомлення відповідача про місце, дату та час проведення судового засідання суд зазначає наступне.

Судова кореспонденція, яка направлялася на адресу відповідача, що значиться відносно нього в ЄДРЮОФОП, повернулася до суду службою поштового зв`язку з відміткою про невручення: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Частиною 10 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Таким чином, оскільки судом вжито визначені статтею 242 Господарського процесуального кодексу України заходи щодо повідомлення відповідача про місце, дату та час проведення судового засідання, що призначено на 10.11.2020 у суду є достатні підстави вважати, що останній не скористався своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

Положеннями ст.178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що відповідач належним чином повідомлений про дане судове засідання. Неявка останнього є підставою до розгляду справи за його відсутності, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які долучено позивачем до матеріалів справи, судом встановлено наступне.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна" (далі по тексту також - позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Агростар центр" (далі по тексту також - відповідач) була досягнута усна домовленість, за умовами якої позивач зобов`язувався поставити відповідачу товар, а відповідач прийняти вказаний товар та здійснити його оплату в узгодженому розмірі.

В подальшому між сторонами обопільно підписано та скріплено печатками Специфікації в яких останні узгодили умови щодо кількості та вартості товару, який підлягає поставці, а також терміни його оплати.

Зокрема, відповідно до Специфікації (додаток №1) від 07.10.2019 загальна вартість поставляємого товару становить 327661,54 грн з ПДВ, яка підлягає попередній оплаті у розмірі 100% вартості кожної окремої партії товару, зазначеної в додатку до Договору або замовленні покупця не пізніше 18.10.2019. При цьому сторонами узгоджено, що при повній оплаті покупцем товару, зазначеного у даній специфікації, в строк до 18.10.2019 включно покупець отримує знижку в розмірі 24549,28 грн без ПДВ.

На виконання вказаних умов позивачем поставлено товар на суму 327661,54 грн з ПДВ, що підтверджується наступними видатковими накладними: №АІ000026872 від 09.10.2019 на суму 93619,30 грн, №АІ000026888 від 10.10.2019 на суму 234042,24 грн.

Відповідно до Специфікації (додаток №2) від 07.10.2019 загальна вартість поставляємого товару становить 57433,68 грн з ПДВ, яка підлягає попередній оплаті у розмірі 100% вартості кожної окремої партії товару, зазначеної в додатку до Договору або замовленні покупця не пізніше 18.10.2019. При цьому сторонами узгоджено, що при повній оплаті покупцем товару, зазначеного у даній специфікації, в строк до 18.10.2019 включно покупець отримує знижку в розмірі 8469,40 грн без ПДВ.

На виконання вказаних умов позивачем поставлено товар на суму 57923,40 грн з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №АІ000026806 від 07.10.2019.

Відповідно до Специфікації (додаток №3) від 07.10.2019 загальна вартість поставляємого товару становить 24374,16 грн з ПДВ, яка підлягає попередній оплаті у розмірі 100% вартості кожної окремої партії товару, зазначеної в додатку до Договору або замовленні покупця не пізніше 18.10.2019. При цьому сторонами узгоджено, що при повній оплаті покупцем товару, зазначеного у даній специфікації, в строк до 18.10.2019 включно покупець отримує знижку в розмірі 4062,60 грн без ПДВ.

На виконання вказаних умов позивачем поставлено товар на суму 24581,52 грн з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №АІ000026805 від 07.10.2019.

Окрім того, позивачем також здійснено поставку відповідачу товару на суму 254355,12 грн, що підтверджується обопільно підписаними видатковими накладними: №АІ000026970 від 15.10.2019 на суму 23900,40 грн, №АІ000026976 від 15.10.2019 на суму 143402,40 грн, №АІ000027108 від 18.10.2019 на суму 53198,64 грн, №АІ000027110 від 18.10.2019 на суму 33853,68 грн.

Поряд з тим, оскільки між сторонами не узгоджено строки виконання відповідачем грошового зобов`язання по оплаті вартості отриманого товару на суму 254355,12 грн, позивач на адресу відповідача направив вимогу оплатити вказану суму боргу протягом семи календарних днів з моменту пред`явлення вимоги.

Таким чином, протягом періоду з 07.10.2019 по 18.10.2019 позивачем поставлено на адресу відповідачу товару на суму 664521,58 грн, що також підтверджується наявними в матеріалах справи обопільно підписаними товарно-транспортними накладними (а.с.28-37).

Відповідач на вимогу позивача не відреагував, заборгованість не сплатив, що зумовило звернення позивача до суду з даним позовом.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

За приписами ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із статтею 203 Цивільного кодексу України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Статтею 205 Цивільного кодексу України передбачено можливість вчиняти правочини усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до статті 206 Цивільного кодексу України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів. Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону.

Згідно із статтею 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч.1 ст.218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Вирішуючи питання щодо підстав виникнення у даній справі між сторонами цивільних прав та обов`язків відносно один одного суд враховує, що в первинних документах, зокрема видаткових накладних (а.с. 17-24) та специфікаціях від 07.10.2019 є посилання на Договір №20 НХ 01ВІВО від 07.10.2019.

Ухвалами суду від 13.07.2020 та від 14.09.2020 зобов`язано учасників справи надати суду усі первинні документи, що стосуються і підтверджують факт поставки товару в обсягах, зазначених у позовній заяві у даній справі, та його оплати, станом на час розгляду справи в суді, додатково позивачу постановлено надати договір №20 НХ01ВІВО від 07.10.2019, посилання на який є в первинних документах, долучених до позовних матеріалів.

На виконання вказаних вимог суду позивачем подано на електронну адресу суду заяву від 30.09.2020, в якій останній повідомляє наступне:

"Дійсно в копіях первинних документах доданих до позову є посилання на Договір. Але приймаючи до уваги господарський характер правовідносин, який склався між сторонами на момент поставки, відповідач підписав частину документів, а частину, у тому числі Договір, підписувати відмовився, в зв`язку з чим поставка відбулася на умовах усного договору та тих умов, які вказані в підписаних специфікаціях."

Таким чином, суд констатує, що в матеріалах справи відсутній обопільно підписаний сторонами Договір №20 НХ01ВІВО від 07.10.2019, посилання на який є в первинних документах, долучених до позовних матеріалів.

З огляду на викладене, справа підлягає вирішенню за наявними у ній матеріалами.

Судом встановлено, що шляхом обопільного підписання видаткових накладних на суму 664521,58 грн, а також специфікацій від 07.10.2019 сторонами укладено договір купівлі-продажу у спрощений спосіб.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до норм ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

При цьому положенням ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як зазначалось раніше: позивачем відносно заборгованості в розмірі 254355,12 грн, 10.06.2020 направлялася на адресу відповідача вимога про її оплату протягом семи календарних днів з моменту пред`явлення даної вимоги. Вимога отримана адресатом - 16.06.2020, що підтверджується відомостями одержаними з офіційного сайту "Укрпошта".

Щодо решти заборгованості, в сумі 410166,46 грн, строк для добровільного виконання зобов`язання закінчився 18.10.2019.

Поряд з тим, суд зазначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Враховуючи наведені вище приписи законодавства, відсутність доказів проведення відповідачем розрахунків за отриманий товар, позовні вимоги про стягнення 664521,58 грн заборгованості суд вважає правомірними та обґрунтованими.

Судом також розглянуто вимогу про стягнення з відповідача 7793,00 грн інфляційних втрат та 8192,00 грн трьох відсотків річних, що нараховані позивачем в зв`язку з несплатою основного боргу в розмірі 410166,46 грн.

Згідно із ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Беручи до уваги викладене, а також те, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення покупцем оплати вартості отриманого товару суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення 3 % річних та інфляційних втрат є правомірними, оскільки відповідають нормам чинного законодавства.

Перевіривши за допомогою інтегрованого в систему інформаційно-правового забезпечення "Ліга:Закон Еліт 9.1.5" калькулятора розрахунок компенсаційних нарахувань судом встановлено, що розмір 3 % річних за прострочення оплати товару в сумі 410166,46 грн (поставлявся відповідно до специфікацій) за період визначений позивачем (з 19.10.2019 по 17.06.2020) становить 8176,53 грн. При цьому інфляційні втрати (за визначений позивачем період: з 19.10.2019 по 30.04.2020) дорівнюють 5752,49 грн.

Таким чином, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача компенсаційних нарахувань є такою, що підлягає частковому задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відзив на позовну заяву чи докази, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили б про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати з судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Стосовно вимоги позивача про зазначення в резолютивній частині судового рішення про нарахування, у відповідності до ч.10 ст.238 ГПК України, пені, органом (особою) що буде здійснювати примусове виконання рішення Господарського суду Вінницької області, за формулою: подвійна облікова ставка НБУ * Кількість днів прострочення / Кількість днів у відповідному році * Сума заборгованості, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.10 ст.238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Поряд з тим, суд зауважує, що позивачем наведено формулу розрахунку пені, тоді як останнім не заявлено до стягнення вказаної штрафної санкції, у зв`язку із чим у суду відсутні підстави для застосування вищезазначених положень ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агростар центр" (вул.Стрілецька, буд.64, кв.43, м.Вінниця, 21007, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна" (вул.Смольна, 9Б, м.Київ, 03022, ) 664521,58 грн основного боргу, 5752,49 грн інфляційних втрат, 8176,53 грн 3% річних, 10176,76 грн відшкодування витрат зі сплати судового збору.

3. В позові в частині стягнення 15,47 грн 3% річних та 2040,51 грн інфляційних втрат відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 16 листопада 2020 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (вул.Смольна, 9Б, м.Київ, 03022);

3 - відповідачу (вул.Стрілецька, буд.64, кв.43, м.Вінниця, 21007)