РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.11.2020Справа № 910/10557/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Анастасової К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи №910/10557/20

За позовом Акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Люнет»

про стягнення 4108037,84 грн

Представники учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Люнет» (далі - відповідач) про стягнення 4108037,84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором поставки товару №1058 від 01.12.2017 не в повному обсязі розрахувався за отриманий товар, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення основний борг у розмірі 2792798,15 грн, пеню у розмірі 602340,55 грн, 3% річних у розмірі 70503,46 грн, інфляційні втрати у розмірі 83836,05 грн та штраф у розмірі 558559,63 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2020 відкрито провадження у справі №910/10557/20 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

20.10.2020 до відділу діловодства суду від позивача надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання без участі представника позивача та призначення розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 27.10.2020, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи для розгляду по суті на 10.11.2020.

Судове засідання, призначене на 10.11.2020 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2020 призначено розгляд справи на 20.11.2020.

В судове засідання 20.11.2020 представник позивача не з`явився, хоча про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення з відмітками про отримання.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Пономарьов проти України", сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В свою чергу, відповідач взагалі в судові засідання не з`являвся, хоча про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином.

Так, частиною 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно частини 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення сторін про розгляд справи судом та про право відповідача подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвали суду про повідомлення про дату, час та місце розгляду справи були направлені судом рекомендованими листами з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. а саме: 04116, м. Київ, провулок Тбіліський, буд. 1.

Станом на дату розгляду справи конверти з ухвалами суду було повернуто до суду відділенням поштового зв`язку з відмітками «вибув».

За приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки «вибув», вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

При цьому, враховуючи повернення поштових відправлень та дотримуючись завдань та основних засад господарського судочинства на веб-сайт Господарського суду міста Києва веб-порталу Судова влада в рубриках «Оголошення про виклик до суду», «Повідомлення учасникам справи» були розміщені публікації про хід розгляду справи та признання судових засідань.

Також слід зауважити, що 05.10.2020 до відділу діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, що свідчить про обізнаність відповідача про розгляд даної справи.

Водночас, судом враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Сторони не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин, враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд даної справи і не повідомили суду про причини неявки, суд на місці постановив розгляд справи по суті проводити за їх відсутності.

Разом з цим суд зазначає, що у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 16-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Втім відповідач у визначений законом строк не подав ні відзиву на позовну заяву, ні клопотання про продовження строку на його подання.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду ані відзив на позов, ані клопотання про продовження строку на його подання, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В нарадчій кімнаті 20.11.2020 судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.12.2017 між Публічним акціонерним товариством «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської», найменування якого змінено відповідно до додаткової угоди №1 від 16.04.2018 на Акціонерне товариство «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської», (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Люнет» (далі - покупець) укладено договір поставки товару №1058 (далі - договір) за умовами пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупцю замовлений товар, (бетон, бетонні і залізобетонні вироби та конструкції, інший товар, відповідно до прайс-листа постачальника (далі - товар) на об`єкт: проспект Перемоги, буд. 32 (зоопарк), м. Київ, а покупець зобов`язується своєчасно прийняти замовлений товар, та здійснити його оплату на умовах даного договору.

За умовами пункту 1.2 договору предметом поставки є товар попереднього замовлення.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що ціна, кількість товару, що підлягають виготовленню та поставці, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами визначаються у заявках покупця, рахунках-фактурах постачальника та накладних (товарно-транспортних, фактичних або видаткових).

Загальна кількість товару остаточно визначається по фактично прийнятій кількості, згідно видаткових накладних та товарно-транспортних накладних (пункт 2.2 договору).

Умовами пункту 3.1 договору погоджено, що загальна суму цього договору складає загальну вартість поставленого товару, яка зазначена в усіх видаткових накладних постачальника.

Умови поставки товару погоджені сторонами у розділі 5 договору. Так, поставка товару здійснюється відповідно до міжнародних правил тлумачення термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року, з врахуванням особливостей встановлених цим договором. У разі виникнення розбіжностей між текстом договору термінологією «Інкотермс», перевага надається тексту договору (пункт 5.1). Поставка товару здійснюється в денний та/або нічний час на адресу, та в строки, що зазначені покупцем в письмових замовленнях, та погоджені з постачальником (пункт 5.5 договору). Товар вважається поставленим покупцю з моменту його отримання в пункті призначення, згідно замовлення, представником одержувача, який вказується покупцем на підставі товарно-транспортних накладних (пункт 5.6 договору). Поставка товару здійснюється на об`єкти покупця, адреси та відвантажувальні реквізити яких повідомляються постачальнику в заявках покупця (пункт 5.8 договору),

За умовами пункту 6.1 договору товар постачається покупцю у строки, кількості та на умовах, визначених в заявках покупця, попередньо погоджених з постачальником (у разі надання покупцю відстрочки на оплату), або з моменту надходження коштів за товар на банківський рахунок постачальника (у разі попередньої оплати).

Письмові заявки та/або зміни до них надсилаються за 1 (один) календарний день до дати поставки, факсимільним зв`язком з підтвердженням отриманого замовлення уповноваженою особою постачальника (пункт 6.2 договору). Покупець також може надавати заявку по телефону не пізніше 24 годин до початку поставки, узгодивши з постачальником строк та/або графік поставки (пункт 6.3 договору).

За умовами пункту 6.7 договору передача товару здійснюється за видатковою накладною та товарно-транспортною накладною. Про отримання товару на об`єкті поставки (замовлена адреса), уповноважена особа покупця зобов`язана розписатися у видатковій накладній чи товарно-транспортній накладній та поставити штамп (пункт 6.10 договору).

Ціна товару та порядок розрахунків погоджені сторонами у розділі 7 договору.

Так, відпуск товару здійснюється за вільними цінами згідно статті 190 Господарського кодексу України. Ціна товару, що постачається згідно цього договору, вказується постачальником у накладних на відпуск товару та/або рахунках-фактурах (пункт 7.1 договору).

Покупець отримує товар за ціною постачальника, встановленою на момент відвантаження товару (пункт 7.2 договору).

Оплата здійснюється покупцем на підставі цього договору та рахунків-фактур, виставлених постачальником на вартість товару. При здійсненні розрахунків покупець зобов`язаний зазначити в платіжному дорученні номер та дату договору (пункт 7.6 договору).

Покупець зобов`язаний здійснити попередню оплату на розрахунковий рахунок постачальника за кожну партію товару, що постачається протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту виставлення рахунку-фактури постачальником (пункт 7.7 договору).

Пунктом 7.9 договору сторони погодили, що грошові кошти, що надходять від покупця в будь-який момент зараховуються постачальником у черговості, встановленій статтею 534 Цивільного кодексу України.

В порядку виключення, постачальник має право надати покупцю відстрочку оплати за товар на термін до 5 (п`яти) банківських днів. Покупець зобов`язаний оплатити отриманий товар протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту його поставки, згідно умов розділу 5 та пункту 6.1 цього договору (пункт 7.11 договору).

За умовами пункту 10.1 договору він набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення його печатками сторін і діє до 31 грудня 2018, а в частині взаєморозрахунків - до повного розрахунку між сторонами. Якщо за один місяця до закінчення терміну дії цього договору жодна із сторін не повідомила іншу сторону про свій намір припинити дію договору, його дія автоматично продовжується на кожний наступний календарних рік на тих самих умовах.

Усі додатки, зміни і доповнення до цього договору дійсні і є його невід`ємною частиною тільки в тому випадку, якщо вони виконанні в письмовій формі і підписані належним чином уповноваженими представниками обох сторін (пункт 11.2 договору).

Як встановлено судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів, на виконання умов даного договору, позивачем було поставлено відповідачу узгоджений товар на загальну суму 2810607,97 грн, що підтверджується накладними №5/50979 від 10.07.2019 на суму 84691,49 грн, №5/52300 від 11.07.2019 на суму 23602,66 грн, №5/52293 від 15.07.2019 на суму 9161,04 грн, №5/52632 від 15.07.2019 на суму 18273,70 грн, №5/53933 від 16.07.2019 на суму 13943,17 грн, №5/54028 від 17.07.2019 на суму 13877,00 грн, №5/54181 від 18.07.2019 на суму 118013,28 грн, №5/54396 від 20.07.2019 на суму 17019,56 грн, №5/55870 від 21.07.2019 на суму 2805,42 грн, №5/55882 від 22.07.2019 на суму 6434,80 грн, №5/55546 від 23.07.2019 на суму 14711,41 грн, №5/55495 від 26.07.2019 на суму 19298,02 грн, №5/57788 від 29.07.2019 на суму 10362,71 грн, №5/55869 від 31.07.2019 на суму 105257,54 грн, №5/58006 від 31.07.2019 на суму 12537,06 грн, №5/58151 від 01.08.2019 на суму 7242,02 грн, №5/58130 від 01.08.2019 на суму 45276,00 грн, №5/59733 від 02.08.2019 на суму 4715,54 грн, №5/59732 від 02.08.2019 на суму 109551,60 грн, №5/59592 від 03.08.2019 на суму 4453,67 грн, №5/59544 від 04.08.2019 на суму 17165,57 грн, №5/59864 від 05.08.2019 на суму 41115,82 грн, №5/59931 від 05.08.2019 на суму 109551,60 грн, №5/58150 від 06.08.2019 на суму 47967,73 грн, №5/61459 від 06.08.2019 на суму 26224,15 грн, №5/61654 від 07.08.2019 на суму 64370,88 грн, №5/61852 від 08.08.2019 на суму 3577,74 грн, №5/61500 від 09.08.2019 на суму 51863,42 грн, №5/62005 від 09.08.2019 на суму 7299,80 грн, №5/62001 від 09.08.2019 на суму 109551,60 грн, №5/62003 від 09.08.2019 на суму 6753,78 грн, №5/61551 від 10.08.2019 на суму 54525,89 грн, №5/62002 від 10.08.2019 на суму 97032,12 грн, №5/63580 від 11.08.2019 на суму 11273,70 грн, №5/63605 від 12.08.2019 на суму 33821,10 грн, №5/63640 від 15.08.2019 на суму 51401,14 грн, №5/65572 від 16.08.2019 на суму 85827,84 грн, №5/65577 від 19.08.2019 на суму 23577,72 грн, №5/65548 від 20.08.2019 на суму 21366,40 грн, №5/67531 від 21.08.2019 на суму 88524,00 грн, №5/67417 від 22.08.2019 на суму 11273,70 грн, №5/66181 від 23.08.2019 на суму 178970,04 грн, №5/67288 від 24.08.2019 на суму 4580,52 грн, №5/67412 від 24.08.2019 на суму 19560,95 грн, №5/68033 від 28.08.2019 на суму 176742,84 грн, №5/69326 від 31.08.2019 на суму 105139,10 грн, №5/69331 від 31.08.2019 на суму 36677,16 грн, №5/71608 від 03.09.2019 на суму 51496,70 грн, №5/71742 від 03.09.2019 на суму 146068,80 грн, №5/71625 від 04.09.2019 на суму 27462,58 грн, №5/72074 від 05.09.2019 на суму 4426,87 грн, №5/72259 від 06.09.2019 на суму 348779,88 грн, №5/73634 від 06.09.2019 на суму 8365,45 грн, №5/73902 від 09.09.2019 на суму 17165,57 грн, №5/73926 від 10.09.2019 на суму 4426,87 грн, №5/75345 від 12.09.2019 на суму 4715,54 грн, №5/75564 від 13.09.2019 на суму 3794,24 грн, №5/75578 від 13.09.2019 на суму 25748,35 грн, №5/75998 від 14.09.2019 на суму 3794,24 грн, №5/77580 від 17.09.2019 на суму 9214,60 грн, №5/77639 від 18.09.2019 на суму 5636,86 грн, №5/77386 від 19.09.2019 на суму 11273,70 грн, №5/77316 від 20.09.2019 на суму 5636,86 грн, №5/79657 від 21.09.2019 на суму 5636,86 грн, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками без заперечень.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору щодо поставки визначеного товару.

Позаяк відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за договором щодо оплати поставленого товару, оплату належним чином не провів, сплативши згідно платіжного доручення №1234 від 27.12.2019 лише 50000,00 грн, частина з яких зарахована позивачем в рахунок погашення попередньої заборгованості, а залишок у розмірі 17809,82 грн в рахунок погашення заборгованості за накладною №5/50979 від 10.07.2019, у зв`язку з чим виник борг за отриманий товар в сумі 2792798,15 грн, що і стало підставою звернення до суду.

Стаття 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 цієї ж статті унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами пункту 7.11 договору передбачено, що в порядку виключення, постачальник має право надати покупцю відстрочку оплати за товар на термін до 5 (п`яти) банківських днів. Покупець зобов`язаний оплатити отриманий товар протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту його поставки, згідно умов розділу 5 та пункту 6.1 цього договору.

Втім, як встановлено судом, відповідач своїх зобов`язань за договором в частині оплати отриманого товару у встановлений договором строк в повному обсязі не здійснив.

Тоді як, частина 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки обумовленого сторонами товару та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині повної оплати отриманого товару, підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 2792798,15 грн.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.3 Цивільного кодексу України, однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Статтями 626, 627 вказаного Кодексу передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у наданій сторонам можливості за взаємною згодою визначати умови такого договору, змінювати ці умови також за взаємною згодою або утримуватись від пропозицій про їх зміну.

Пунктами 8.2 та 8.4 договору сторонами встановлено, що за прострочення платежу покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. У разі порушення покупцем строку платежу, встановленого пунктом 7.11 цього договору, більше ніж на 5 (п`ять) банківських днів покупець зобов`язаний сплатити крім пені, штраф у розмір 20 (двадцяти) відсотків від суми простроченого платежу.

Водночас, згідно пункту 8.5 договору сторони дійшли згоди, що до зміни тривалості позовної давності про стягнення неустойки (штрафу, пені), передбаченої частиною 1 статті 259 Цивільного кодексу України і встановили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань встановлених розділом 8 цього договору, припиняється через три роки від дня, коли це зобов`язання повинне було бути виконане (пункт 8.5 договору).

З наведеного пункту договору вбачається, що сторони, по суті, погодили зміну строку нарахування штрафних санкцій (пені), який передбачено ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України (нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано), встановивши, що нарахування відповідних штрафних санкцій припиняється через три роки від дня, коли це зобов`язання повинно було бути виконане.

При цьому, сторони у вказаному пункті договору хоча і зазначали, що дійшли згоди щодо зміни тривалості позовної давності про стягнення неустойки (штрафу, пені), пославшись на наявність такого права відповідно до ч. 1 ст. 259 Цивільного кодексу України, однак, по суті, так і не погодили на який конкретно строк вони змінюють (збільшують) тривалість позовної давності, та, по суті, як було зазначено судом, встановили інший строк для нарахування штрафних санкцій, ніж той який передбачено передбачений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України (встановили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, встановлених розділом 8 цього договору, припиняється через три роки від дня, коли це зобов`язання повинно було бути виконане).

Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення оплати товару, на підставі наведених вище норм чинного законодавства та пунктів 8.2 - 8.5 договору, позивачем нараховано пеню в розмірі 602340,55 грн та штраф у розмірі 20% за прострочення платежу більше ніж на 5 днів банківських днів від суми простроченого платежу у розмірі 558559,63 грн.

При цьому, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності і в межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16.

Отже, оскільки сторони самостійно передбачили додатково крім сплати пені ще й штраф, та враховуючи те, що положення пункту 8.4 договору поставки товару не суперечать нормам чинного законодавства, так як його зміст встановлює механізм одноразового обчислення розміру штрафу на визначену договором суму, і є правовим наслідком прострочення оплати товару, що не має нічого спільного із постійним нарахуванням пені за весь період неналежного виконання зобов`язання, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення штрафу, розрахунок якого є обґрунтованим, вірним та відповідає фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавству.

В той же час, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково в сумі 596868,00 грн, оскільки позивачем під час здійснення розрахунку пені було не вірно визначено початок періоду прострочення за накладною №5/61852, а також допущені арифметичні помилки в сумах нарахованої пені. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково в сумі 596868,00 грн , в іншій частині цих вимог слід відмовити.

Окрім того, оскільки відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, позивачем нараховано та заявлено до стягнення інфляційні втрати в сумі 83836,05 грн та 3% річних в розмірі 70503,46 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимоги позивача в цій частині також підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість, як і не скористався своїм правом на подання відзиву.

Приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської» підлягають частковому задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 129, 165, 178, 202, 232, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Люнет» про стягнення 4108037,84 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Люнет» (04116, м. Київ, провулок Тбіліський, буд. 1; ідентифікаційний код 31956217) на користь Акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської» (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 7; ідентифікаційний код 05523398) основний борг у розмірі 2792798 (два мільйона сімсот дев`яносто дві тисячі сімсот дев`яносто вісім) грн 15 коп, пеню у розмірі 596868 (п`ятсот дев`яносто шість тисяч вісімсот шістдесят вісім) грн 00 коп., штраф у розмірі 558559 (п`ятсот п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн 63 коп., 3% річних у розмірі 70503 (сімдесят тисяч п`ятсот три) грн 46 коп., інфляційні втрати у розмірі 83836 (вісімдесят три тисячі вісімсот тридцять шість) грн 05 коп. та судовий збір у розмірі 61538 (шістдесят одна тисяча п`ятсот тридцять вісім) грн 48 коп.

3. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 25.11.2020.

Суддя Т.В. Васильченко