ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"11" листопада 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1936/20
Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.,
секретар судового засідання Драганова А.І.
розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Старк Шиппінг" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу
по справі №916/1936/20
про стягнення 58 033,54 дол. США
за участю представників сторін:
від позивача: Марченко Т.Ю. ордер № 448140 від 18.06.2020р.;
від відповідача: Бернатович О.О. самопредставництво;
В провадженні Господарського суду Одеської області перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Старк Шиппінг" до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі: 1) Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Миколаївського морського порту) 2) Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) про стягнення 58 033,54 дол. США.
Під час судових дебатів представник позивача звернувся до суду з усною заявою про необхідність підготувати розрахунок суми судових витрат, які були понесені позивачем в зв`язку із розглядом справи, та просив суд надати можливість, в порядку ч.8 ст. 129 ГПК України, протягом п`яти днів після ухвалення рішення подати до суду відповідні докази.
Рішенням суду від 28.10.2020р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Старк Шиппінг" задоволено, стягнуто з Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Миколаївського морського порту) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Старк Шиппінг" 11 281, 18 доларів США надмірно сплаченої суми корабельного, адміністративного та санітарного зборів, 4 513, 04 грн судового збору та стягнуто з Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Старк Шиппінг" 46 752, 36 доларів США надмірно сплаченої суми корабельного, адміністративного та санітарного зборів, 18 703, 28 грн судового збору.

При цьому, враховуючи вищевказану заяву позивача, судом при прийнятті рішення не було вирішено питання розподілення витрат на правову допомогу. Водночас, рішенням від 28.10.2020р. суд призначив судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 11.11.2020р. о 13 год. 45 хв.

02.11.2020р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Старк Шиппінг" надійшло клопотання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, згідно якої позивач просить суд прийняти додаткове рішення, яким стягнути з Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" та в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 263 446, 43 грн.

Обґрунтовуючи саме такий розмір витрат, позивач посилається на те, що дана справа є складною та трудомісткою, з огляду на що представництво у даній справі потребувало довготривалої підготовки юридичної аргументації.

Крім того, позивач вказує, що адвокатське об`єднання, з яким Товариство з обмеженою відповідальністю "Старк Шиппінг" уклало договір про надання правової допомоги, отримало визнання як міжнародних так і національних юридичних рейтингів та має велику кількість юридичних винагород, у зв`язку з чим вважає розмір витрат обґрунтованим та обумовленим високою якістю юридичних послуг.

Щодо підстав стягнення з відповідача на користь позивача "гонорару успіху" у сумі 166 846,43 грн позивач вказує, що зазначене погоджено адвокатським об`єднанням та Товариством з обмеженою відповідальністю "Старк Шиппінг" додатковою угодою №5 від 04.12.2019р.

11.11.2020р. до суду від відповідача надійшли заперечення на клопотання про стягнення фактичних витрат на професійну правничу допомогу, згідно яких останній просить суд відмовити позивачу у задоволенні клопотання про стягнення фактичних витрат на професійну допомогу, а у разі задоволення заяви зменшити розмір витрат до 10 000 грн.

Обґрунтовуючи заперечення, відповідач зазначає про неспівмірність та нерозумність витрат, а також про їх недоведеність.

Так, відповідач зазначає, що позивачем завищено розмір витрат на професійну допомогу, а фіксована сума у розмірі 4 000 дол. США за 54 години витраченого адвокатом часу, означає, що погодинна ставка становить 2081,62 грн., що значно перевищує не тільки розмір заробітної плати штатних працівників юридичної служби, але і розмір оплати праці судді місцевого суду.

Щодо гонорару успіху у розмірі 10%, визначеного у п. 4 додаткової угоди №5 до договору, відповідач зазначає, що однорічний термін дії договору про надання правової допомоги від 21.06.2019р. сплинув, а матеріали справи не містять жодних доказів про продовження його дії, у зв`язку з чим, витрати на «гонорар успіху» мають бути покладені на позивача.

В судове засідання 11.11.2020р. з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача підтримав подану заяву, представник відповідача, в свою чергу, проти задоволення заяви заперечував.

Суд з`ясовував у позивача чи сплачено наразі суму "гонорару успіху".

На питання суду позивач зазначив, що наразі доказів сплати суми "гонорару успіху" у розмірі 166 846, 43 грн немає.

На питання суду щодо строку дії договору про надання правової допомоги від 21.06.2019р. представник позивача зазначив, що договір було продовжено, проте до суду помилково не було надано доказів пролонгації вказаного договору.

Проаналізувавши надані сторонами докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 ГПК України.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

У відповідності до ч.ч.1,3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

За приписами ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з поданої позивачем заяви, останній, заявляючи вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, зазначає, що такі витрати склали 263 446,43 грн.

Відповідно до положень ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно з положеннями пункту 4 статті 1, частини третьої статті 27 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до положень статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 Послуги. Загальні положення цього Кодексу можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

З огляду на предмет договору про надання правової допомоги, об`єктом оплати за договором є надані адвокатом юридичні послуги, зокрема, у зв`язку із вирішенням спору в суді.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічних висновків дійшов також Європейський суд з прав людини, рішення якого, відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини можуть бути використані судом в якості джерела права.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р. заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Старк Шиппінг" надано суду договір про надання правової допомоги від 21.06.2019р. (т.1 а.с.102-103), додаткову угоду №5 від 04.12.209р. (т.1 а.с.104), акт надання послуг №АО-03/10 від 30.10.2020р. (т.6 а.с.17), звіт про надані послуги від 30.10.2020р. (т.6 а.с.19-20), рахунок на оплату №66 від 04.12.2019р. (т.1 а.с.105), рахунок на оплату №111 від 30.10.2020р. (т.6 а.с.18), платіжне доручення №6396 (т.6 а.с.22).

Як вбачається з матеріалів справи, 21.06.2019р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Старк Шиппінг" в особі директора Царенка А.О. (замовник) та адвокатським об`єднанням "ЛІГАЛ ГРАН.ТТ" (адвокатське об`єднання) укладено договір про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 1.1 договору замовник доручає та оплачує, а адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати замовнику правову допомогу, пов`язану з захистом прав та представництвом інтересів останнього при розгляді правових шпат, відповідно до умов означеного договору.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє один рік.

Відповідно до п. 4.1 договору за правову допомогу, передбачену зазначеним договором, замовник сплачує адвокатському об`єднанню винагороду (гонорар), розмір якого врегульований додатковою угодою до цього договору.

Замовник здійснює оплату за ним договором, а також витрати адвокатів адвокатського об`єднання, понесені останніми, протягом 3 днів з моменту одержання звіту про виконання доручення та акту прийомки-передачі послуг (робіт) (п. 4.2. договору).

Додатковою угодою №5 до договору сторони погодили вартість послуг.

Відповідно до п. 3 угоди замовник зобов`язується сплатити адвокатському об`єднанню плату за послуги (гонорар), визначені в п.2 цієї додаткової угоди, в еквіваленті 4000 (чотири тисячі) доларів США у гривнях за комерційним курсом продажу долару США, встановленим ПАТ "ПУМБ" на дату виставлення адвокатським об`єднанням відповідного рахунку.

Пунктом 4 угоди сторони погодили, що за послуги, визначені в п. 2 цієї додаткової угоди замовник додатково до суми, вказаної в п.3 цієї додаткової угоди, сплачує адвокатському об`єднанню гонорар успіху у розмірі 10% (десяти відсотків) від суми, стягнутої судом на користь замовника.

Пунктом 5 угоди передбачено, що гонорар, визначений п.3 цієї додаткової угоди, сплачується замовником на умовах 100% передоплати.

Згідно із п. 7 угоди протягом 7 (семи) календарних днів з моменту ухвалення судом рішення по суті, адвокатське об`єднання складає та надсилає для підписання замовнику звіт про надану правову допомогу (із зазначенням дати, описом конкретно виконаних дій адвокатом, а також кількістю витраченого часу - у годинах та хвилинах), акт наданих послуг та рахунок.

Відповідно до п. 8 замовник зобов`язується підписати вищевказані акти наданих послуг, повернути один примірник адвокатському об`єднанню, а також здійснити оплату рахунку протягом 5 банківських днів з моменту їхнього отримання від адвокатського об`єднання, або надати письмові аргументовані заперечення на акт наданих послуг у такий самий строк.

Ця додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання і є невід`ємною частиною договору (п. 10 угоди).

Як вбачається з поданого позивачем звіту, за результатом розгляду справи №916/1936/20 в Господарському суді Одеської області, адвокатом було надано наступні послуги:

- обговорення з клієнтом обставин справи, аналіз наданих клієнтом документів, в т.ч. довготривалого листування з ОФ ДП "АМПУ", МФ ДП "АМПУ" та Центральним апаратом ДП "АМПУ", Науково-технічної роботи ДП "УкрНДІМФ", аналіз законодавства та пошук судової практики, розроблення стратегії захисту з врахуванням міркувань ДП "АМПУ", викладених у листуванні, консультування клієнта щодо питань об`єднання позовних вимог та можливості подання позову проти ДП "АМПУ" в особі двох філій до Господарського суду Одеської області, пошук судової практики з даного питання та консультування клієнта стосовно порядку розгляду справи 17, 5 годин;

- підготовка позовної заяви 15, 5 годин;

- аналіз клопотання відповідача про роз`єднання позовних вимог, підготовка тез для усного заперечення стосовно даного клопотання у судовому засіданні 0, 5 годин;

- аналіз двох відзивів ОФ ДП "АМПУ" та МФ ДП "АМПУ", надання усних консультацій клієнту щодо вказаних відзивів, підготовка відповіді на відзиви 10, 25 годин;

- аналіз заперечень відповідача, підготовка додаткових пояснень 2, 0 години;

- аналіз клопотання відповідача про витребування доказів від 22.09.2020р., надання клієнту консультації з даного питання, підготовка письмових заперечень 3, 25 години;

- підготовка додаткових пояснень в порядку ч. 5 ст. 161 ГПК України, аналіз додаткових пояснень, наданих відповідачем 1,0 година;

- підготовка клопотання про розподіл судових витрат 4,0 години.

Крім того, представники адвокатського об`єднання "ЛІГАЛ ГРАН.ТТ" приймали участь у дев`яти судових засіданнях по справі №916/1936/20.

На підтвердження факту надання правової допомоги Товариством з обмеженою відповідальністю "Старк Шиппінг" та адвокатським об`єднанням "ЛІГАЛ ГРАН.ТТ" 30.10.2020р. підписано акт надання послуг (т.6 а.с.17), згідно якого сторони підтверджують, що послуги щодо надання правової допомоги клієнту в рамках господарської справи надані в повному обсязі.

Як встановлено судом з матеріалів справи, 04.12.2019р. адвокатським об`єднанням "ЛІГАЛ ГРАН.ТТ" виставлено рахунок №66 за надання правової допомоги на суму 96 600,00 грн (т.1 а.с.105), який було сплачено позивачем у повному обсязі 18.12.2019р., що підтверджується платіжним дорученням №6396 (т.6 а.с.22).

Враховуючи, вищевказані докази, суд зазначає про доведеність позивачем факту надання йому правничої допомоги та факту оплати послуг.

При цьому, суд враховує позицію Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Миколаївського морського порту) та в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) та вважає клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги частково обґрунтованим.

Оцінивши надані позивачем докази, суд вважає, що обсяг правової допомоги є дещо завищеним, а витрачений адвокатом час на обговорення з клієнтом обставин справи, аналіз законодавства, пошук судової практики та підготовку позовної заяви, наведений в опису послуг, за висновками суду не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, оскільки загалом на вказані вище послуги адвокатом витрачено 33 години.

Доводи заявника щодо рейтингу Адвокатського об`єднання серед юридичних фірм України судом до уваги не приймаються, оскільки не свідчать про обґрунтованість витрат у заявленому розмірі.

Водночас, суд зазначає, що укладення договору про надання правової допомоги із адвокатським об`єднанням із високим рейтингом серед юридичних фірм - це право та бажання позивача, проте вказане не є підставою для стягнення таких витрат з відповідача у повному обсязі.

Поряд з цим, суд зазначає, що явка сторін в судове засідання жодного разу не визнавалась судом обов`язковою, тобто участь у судових засіданнях при розгляді справи є також правом учасників справи.

Оцінивши витрати позивача, з огляду на загальні принципи справедливості та верховенства права, з урахуванням клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги, суд вважає за необхідне обмежити розмір витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню, до 40 000 грн, оскільки саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу у повній мірі відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача "гонорару успіху", суд зазначає наступне.

Так, пунктом 4 додаткової угоди від 04.12.2019р. сторони погодили, що за послуги, визначені в п. 2 вказаної додаткової угоди, замовник додатково до суми, вказаної в п.3 цієї додаткової угоди, сплачує адвокатському об`єднанню гонорар успіху у розмірі 10% (десяти відсотків) від суми, стягнутої судом на користь замовника.

30.10.2020р. позивачем виставлено рахунок №111 на сплату гонорару успіху за результатами представництва інтересів клієнта у Господарському суді Одеської області у сумі 166 846, 43 грн.

Як вже було зазначено судом, відповідно до ст.126 Господарського процесуального кодексу України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Отже, за змістом наведеної норми можливе покладення на сторони у справі як судових витрат як сум, які були сплачені стороною за отримання послуг адвоката, так і витрат, які мають бути сплачені.

Вказана позиція підтримана постановою Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду по справі №922/445/19 від 03.10.2019р., в якій зроблено наступний висновок: "витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено".

Водночас, згідно з системним тлумаченням норм ГПК України, зокрема щодо належного обґрунтування заявлених вимог та подання відповідних доказів, у такому випадку стороною у заяві про розподіл судових витрат має бути зазначено, що такі витрати будуть понесені у майбутньому з вказанням строку їх сплати, а також з посиланням на відповідні положення угоди про надання правової допомоги.

В іншому випадку, обов`язковим є надання доказів (платіжних документів), що підтверджують факт понесення витрат та їх розмір.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Водночас, позивачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження понесення витрат на оплату „гонорару успіху, зокрема платіжного доручення, видаткового касового ордеру тощо. При цьому, як вбачається зі змісту заяви, позивачем лише зазначено, що на момент подачі клопотання рахунок ще не оплачений позивачем.

При цьому, пунктом 8 додаткової угоди передбачено, що замовник зобов`язується підписати вищевказані акти наданих послуг, повернути один примірник адвокатському об`єднанню, а також здійснити оплату рахунку протягом 5 банківських днів з моменту їхнього отримання від адвокатського об`єднання, або надати письмові аргументовані заперечення на акт наданих послуг у такий самий строк.

Так, рахунок позивачем виставлено 30.10.2020р., тобто кінцевий строк оплати розміру "гонорару успіху", мав настати 06.11.2020р. Проте у судовому засіданні 11.11.2020р. представник позивача зазначив, що наразі доказів сплати адвокатському об`єднанню коштів у сумі 166 846, 43 грн немає.

З урахуванням вищевикладеного, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів, які підтверджують понесення витрат за оплату "гонорару успіху", суд доходить до висновку про відмову у задоволенні заяви в цій частині без надання оцінки обґрунтованості його розміру.

З огляду на викладене, заява про розподіл судових витрат підлягає частковому задоволенню у сумі 40 000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача в особі його Одеської та Миколаївської філій пропорційно.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 232, 236-238, 240-241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Старк Шиппінг" про стягнення судових витрат задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м.Київ, проспект Перемоги, буд. 14, ) в особі Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Миколаївського морського порту) (54020, Миколаївська область, місто Миколаїв, вул. Заводська, буд. 23, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Старк Шиппінг" (68002, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Шевченка, буд. 7А, ) 7 775 /сім тисяч сімсот сімдесят п`ять/ грн 63 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Стягнути з Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м.Київ, проспект Перемоги, буд. 14, ) в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) (65026, місто Одеса, Приморський район, площа Митна, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Старк Шиппінг" (68002, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Шевченка, буд. 7А, ) 32 224 /тридцять дві тисячі двісті двадцять чотири/грн 37 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

4. У задоволенні решти заяви відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Накази видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Повний текст складено 16 листопада 2020 р.

Суддя Ю.М. Щавинська