УХВАЛА

20 листопада 2020 року

м. Київ

Справа № 910/18103/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пількова К. М. - головуючого, Краснова Є. В., Мачульського Г. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2020 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 27 831,26 грн,

ВСТАНОВИВ:

06.10.2020 Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця", Відповідач) звернулося з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2020 у цій справі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.04.2020, залишеним без змін Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2020, позов задоволено частково; стягнуто з АТ "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" (далі - ТОВ "ТЕП "Вертикаль", Позивач) штраф в розмірі 26 217,00 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 810,00 грн; в іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі скаржник просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Пунктом 1 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України, в редакції, чинній на час звернення з касаційною скаргою, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

За частиною сьомою статті 12 ГПК України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2020 у розмірі 2 102,00 грн.

Пунктом 1 частини першої статті 163 ГПК України передбачено, що ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є вимога про стягнення 27 831,26 грн. Зазначена сума є меншою ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 (2 102,00 грн х 100 = 210 200,00 грн), тому у розумінні положень ГПК України ця справа є малозначною.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних рішенні та постанові неправильно застосували норми матеріального права, зокрема, статтю 116 Статуту залізниць України та пункти 8, 10 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644.

Також зазначає, що справа має для нього виняткове значення та значний суспільний інтерес для клієнтів залізниці, що здійснюють регулярне масове перевезення вантажів. Для скаржника існують ризики створення ситуації, коли зі сторони контрагентів (клієнтів залізниці) неправильно проводитиметься нарахування ПДВ на суму штрафу за прострочення термінів доставки вантажів, що призведе до значних фінансових втрат.

На думку скаржника, на теперішній час відсутня єдність позиції апеляційних судів в частині здійснення розрахунку штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею, а також відсутні остаточні висновки Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Існують лише висновки Верховного Суду у справах № 910/1524/19 та № 910/2315/19, які направлені на новий розгляд.

Разом з цим, наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та аналіз оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для скаржника, зокрема, що результат вирішення цього спору судами виходить за межі звичайних наслідків вирішення такого роду спорів.

Стверджуючи про наявність суперечностей у постановах апеляційних судів, скаржник не наводить конкретних справ, у яких вони наявні. При цьому скаржник вказує, що судова практика в подібній категорії справ уже сформована, а також не наводить обґрунтувань, які дозволяють дійти висновку, що при перегляді оскаржуваних судових рішень, має бути усунута невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема, або існує необхідність вирішити питання застосування аналогії закону чи права; існує необхідність забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі.

Інших обставин, які можуть свідчити про наявність численних протилежних і суперечливих судових рішень та фундаментальних і довгострокових розбіжностей у судовій практиці у справах із аналогічними підставами позову та подібними позовними скаржник не навів, а Суд не вбачає, у зв`язку з чим відхиляє його доводи про наявність у цій справі виключної правової проблеми.

Не знаходять свого підтвердження і доводи скаржника про те, що справа становить суспільний інтерес, оскільки саме лише застереження про те, що справа становить значний суспільний інтерес і має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, не може бути визнано підставою, на яку поширюється дія положення підпункту "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

У зв`язку з цим Суд вважає, що наведені у тексті касаційної скарги мотиви не свідчать про наявність підстав, передбачених пунктом 2 статті 287 ГПК України, за яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2020 у цій справі має бути відмовлено.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2020 у справі № 910/18103/19.

2. Направити Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" копію цієї ухвали, касаційну скаргу з доданими матеріалами на 29 аркушах, разом з оригіналом платіжного доручення № 3075307 (#05) від 25.09.2020 на суму 4204,00 грн; копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Пільков

Судді Є. В. Краснов

Г. М. Мачульський