Справа № 909/176/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.11.2020 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Стефанів Т. В., розглянувши подання приватного виконавця Мілоцького О. Л. № 60448618/1837 від 06.11.2020 (вх. № 18019/20 від 18.11.2020) про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Соковий завод Сокирянський"

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Стеф`юка Василя Васильовича

про стягнення коштів в сумі 850000 грн 00 коп.,

в с т а н о в и в :

В провадженні Господарського суду Івано-Франківської області перебувала справа за позовом ТОВ "Соковий завод Сокирянський" до відповідача ФОП Стеф`юка Василя Васильовича про стягнення коштів в сумі 850000 грн 00 коп.

18.11.2020 до Господарського суду Івано-Франківської області від Господарського суду міста Києва надійшло подання приватного виконавця Мілоцького О. Л. № 60448618/1837 від 06.11.2020 (вх. № 18019/20 від 18.11.2020) про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України та ухвала Господарського суду міста Києва від 11.11.2020 у справі № 910/17586/20 про передачу вищевказаного подання приватного виконавця на розгляд Господарському суду Івано-Франківської області (за підсудністю).

Частинами 1 та 2 ст. 337 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Згідно ч. 5 ст. 139 ГПК України до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

"Право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначено Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову сплачується судовий збір в сумі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2020 року складає 2102 грн 00 коп.

Отже, за звернення до господарського суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України слід сплатити судовий збір в сумі 1051 грн.

Судом встановлено, що приватним виконавцем Мілоцьким О. Л. при зверненні до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України не подано доказів сплати судового збору.

Оскільки нормами ГПК України не передбачено порядку прийняття до розгляду подання приватного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника та/або заяви про забезпечення позову, за відсутності доказів сплати судового збору, суд вважає за доцільне застосувати аналогічні положення ГПК України що регулюють такі питання.

За загальним правилом, відповідно до п. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 162, 164 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 ст. 174 ГПК України визначено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов до висновку про залишення подання приватного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України без руху та встановлення десятиденного строку, з дня одержання приватним виконавцем цієї ухвали, на усунення виявлених судом недоліків.

Керуючись ст. 4, 137, 139,162, 174, 232-234, 337 Господарського процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

Подання приватного виконавця Мілоцького О. Л. № 60448618/1837 від 06.11.2020 (вх. № 18019/20 від 18.11.2020) про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України - залишити без руху.

Приватному виконавцю Мілоцькому О. Л. в десятиденний строк, з дня отримання даної ухвали, усунути недоліки подання, а саме надати Господарському суду Івано-Франківської області докази сплати судового збору в сумі 1051 грн 00 коп.

У разі невиконання цієї ухвали у встановлений судом строк, подання приватного виконавця вважається неподаним і підлягає поверненню зі всіма доданими до нього документами.

Учасники справи можуть отримувати інформацію по справі на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою http://court.gov.ua/fair/sud5010/ та на вебсторінці Єдиного державного реєстру судових рішень за вебадресою http://reyestr.court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Ухвалу підписано 20.11.2020.

Суддя Т. В. Стефанів