ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2020 р. м.Львів Справа №921/794/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Т.Б.Бонк

Судді С.М.Бойко

О.І.Матущак

секретар судового засідання Борщ І.О.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились;

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (вх. № місцевого суду 89 від 18.08.2020, вх. № апеляційного суду 01-05/2475/20/20 від 10.09.2020)

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 28 липня 2020 року (суддя Стадник М.С., повний текст рішення складено 07.08.2020, м. Тернопіль)

у справі №921/794/19

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

до відповідача Фізичної особи підприємця Кучера Мар`яна Петровича, м. Тернопіль

про стягнення 128 012,09 грн., з яких 70 000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 58 012,09 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:

17.12.2020 на розгляд Господарського суду Тернопільської області від АТ «КБ «Приватбанк» поступила позовна заява до Фізичної особи - підприємця Кучера Мар`яна Петровича про стягнення заборгованості за договором б/н від 15.06.2016 в розмірі 128012,09 грн., з яких: 70 000,00 грн. заборгованість за кредитом, 58012,09 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.

Позовні вимоги обґрунтовано ст. ст. 526, 527, 530, 610 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та порушенням відповідачем умов договору від 15 червня 2016 року. Позивач зазначає, що 15 червня 2016 року відповідач підписав заяву про відкриття рахунку, якою приєднався до "Умов і правил надання банківських послуг", тарифів банку, розміщеними у мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua. На підставі заяви відповідачу було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 . За цим договором клієнту було надано кредитний ліміт на поточний рахунок на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів. Укладення кредитного договору підтверджує копіями заяви про відкриття поточного рахунку, витягу з "Умов та Правил надання банківських послуг"; надання кредиту підтверджує копіями довідки про розміри встановлених кредитних лімітів, виписки по рахунку 2000. Порушення відповідачем своїх зобов`язань підтверджує копіями виписок по рахунках, на яких обліковується прострочена заборгованість за наданим відповідачу кредитом; актом - звірки щодо нарахування відсотків, комісії та пені. Вказує, що дані виписки підтверджують той факт, що на теперішній час відповідач не здійснив погашення заборгованості за наданим кредитом.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 28.07.2020 у справі №921/794/19 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з ФОП Кучера М.П. на користь АТ КБ «Приватбанк» 70 000,00 грн. боргу та 1921,00 грн. судового збору; в частині стягнення 58 012,09 грн. процентів відмовлено.

При винесенні даного рішення в частині задоволення позовних вимог в сумі 70 000,00 грн. місцевий господарський суд виходив з того, що матеріалами справи підтверджено отримання відповідачем даної суми кредиту та її неповернення, згідно заяви на відкриття рахунку та анкети про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та виписки по рахунку.

У частині стягненні 58 012,09 грн. відсотків за користування кредитом за період з 01.06.2017 по 31.03.2019 за договором суд відмовив з тих підстав, що позивач не довів, що витяг саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг, які долучені до позовної заяви розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи 15 червня 2016 року заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Суд керувався приписами статей 207, 529, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України, урахував правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

Позивач - АТ КБ «Приватбанк» не погодившись частково з винесеним рішенням подав апеляційну скаргу в якій вказує, що рішення в частині відмови в стягненні 58 012,09 грн. процентів винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Скаржник вказує на те, що відсутність підпису відповідача на Умовах та Правилах надання банківських послуг та тарифах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Вказує, що підпис відповідач поставив саме в заяві про приєднання до вказаних умов, чим засвідчив те, що він повністю згодний з умовами кредитування та отримання кредиту на таких умовах.

Також скаржник зазначає те, що відповідач факт ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами, факт укладення договору та окремі його умови не спростував. Відповідно до цього, вважає, що суд не мав правових підстав до вирішення даної справи застосовувати позицію Верховного суду висловлену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17.

Скаржник також в своє обґрунтування посилається на те, що відповідач знав про нарахування відсотків, відсоткову ставку за кредитом та частково погасив заборгованість за процентами , що свідчить на його думку про прийняття ним вказаних умов договору.

Відповідно до цього, просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині відмови в стягненні 58 012,09 грн. процентів за користування кредитом та в цій частині прийняти нове рішення, яким дані позовні вимоги задоволити.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (вх. № місцевого суду 89 від 18.08.2020, вх. № апеляційного суду 01-05/2475/20/20 від 10.09.2020) на рішення Господарського суду Тернопільської області від 28 липня 2020 року у справі №921/794/19 та з врахуванням клопотання представника скаржника про розгляд справи за його участі, розгляд такої ухвалою суду від 08.10.2020 призначено в судове засідання на 27.10.2020.

Однак у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Бонк Т.Б., судове засідання 27.10.2020 не відбулось, і в подальшому ухвалою суду від 02.11.2020 призначено розгляд справи №921/794/19 на 10.11.2020 .

Сторони участі уповноважених представників в судове засідання 10.11.2020 не забезпечили, причин неявки не повідомили.

Станом на 10.11.2020 додаткових доказів та клопотань про відкладення розгляду справи не поступало.

З врахуванням наведеного, судова колегія ухвалила розглядати справу по наявних у ній матеріалах.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам позивача, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.

Згідно встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що :

15.06.2016 ПАТ КБ «Приватбанк» в особі голови правління Дубілет О.В. та Фізичною особою - підприємцем Кучером Мар`яном Петровичем підписано заяву на відкриття рахунку та анкету про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (Т-1, а.с.13-31), у якій висловлено згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг, що розміщені на сайті банку www.pb.ua, та тарифами банку, які разом з даною заявою становлять договір банківського обслуговування. В даній заяві ФОП Кучером М.П. надано згоду на ведення документального обігу з банком як шляхом власноручного підписання, так і шляхом накладення електронного цифрового підпису.

У заяві про приєднання до умов і правил надання банківських послуг від 15.06.2016 вказано, що своїм підписом клієнт приєднується і зобов`язується виконувати умови, що викладено в умовах та правилах надання банківських послуг, тарифах ПриватБанку - договорі банківського обслуговування в цілому.

За умовами договору підприємцю Кучеру М.П. встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".

Порядок надання кредиту за послугою кредитний ліміт на поточний рахунок регламентований розділом 3.2.1. "Умов та Правил надання банківських послуг" (далі- умов) /а.с.14-30/.

Згідно з п. 3.2.1.1.1 кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту (далі - ліміт). Техніко-економічне обґрунтування кредиту - фінансування поточної діяльності. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта (системи клієнт банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших). Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведення його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

Пунктом 3.2.1.1.3 визначено, що кредит надається в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.

Умовами також визначено, що клієнт зобов`язується: використовувати кредит на цілі, зазначені у п. 3.2.1.1.1. цього розділу "Умов та правил надання банківських послуг", сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом згідно з п.п. 3.2.1.4.1., 3.2.1.4.2., 3.2.1.4.3., повернути кредит у строки, встановлені п.п. 3.2.1.1.10, 3.2.1.2.3.4., 3.2.1.2.2.17 (п. 3.2.1.2.2.).

Відповідно до п. 3.2.1.1.8 умов проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до "Умов та Правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки", або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт банк / Інтернет клієнт банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі- далі "Угода").

Згідно з п. 3.2.1.1.16. умов при укладанні договорів та угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першої" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Пунктом 3.2.1.6.1. умов визначено, що обслуговування кредитного Ліміту на поточному рахунку Клієнта, набирає чинності з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання ліміту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за цим договором.

Відповідно до п. 3.2.1.5.4.умов нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань, передбаченої п. 3.2.1.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3. здійснюється протягом 3 (трьох) років, з дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано клієнтом.

Згідно з п. 3.2.1.5.7. умов терміни позовної давності щодо вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років.

Відповідно до заяви, ФОП Кучеру М.П. відкрито в ПАТ КБ «Приватбанк» поточний рахунок № НОМЕР_1 та встановлено кредитний ліміт в розмірі 0,00 грн. станом на 15.06.2016 та 70 000,00 грн. станом на 29.05.2017, що підтверджується довідкою банку №08.7.0.0.0/13 від 08.11.2019, яка підписана головним бухгалтером Коротіною Л.І. та скріплена печаткою (Т-1, а.с.32).

Як встановлено обставинами справи, відповідач свої зобов`язання перед позивачем з повернення тіла кредиту не виконав допустивши тим самим прострочення платежів станом на 07.11.2019, що підтверджується виписками по рахунку за період з 01.06.2017 по 07.11.2019 (Т-1, а.с.33-36):

- по поточному рахунку № НОМЕР_1 та виписці по рахунку № НОМЕР_2 (прострочене тіло кредиту) сума ліміту 70 000,00 грн. винесена на прострочку кредиту та є неповернутою з 03.08.2017;

- згідно виписки по рахунку № НОМЕР_3 (нараховані відмотки) за період з 01.06.2017 по 31.03.2019 станом на 07.11.2019 - нараховано 58 012,09 грн. відсотків по процентам за користування кредитом .

Судом першої інстанції частково задоволено позов Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", а саме стягнуто з відповідача ФОП Кучера М.П. 70 000 грн. боргу; в стягненні 58 012,09 грн. відсотків по процентам за користування кредитом відмовлено. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Отже, правовідносини, що склались між сторонами, регулюються нормами ст. 549, 551, 634 та нормами розділу 1 глави 72 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої, другої, сьомої статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 549, 551 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Як зазначалось вище, 15.06.2016 фізичною особою - підприємцем Кучером Мар`яном Петровичем та Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" було укладено кредитний договір б/н (далі - кредитний договір), який за своєю правовою природою є договором приєднання, та складається із заяви про відкриття поточного рахунку, заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг та самих умов.

Предметом апеляційного оскарження в даній справі є питання щодо правомірності відмови судом першої інстанції у задоволенні вимог про стягнення 58012,09 грн. заборгованості по процентами за користування кредитом. В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Відмовляючи у задоволенні позову, щодо вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що умови договору приєднання встановлюються одноособово банком у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона не може запропонувати свої умови договору, що випливає зі змісту положення частини першої статті 634 ЦК України. Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Колегією суддів встановлено, що заява відповідача на відкриття рахунку та анкета про приєднання до умов не містить даних про: процентну ставку, умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та визначеного її розміру.

Витяг з Умов, розміщений на сайті:://privatbank.ua/terms/, на який позивач посилається як на невід`ємну частину спірного договору, не містить підтверджень, що саме з умовами даного витягу був ознайомлений, розумів та погодився з ними відповідач, підписуючи заяву про приєднання до договору, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та неустойки (пені, штрафів), й розмірах та порядках їх нарахування.

Колегія суддів звертає увагу, що зміст і форма роздруківки із сайту позивача з витягом умов повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може постійно вносити відповідні зміни до умов. Разом з тим, витяг з умов не містить підпису відповідача та не може бути розцінений як частина кредитного договору.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині вимог про стягнення процентів за користування кредитом за неналежне виконання умов договору.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує обставин погодження умов про відповідальність тощо.

При цьому Умови, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, - в анкеті-заяві позичальника /а.с.13/, яка безпосередньо підписана клієнтом і лише такий факт міг би свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, у постановах Верховного Суду у складі касаційного господарського суду від 30.09.2019 р. у справі № 916/2755/18, від 12.03.2020 у справі №916/548/19 і підстав відступати від якої у колегії суддів немає. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Викладене спростовує доводи скаржника про те, що підписанням 15 червня 2016 року заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, відповідач погодився із відповідними умовами і правилами банку. Доданий до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містить відомостей про дату редакції тексту, що заперечує доводи апелянта про невиконання судом першої інстанції вимог ч.7 ст.82 ГПК України щодо огляду веб-сайту банку. Також, безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо неможливості застосування до правовідносин сторін висновків, зазначених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, оскільки у цьому випадку необхідно виходити з наданого судом тлумачення щодо застосування норми права, а не суб`єктного складу сторін у спорі.

Твердження скаржника про те, що відповідач знав про нарахування відсотків, відсоткову ставку за кредитом та частково погасив заборгованість за процентами ("01.16.17 Кучером М.П. ФОП 11,86 погашення відсотків за користування кредитним лімітом по ставці 24.00 за травень 2017") не є належним доказом на підтвердження факту підписання між сторонами «Умов та правил надання банківських послуг», які додані позивачем до позовної заяви. Оскільки таке зарахування відсотків за процентами банком здійснюється в односторонньому порядку відповідно до положень підп. 4 п.3.2.1.2.1.4 витягу з «Умов та правил надання банківських послуг», який долучено до позовної заяви.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 28.07.2020 у справі №921/794/19 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктами 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності

Судові витрати. Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 236, 269, 271, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (вх. № місцевого суду 89 від 18.08.2020, вх. № апеляційного суду 01-05/2475/20/20 від 10.09.2020) - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 28.07.2020 у справі №921/794/19 - залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач): Т.Б. Бонк

Судді С.М.Бойко

О.І.Матущак

Повний текст постанови складено та підписано 23.11.2020.