ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року Справа № 910/6003/20

м.Миколаїв

За позовом: Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»

(01011, м.Київ, вул. Лєскова, 9, )

до відповідача: Приватного підприємства «Онікс-Опт»

(57210, Миколаївська обл., Вітовський район, смт. Воскресенське, вул. Соборна, буд.58, ),

Суддя Ткаченко О.В.

Секретар судового засідання Сулейманова С.М.

Представники:

від позивача: Гріндюк Т.С., за довіреністю.

від відповідача: представник не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: стягнення боргу в сумі 15606706,59 грн., -

30.04.2020р. Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного підприємства «Онікс-Опт» заборгованості за кредитним договором №010/Д2-1-КБ/293 від 26.09.2018р. у розмірі 15 606 706,59 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2020р. вказану позовну заяву з доданими до неї матеріалами було передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Миколаївської області.

Позивач оскаржив дану ухвалу в апеляційному порядку, та за результатами розгляду апеляційної скарги, постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2020р. вказану ухвалу Господарського суду міста Києва було залишено без змін, матеріали справи повернуто до Господарського суду міста Києва для подальшого скерування до Миколаївської області.

17.08.2020р. матеріали справи надійшли до Господарського суду Миколаївської області та за результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим у справі визначено суддю Ткаченка О.В.

Ухвалою суду від 19.08.2020р. було відкрито провадження у справі за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до Приватного підприємства «Онікс-Опт» про стягнення боргу в сумі 15606706,59 грн., підготовче провадження призначено на 15.09.2020р.

Відповідач відзив на позов не надав, представник відповідача в судове засідання 15.09.2020р. не з`явився.

Ухвалою суду від 15.09.2020р. було закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 06.10.2020р.

В судове засідання 06.10.2020р. з`явився представник відповідача та усно проти позовних вимог заперечив, зазначаючи про їх необґрунтованість та недоведення належними доказами факту надання банком кредиту відповідачу, оскільки з наявних меморіальних ордерів вбачається, що платником коштів був саме ПП «Онікс-Опт», а отримувачем АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Ухвалою суду від 06.10.2020р. розгляд справи був відкладений на 27.10.2020р., запропоновано позивачу у строк до 23.10.2020р. надати суду усі наявні документи та пояснення на підтвердження позовних вимог, із зазначенням підстав їх вчасного неподання до суду під час підготовчого провадження, а також запропоновано відповідачу у строк до 23.10.2020р. надати суду у письмовому вигляді усі наявні заперечення на позовні вимоги з урахуванням обставин та підстав, зазначених позивачем.

15.10.2020р. від позивача до суду надійшли письмові пояснення щодо обставин надання відповідачу кредитних коштів та докази на підтвердження таких обставин.

Відповідач в судове засідання 27.10.2020р. не з`явився.

Ухвалою суду від 27.10.2020р. розгляд справи відкладений на 17.11.2020р.

В судове засідання 17.11.2020р. представник відповідача не з`явився.

Ухвала суду від 27.10.2020р., надіслана на адресу відповідача, повернулась до суду без вручення з відміткою органу поштового зв`язку «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

В Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, місцезнаходження юридичної особи (п. 10 ч. 2 ст. 9 вказаного Закону)

Ухвали направлялись на адреси відповідачів та третіх осіб, вказані в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України".)

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Судом враховано, що відкладення справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення наявного спору в відповідному судовому засіданні.

Враховуючи, що відповідач висловив свою позицію щодо заявлених позовних вимог, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 17.11.2020р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

15.03.2011р. між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується витягом зі Статуту) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діонісій VN», як позичальником, укладено Генеральний договір на здійснення кредитних операцій №01/42-0-1/11-025 (надалі Генеральний договір), згідно умов якого кредитор зобов`язався здійснювати на користь позичальника кредитні операції у межах сум загального ліміту та сублімітів, передбачених пунктами 1.2., 1.3. Генерального договору, в порядку, визначеному статтею 2 цього Генерального договору, а позичальник зобов`язався виконати усі обов`язки, що витікають із змісту кредитної операції, цього Генерального договору, умов та договорів, і повністю погасити заборгованість у межах строку кредитної операції відповідного виду (п.1.1. Генерального договору).

Відповідно до п.1.2. Генерального договору загальний ліміт за цим договором становить 3600000,0 грн (три мільйона шістсот тисяч гривень).

Зміна загального ліміту здійснюється за взаємною згодою сторін на підставі внесення додатковою угодою змін до цього Генерального договору, крім випадків, коли кредитор відповідно до Генерального договору, умов має право зменшити ліміти в односторонньому порядку.

Додатковою угодою №01/42-0-1/11-025/19 від 12.06.2014р. були внесені зміни до Генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/42-0-1/11-025 від 15.03.2011р., а саме, сторони домовились включити до складу позичальників - Приватне підприємство «ОНІКС-ОТП», як позичальника-2.

Додатковою угодою №01/42-0-1/11-025/30 від 23.12.2015р. до Генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/42-0-1/11-025 від 15.03.2011р. в п.1, якої сторони домовились включити до складу позичальників - Фермерське господарство «Південні Лани», та виключити зі складу позичальників Приватне підприємство «ОНІКС-ОТП».

Додатковою угодою №01/42-0-1/11-025/38 від 10.05.2017р. до Генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/42-0-1/11-025 від 15.03.2011р. в п.1.1., якої сторони домовились включити до складу позичальників - Приватне підприємство «ОНІКС-ОТП», як позичальника-3.

Додатковою угодою №01/42-0-1/11-025/47 від 11.06.2019р. до Генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/42-0-1/11-025 від 15.03.2011р. сторони домовились викласти Генеральний договір в новій редакції.

Відповідно до умов п.1.1. Генерального договору в новій редакції кредитор зобов`язався здійснювати на користь позичальника кредитні операції у межах загального ліміту та сублімітів, передбачених пунктами 1.2, 1.3 Генерального договору, в порядку, визначеному статтею 2 Генерального договору, а позичальник зобов`язався виконати усі обов`язки, що витікають зі змісту кредитної операції, Генерального договору, умов та договорів, і здійснити повне погашення заборгованості у межах строку кредитної операції.

Загальний ліміт становить 200 000 000,0 грн. Останній день строку дії загального ліміту 01 грудня 2024 року або інша дата, визначена відповідно до статті 9 Генерального договору (п.1.2 Генерального договору у новій редакції).

Відповідно до Розділу Генерального договору «Визначення термінів»:

Дефолт - обставини невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань (обов`язків) за Генеральним договором, обставини, які свідчать про те, що зобов`язання позичальника за Генеральним договором не будуть виконані, а також інші обставини, визначені статтею 9 Генерального договору та/або Умовами як обставини Дефолту;

Договори (Договір) - всі та окремі додаткові договори до Генерального договору, якими ініціюється здійснення Кредитних операцій у межах Генерального договору та в яких обумовлюється спеціальні умови здійснення таких Кредитних операцій. Договори є невід`ємною частиною Генерального договору. Достатнім доказом того, що відповідний Договір є невід`ємною частиною Генерального договору та підпорядковується всім його положенням, є відповідне посилання в Договорі на Генеральний договір. Договір може містити положення, які змінюють умови Генерального договору та/або Умов, якщо про це прямо зазначено в Договорі;

Умови проведення Кредитних операцій (Умови) - документ, який є додатком до Генерального договору та його невід`ємною частиною, в якому визначено порядок та особливості здійснення Кредитних операцій відповідного виду, а також додаткові права та обов`язки кредитора та позичальника, особливі умови та вимоги при здійсненні Кредитних операцій відповідного виду. Умови проведення Кредитних операцій можуть містити положення, які змінюють умови Генерального договору, якщо про це зазначено в Умовах.

Судом встановлено, що в рамках Генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/42-0-1/11-025 від 15.03.2011р. між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», як кредитором, та приватним підприємством «Онікс-Опт», як позичальником, був укладений кредитний договір №010/Д2-1/КБ/293 (а.с.91-92 т.1).

До кредитного договору між сторонами укладено Додаток №1 «Графік погашення основної заборгованості» (а.с.92 зворотній бік, 93 т.1).

Договір з додатком підписано та скріплено печатками сторін.

В подальшому між сторонами підписано додаткову угоду №010/Д2-1-КБ/293/01 від 08.11.2018, додаткову угоду №010/Д2-1-КБ/293/02 від 15.11.2018р., додаткову угоду №010/Д2-1-КБ/293/03 від 11.06.2019р., додаткову угоду №010/Д2-1-КБ/293/04 від 05.09.2019р., якими були внесені зміни до умов Кредитного договору №010/Д2-1-КБ/293 від 26.09.2018 (а.с.94-100 т.1).

Умовами кредитного договору з урахуванням змін, внесених додатковими угодами, його учасники передбачили наступне.

Відповідно до п.1. кредитного договору кредитор надає позичальнику кредит:

п.п.1.1. ліміт кредитної операції (ліміт) 15 606 706,59 грн. в межах субліміту 1.3.1.5. Генерального договору;

п.п.1.2. вид ліміту, особливості використання ліміту - невідновлювальний ліміт з видачею кредитних коштів траншами;

п.п.1.4. процентна ставка - плата за користування кредитом розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 21 % річних;

п.п.1.5. останній день строку дії ліміту кредитної операції 25.11.2022р.

Додатковою угодою №010/Д2-1-КБ/293/04 від 05.09.2019р. до кредитного договору сторонами були внесені зміни та, зокрема, викладено у новій редакції графік погашення основної заборгованості (а.с.99 т.1).

У відповідності до п.п.1.11. кредитного договору сторонами визначено порядок погашення кредиту/основної заборгованості частинами відповідно до графіку погашення основної заборгованості (Додаток №1 до Договору).

Умовами п.2 кредитного договору, його учасники узгодили, що на взаємовідносини сторін за договором поширюється положення генерального договору та умов проведення кредитних операцій, зокрема, тих положень умов, що регламентують умови надання кредитів.

Відповідно до умов п.5 кредитного договору договір вступає в силу з моменту його укладання сторонами в письмовій формі і є невід`ємною частиною генерального договору на здійснення кредитних операцій.

На виконання умов кредитного договору банк надав приватному підприємству «Онікс-Опт» кредитні кошти в розмірі 15 606 706,59 грн.

На підтвердження цього банком разом з позовом були надані копії меморіальних ордерів та виписок по рахунку (а.с.102-108 т.1).

Відповідачем заперечені вказані докази із зазначенням того, що вони не свідчать про отримання кредитних коштів саме відповідачем, оскільки з них вбачається, що ПП «Окікс-Опт» зазначений платником, а не отримувачем коштів.

В подальшому, на ухвалу суду від 06.10.2020р., позивачем були надані додаткові докази на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 15 606 706,59 грн., а саме, копії листів-заяв ПП «Онікс-опт» на видачу кредитних коштів, меморіальних ордерів про зарахування кредитних коштів на поточний рахунок ПП «Онікс-Опт», а також виписку по рахунку за період з 27.08.2019р. по 15.02.2019р. (а.с.244-293 т.1).

Стосовно меморіальних ордерів, з яких вбачається, що платником коштів є ПП «Онікс-Опт», а отримувачем АТ «Райффайзен Банк Аваль», позивач пояснив, що кредитні кошти за спірним кредитним договором надавались шляхом їх перерахування з позичкового рахунку ПП «Онікс-Опт» № НОМЕР_1 на транзитний рахунок АТ «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_2 з подальшим перерахуванням на поточний рахунок ПП «Онікс-Опт» № НОМЕР_3 . Кредитні кошти надані на підставі відповідних заяв ПП «Онікс-Опт» та зараховані на поточний рахунок підприємства, зазначений у заяві. У всіх платіжних документах призначення платежу підтверджує видачу кредитних коштів за кредитним договором №010/Д2-1-КБ/293 від 26.09.2018р. Крім того, позивач пояснив, що факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується сплатою ним процентів за користування кредитними коштами з жовтня 2018 року по вересень 2019 року, на підтвердження чого позивачем надано суду копії відповідних банківських виписок (а.с. 294-306 т.1).

Відповідно до ч.1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст. 74 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ч.ч.1,2 ст. 76 ГПК України).

Згідно з приписами ч.ч.1,2 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено належним чином, а відповідачем не спростовано, факт отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 15 606 706,59 грн. за кредитним договором №010/Д2-1-КБ/293.

Відповідач, в свою чергу, зобов`язання за кредитним договором виконував неналежним чином, сплативши лише частково відсотки за користування кредитними коштами в сумі 2 347 308,59 грн. за період з жовтня 2018 року по вересень 2019 року, про що свідчать надані суду позивачем копії відповідних банківських виписок (а.с.294-306 т.1).

Сплату основної заборгованості відповідач не здійснював.

Станом на дату звернення позивача до господарського суду з даним позовом заборгованість за кредитним договором складає 15 606 706,59 грн.

Відповідно до положень п.п.9.1.4. п.9.1. генерального договору з урахуванням додаткової угоди від 11.06.2019р., у разі настання обставин дефолту, кредитор має безумовне право, на власний розсуд, без необхідності укладення будь-яких додаткових угод/договорів про зміни вжити один або декілька таких заходів, зокрема, вимагати дострокового повного/часткового погашення заборгованості.

Положеннями п.п.9.3.1 п.9.3 Генерального договору встановлено, що кредитор вправі скористатись правами, зазначеними в п.9.1 Генерального договору та пред`явити позичальнику або всім позичальникам відповідні вимоги при настанні будь-якої з обставин дефолту, зокрема, у випадку порушення позичальником строків виконання або невиконання будь-яких грошових зобов`язань за Генеральним договором та/або за окремими договорами.

Згідно з умовами п.9.4. Генерального договору, якщо кредитор вирішив скористатися правом, визначеним у підпунктах 9.1.1. - 9.1.4. пункту 9.1. Генерального договору, він повідомляє про це позичальника шляхом направлення письмового повідомлення. У цьому разі зобов`язання кредитора є припиненими, ліміти скасованими або встановленими в розмірі фактичної заборгованості позичальника або всіх позичальників за всіма або окремими кредитними операціями з дати направлення кредитором відповідного повідомлення або з іншої дати, визначеної кредитором самостійно, а останнім днем строку кредитної операції або всіх кредитних операцій є дата, визначена згідно абзацу другого цього пункту.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Райффайзен Банк Аваль» звертався із вимогою за №140/8/876 від 28.10.2019р. про дострокове виконання зобов`язань за кредитними договорами, укладеними в рамках генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/42-0-1/11-025 від 15.03.2011р. до позичальників ТОВ «Діонісій VN», ФГ «Південні Лани», ПП «ОНІКС-ОПТ», а також до поручителів - ТОВ «Глобал Транс Термінал», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.111-115 т.1).

Факт направлення вимоги на адреси вищевказаних осіб підтверджено описами вкладення у цінні листи, списком згрупованих відправлень та фіскальним чеком (а.с.116-119 т.1).

Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про направлення відповіді на вимогу або повного чи часткового погашення заборгованості, строк оплати якої настав.

На підставі ст.ст.11, 202, 509 Цивільного кодексу України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до ч.ч.1, 3 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

У відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на день розгляду справи заборгованість за кредитом за кредитним договором №010/Д2-1-КБ/293 від 26.09.2018р. у розмірі 15 606 706,59 грн. не погашена.

Будь-яких доказів того, що відповідач належним чином і в повному обсязі виконував свої зобов`язання за генеральним та кредитним договорами, відповідач, у порушення приписів ст.ст.73,74 ГПК України, суду не надав, тобто не довів безпідставність позовних вимог, тоді як надані позивачем докази, навпаки, підтверджують наявність вказаної у позові заборгованості по тілу кредиту у сумі 15 606 706,59 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підставними, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд виходить з того що, згідно ст.129 ГПК України, у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Онікс-Опт» (57210, Миколаївська обл., Вітовський район, смт. Воскресенське, вул. Соборна, буд.58, ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (01011, м.Київ, вул. Лєскова, 9, ) заборгованість за кредитним договором №010/Д2-1-КБ/293 від 26.09.2018р. у розмірі 15606706,59 грн. та 234100,6 грн. судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено та підписано « 24» листопада 2020 року.

Суддя О.В. Ткаченко