ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2020 справа № 914/1415/20

За позовною заявою: Львівського комунального підприємства Шляхово-ремонтне підприємство Галицького району, м. Львів

до відповідача: Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз, м. Львів

про скасування акту про порушення №1090 від 13.01.2020, скасування акту-розрахунку від 25.02.2020, скасування рахунку на оплату №60026709 від 03.03.2020

Суддя У.І.Ділай

Секретар В.Д.Андрусик

За участю представників:

Від позивача: С.В.Дзямко - представник

Від відповідача: А.С.Бандирський - адвокат

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшов позов Львівського комунального підприємства Шляхово-ремонтне підприємство Галицького району, до відповідача: Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз, про скасування акту про порушення №1090 від 13.01.2020, скасування акту-розрахунку від 25.02.2020, скасування рахунку на оплату №60026709 від 03.03.2020.

Ухвалою від 07.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 04.08.2020.

Ухвалою від 03.09.2020 підготовче засідання відкладено на 17.09.2020.

Ухвалою від 17.09.2020 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.10.2020.

Ухвалою від 01.10.2020 розгляд справи відкладено на 22.10.2020. в судовому засіданні від 22.10.2020 оголошено перерву до 29.10.2020.

Представник позивача в судовому засіданні 29.10.2020 підтримав позов, з підстав наведених у позовній заяві та з посиланням на матеріали справи.

У судовому засіданні 29.10.2020 представник відповідача проти задоволення позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні

В процесі розгляду матеріалів справи суд

встановив:

13 січня 2020 року представниками ПАТ «Львівгаз» Львівська дільниця відділу інспектування було складено Акт про порушення №1090 на об`єкті ЛКП «ШРП Галицького району» за адресою: м. Львів, вул. Стрийська,193, відповідно до якого встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем : Розділ XI, глава 2, п.2.п.п. 4. Пропущення строків періодичної повірки газового лічильника PГCG-40#1232/2011 та коректора OE-VPT №29391/2010.

Як зазначено в позові вищевказаний акт адміністрація підприємства отримала лише 11.02.2020 із повідомленням від 06.02.2020 №17.

Однак, позивач не погодився із Актом про порушення №1090 з огляду на таке.

13 січня 2020 року жодний представник ПАТ «Львівгаз» Львівська дільниця відділу інспектування не був присутній на території підприємства за адресою: м. Львів, вул.Стрийська,193. Інформацію про відповідальну особу ( ОСОБА_1 ) було отримано в телефонному режимі, тому і відсутній підпис уповноваженого представника підприємства (ніби то відмовився). Про відмову від підпису Акту не складено та одного екземпляра не надано адміністрації ЛКП «ШРП Галицького району», що на думку позивача є порушенням постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року N 295.

Також позивач зазначив, що в Акті про порушення №1090 зазначено, що про припинено подачі газу та опломбування крану перед газовим, про що складено Акт №25/20 від 13.01.2020. Однак акту №25/20 від 13.01.2020 позивач не отримав.

При цьому позивач звернув увагу, що в порушення постанови Кабінету Міністрів України від 8 липня 2015 року № 474 керівництву підприємства не було відомо про дату цьогорічної повірки лічильника, так як попереднього Акту технічної перевірки комерційного ВОГ не було надано. Лише 27.01.2020 представниками відповідача було знято ЗВТ на держповірку, що підтверджує Акт №1500 технічної повірки комерційного ВОГ.

11 лютого 2020 року позивач отримав повідомлення від 06.02.2020 № 17 про запрошення уповноваженого представника на засідання Центральної комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог «кодексу газорозподільних систем».

На засідання Центральної комісії 25 лютого 2020року представник позивача заперечував проти обставин, зазначених в акті, проте комісією було прийнято рішення про проведення нарахування обсягів спожитого газу та перерахунків споживачам природного газу.

19.05.2020 позивач скерував на адресу відповідача запит про надання інформації щодо рішення 25.02.2020, однак відповіді не отримав.

30 травня 2020 року позивач отримав повідомлення про наявність заборгованості відповідно до Акту про порушення №006570 від 13.01.2020 та рахунок на оплату №60067094від 26.05.2020.

03.06.2020 позивач отримав лист №79003.2-сл-3561-0520 від 20.05.2020 із Актом-розрахунком від 20.05.2020 та рахунком на оплату №60026709 від 03.03.2020 та повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання.

Покликаючись на положення пункту 12 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ, позивач подав позов до Господарського суду Львівської області про скасування Акту про порушення №1090 від 13.01.2020, про скасування Акту-розрахунку від 25.02.2020 та про скасування рахунку на оплату №60026709 від 03.03.2020.

Відповідач заперечив проти позовних вимог та зазначив таке.

Між позивачем та відповідачем укладено договір розподілу природного газу, шляхом подання заяви-приєднання №0942039Р0МАР016 від 01.01.2016 до умов договору розподілу природного газу.

Відповідно до пп.7 п. 7.4 розділу VII типового договору, споживач зобов`язується: дотримуватись інших вимог цього Договору та Кодексу газорозподільних систем.

13.01.2020 працівниками АТ Львівгаз" складено акт про порушення №1092 (бланк № 006570), відповідно до якого на об`єкті позивача ЛКП ШРП Галицького району, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 193, встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем: розділ XI гл.2 п.2, порушення строку періодичної повірки газового лічильника PГCG-40 N1232/2011 та коректора ОЕ-VРТ №29391/2010. В акті зазначено про припинення подачі газу, опломбовано кран перед газовим лічильником.

Згідно із долученою копією протоколу повірки №5 ДП Львівстандарт метрологія" від 09.01.2018 відбулася остання повірка газового лічильника позивача. При цьому 12.01.2018 відбулася повірка коректора. На підтвердження долучено до матеріалів справи копію протоколу повірки коректора.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 затверджено міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, відповідно до якого, для газових лічильників класу 1,0 встановлено міжповірочний інтервал 2 роки.

За твердженням відповідача, позивачем допущено порушення терміну періодичної повірки газового лічильника ГРС 0-40 №1232 та коректора ОЕЛ/РТ заводський №29391, що було зафіксовано в акті про порушення від 13.01.2020.

Водночас відповідач звернув увагу, що тільки після складення акта про порушення позивач звернувся до відповідача з листом №20 від 15.01.2020 (зареєстрований АТ Львівгаз" 20.01.2020 №Сл-20).

27.01.2020 лічильник та коректор позивача були демонтовані на повірку, відповідно до акту №1500.

25.02.2020 акт про порушення розглянуто на засідання комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС за участю представників відповідача. Комісія вирішила акт про порушення задовольнити. У відповіднодності до вимог КГРС проведено розрахунок спожитого газу з 10.01.2020 (перший день пропущення терміну періодичної повірки) по 13.01.2020 (припинення газопостачання). Відповідно до номінальної потужності неопломбованого газового обладнання асфальтозмішувальна установка".

Відповідач вважає, що АТ Львівгаз правомірно проведено перерахунок розподіленого (спожитого) природного газу у зв`язку з виявленими порушеннями відповідно до вимог розділу XI кодексу ГРМ.

Крім того, відповідач звернув увагу на обрання позивачем неналежного способу захисту.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного.

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно із заявленими позовними вимогами позивач просив скасувати Акт про порушення №1090 від 13.01.2020, про скасувати Акт-розрахунок від 25.02.2020 та скасувати рахунок на оплату №60026709 від 03.03.2020.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є, зокрема, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Відповідно до п. 3.12 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18, підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Як підтверджується матеріалами справи, між сторонами укладено договір розподілу природного газу, шляхом подання заяви-приєднання №0942039Р0МАР016 від 01.01.2016 до умов договору розподілу природного газу, у зв`язку з чим набули взаємних прав й обов`язків.

Спір виник у зв`язку із тим, що позивач порушив термін періодичної повірки газового лічильника ГРС 0-40 №1232 та коректора ОЕЛ/РТ заводський №29391, відтак відповідач провів нарахування 18554,61грн необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу.

Щодо вимоги позивача про скасування Акту про порушення №1090 від 13.01.2020, про скасування Акту-розрахунку від 25.02.2020 та про скасування рахунку на оплату №60026709 від 03.03.2020суд зазначає таке.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Чинним законодавством не передбачено такого матеріально-правового способу захисту права, як скасування акту про порушення, про скасування акту-розрахунку та скасування рахунку на оплату.

При цьому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Отже, саме шляхом застосування способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених статтею 16 Цивільного кодексу України, може вирішуватися питання про відновлення порушеного права.

Виходячи із вищенаведеного, в Господарського суду Львівської області відсутні правові підстави для задоволення вимоги про скасування Акту про порушення №1090 від 13.01.2020, про скасування Акту-розрахунку від 25.02.2020 та про скасування рахунку на оплату через невідповідність обраного позивачем способу захисту приписам статті 20 Господарського кодексу України та статті 16 Цивільного кодексу України.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на покликання позивача щодо правомірності здійсненого АТ «Львівгаз» зміни режиму нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу.

Відповідно до п.1 гл.7 розділу X Кодексу Газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494, власники ЗВТ, що є елементами комерційних ВОГ, зобов`язані забезпечити належний контроль за строками спливу міжповірочних інтервалів ЗВТ та організацію проведення їх періодичної повірки. Здійснення періодичної повірки ЗВТ забезпечується власником ЗВТ за власний рахунок.

Відповідно до пп.1 п.2 гл.7 розділу X КГРС, для належної організації періодичної повірки власних ЗВТ, що входять до складу комерційного ВОГ, споживач повинен завчасно (до дати прострочення періодичної повірки) направити Оператору ГРМ письмове повідомлення (зразок якого Оператор ГРМ має опублікувати на своєму веб-сайті) про дату та час демонтажу ЗВТ на повірку (або його повірку на місці установки) та необхідність забезпечення представником Оператора ГРМ розпломбування ЗВТ Звернення має бути направлене не пізніше десяти робочих днів до запланованої дати.

Як встановлено судом та не заперечено сторонами, остання повірка газового лічильника позивача була проведена 09.01.2018, що підтверджується копією долученого до матеріалів справи протоколу повірки №5 ДП Львівстандарт метрологія" від 09.01.2018. Повірка коректора відбулась 12.01.2018, що підтверджується копією долученого до матеріалів справи протоколу повірки коректора від 12.01.2018.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 затверджено міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, відповідно до якого, для газових лічильників класу 1,0 встановлено міжповірочний інтервал 2 роки.

Позивачем не доведено та не спростовано належними й допустимими доказами порушення з його боку терміну періодичної повірки газового лічильника ГРС 0-40 №1232 та коректора ОЕЛ/РТ заводський №29391, що було зафіксовано в акті про порушення від 13.01.2020.

Натомість лише після складення акта про порушення позивач звернувся до відповідача з листом №20 від 15.01.2020 про направлення представника для розпломбування коректора і лічильника, копія якого долучена до матеріалів справи. 27.01.2020 лічильник та коректор позивача були демонтовані на повірку, було зафіксовано в акті №1500, копія якого долучена до матеріалів справи.

Відповідно до пп.4 п.2 гл.2 розділу XI КГРМ, до порушень, внаслідок яких Оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу належать пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим.

Відповідно до пп.1 п.4 гл.4 розділу XI КГРМ, у разі виявлення Оператором ГРМ пропущення строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача, несправності лічильника газу або звужуючого пристрою (перетворювача різниці тиску), що сталася внаслідок його пошкодження або позаштатного режиму роботи, за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ перерахунок об`єму розподіленого (спожитого) природного газу проводиться з урахуванням такого: 1) при визначенні лічильника газу або звужуючого пристрою (перетворювача різниці тиску) непридатними до застосування за результатами позачергової або експертної повірки. а також при пропущенні строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача об`єм переданого (прийнятого) газу розраховується за номінальною потужністю неопломбованого газоспоживаючого обладнання - перерахунок проводиться за період з дати виходу з ладу ЗВТ (з дати початку прострочення періодичної повірки) до моменту встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ. У разі якщо дату виходу з ладу ЗВТ неможливо достовірно визначити, перерахунок проводять з початку розрахункового періоду до дати встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ.

Покликання позивача про відсутність представників відповідача 13.01.2020 на території ШРП та неотримання останнім акту №25/20 від 13.01.2020 про пломбування не підтверджено належними та допустимим доказами. Так, у день складення акту про порушення №1090 від 13.01.2020 було припинено подачу газу, опломбовано кран перед газовим лічильником пломбою С53684039 і в подальшому про наявність зазначеної пломби зафіксовано в акті №1500 від 27.01.2020 про зняття лічильника на чергову повірку. Тобто суд приходить до висновку, керуючись ст. 79 ГПК України, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

З огляду на вищенаведене, відповідач провів нарахування 18554,61грн необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу відповідно до правових приписів.

Судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 4, 7, 13, 14, 73, 74, 76-79, 91, 96, 120, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позову відмовити.

2.Судовий збір покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України. Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 23.11.2020 (у зв`язку із перебуванням судді у відпустці на самоізоляції з 03.11.2020 до 06.11.2020, на навчанні у Національній школі суддів України з 09.11.2020 до 13.11.2020 та на лікарняному з 16.11.2020 до 20.11.2020).

Суддя У.І. Ділай