РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.11.2020справа №910/13340/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

справу №910/13340/20

за позовом акціонерного товариства «Укрспецтрансгаз» (77500, Івано-Франківська обл., м. Долина, вул. Промислова, буд. 3; ідентифікаційний код 00157842)

до акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ-150, вул. Єжи Гедройця, 5; ідентифікаційний код 40075815)

про стягнення 44 093,56 грн.,

без виклику представників сторін.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий виклад позовних вимог

Акціонерне товариство «Укрспецтрансгаз» (далі - Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - Залізниця) 44 093,56 грн. добору провізної плати щодо завершених перевезень.

Позов мотивовано тим, що:

- 13.02.2018 публічним акціонерним товариством «Укрзалізниця» (нова назва Залізниця; перевізник) та публічним акціонерним товариством «Укрспецтрансгаз» (нова назва Товариство; замовник) укладено договір про надання послуг №09040/ЛЗ-2018 (далі - Договір №09040/ЛЗ-2018), предметом якого є здійснення перевезень вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги;

- відповідачем безпідставно здійснено самовільне списання з особового рахунку (за кодом №5731547) позивача провізної плати щодо завершених перевезень, а саме у грудні 2019 року, січні та червні 2020 року на загальну суму 44 093,56 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

Залізниця 03.11.2020 подала суду відзив на позов, в якому вказала таке:

- 13.12.2019 за переліком №20191213 відповідачем здійснено досписання провізної плати за перевезення вагонів у минулих періодах (з урахуванням ПДВ) у сумі 53,52 грн. за залізничною накладною №35589019;

- 19.12.2019 за переліком №20191219 відповідачем здійснено досписання провізної плати за перевезення вагонів у минулих періодах (з урахуванням ПДВ) у сумі 2 943 грн. за залізничною накладною №36305183;

- 08.01.2020 за переліком №20200108 відповідачем здійснено досписання провізної плати за перевезення вагонів у минулих періодах (з урахуванням ПДВ) у сумі 15 327 грн. за залізничними накладними №29269956, №39396783, №39518626, №39494307 і №39506134;

- 09.01.2020 за переліком №20200109 відповідачем здійснено досписання провізної плати за перевезення вагонів у минулих періодах (з урахуванням ПДВ) у сумі 489,60 грн. за залізничною накладною №39680921;

- за залізничними накладними від 25.10.2018 №35589019, від 11.12.2018 №36305183, від 02.08.2018 №39269956, від 10.08.2018 №39396783, від 17.08.2018 №39518626, від 20.06.2019 №39494307, від 21.06.2019 №39506134 і від 03.07.2019 №39680921 позивач не звертався до Залізниці з претензіями; строк позовної давності за залізничною накладною №35589019 сплинув 14.06.2020, за залізничною накладною №36305183 - 20.06.2020, за залізничними накладними №39269956, №39396783, №39518626, №39494307 і №39506134 - 09.07.2020, за залізничною накладною №39680921 - 10.07.2020; позивачем заявлено позовні вимоги на суму 18 813,12 грн. зі спливом строку позовної давності;

- відповідно до залізничної накладної від 04.06.2020 №40360034 відповідачем здійснено перевезення зі станції Одеса - Застава1 Одеської залізниці до станції Долина (387401) Львівської залізниці; за надані послуги Залізницею списано з Товариства 34 978,50 грн.; 09.06.2020 за переліком №20200609 відповідачем здійснено досписання провізної плати за перевезення вагонів (з урахуванням ПДВ) у сумі 25 210,44 грн. за залізничною накладною №40360034;

- відправником зазначено, що вагони слідують під навантаження; однак згідно з договором від 15.07.2016 №Л/ДН-4/770/М/п про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПАТ «Укрспецтрансгаз» (далі - Договір №Л/ДН-4/770/М/п) у позивача немає пункту навантаження на станції Долина - є тільки вивантаження вантажів; враховуючи, що прибуття вагонів на адресу Товариства за призначенням «для подальшого навантаження» неможливе через відсутність у позивача на станції призначення пунктів навантаження, послуги за фактичне перевезення повинні визначатися із застосування коефіцієнту відповідно до частини третьої пункту 9 таблиці Коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 22.03.2019 №205), у розмірі 3,023.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем 06.10.2020 подано суду заяву про продовження процесуального строку для подання відзиву на позов, мотивовану тим, що у зв`язку із введенням на території України карантину, частина працівників Залізниці перебуває в простої та відпустках без збереження заробітної плати; рішенням правління Залізниці від 15.04.2020 схвалено запровадження з 01.07.2020 роботи за режимом неповного (4 денного) робочого тижня, що призвело до тривалої обробки та передачі поштової кореспонденції; Залізницею доручено здійснення представництва інтересів у даній справі філії «Центр транспортної логістики», яка є відокремленим підрозділом Залізниці; на адресу філії «Центр транспортної логістики» ухвала суду від 16.09.2020 надійшла 25.09.2020; для підготовки відзиву на позов відповідачу необхідно витребувати документи у територіально віддалених структурних підрозділів Залізниця, про що здійснено запит на регіональну філію «Львівська залізниця» від 01.10.2020 №ЦТЛ-204794.

Частинами першою і другою статті 119 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням наведених у заяві обставин, суд вважає за необхідне продовжити відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Позивач 07.10.2020 подав суду для огляду оригінали документів, копії яких додано до позовної заяви.

Судом оглянуто такі оригінали документів, встановлено відповідність наявних в матеріалах справи копій поданим оригіналам та листом від 16.10.2020 повернуто оригінали позивачу.

Позивач 17.11.2020 подав суду заперечення на відзив, в яких вказав про те, що відзив і заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності подані відповідачем з порушенням строків, встановлених ухвалою суду від 16.09.2020; заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки відповідач не визнає позовні вимоги.

Згідно з частиною четвертою статті 166 ГПК України відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дозволить позивачу підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.09.2020 встановлено позивачу строк у п`ять днів з дня отримання від відповідача відзиву на позовну заяву для надання суду відповіді на відзив в порядку статті 166 ГПК України з доданням доказів, що підтверджують викладені обставини, та доказів надіслання вказаних документів відповідачу.

Так, відзив на позовну заяву отримано позивачем 06.11.2020, а тому відповідь на відзив Товариство мало подати до 11.11.2020 включно.

Натомість заперечення на відзив надіслано позивачем 12.11.2020, а отримано судом 17.11.2020.

Таким чином, Товариством пропущено строк на подання відповіді на відзив.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

13.02.2018 публічним акціонерним товариством «Укрспецтрансгаз» (нова назва Товариство; замовник) і публічним акціонерним товариством «Укрзалізниця» (нова назва Залізниця; перевізник) укладено Договір №09040/ЛЗ-2018, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до залізничних накладних від 25.10.2018 №35589019, від 11.12.2018 №36305183, від 02.08.2018 №39269956, від 10.08.2018 №39396783, від 17.08.2018 №39518626, від 20.06.2019 №39494307, від 21.06.2019 №39506134, від 03.07.2019 №39680921 і від 04.06.2020 №40360034 відповідач здійснив перевезення власних вагонів позивача, а позивач розрахувався за надані послуги.

За вказаними накладними відповідач як перевізник надав послуги з перевезення порожніх вагонів (код вантажу 421034), що слідували на станцію призначення під навантаження.

Так, у рядку 20 «Найменування вантажу» позивач зазначив обставини та мету перевезення - порожня власна цистерна… після перевезення 23/UN 1965 Фракція пропан-бутанова…, що прибула за накладною…, злита повністю (дата), направляється до пункту навантаження.

При цьому оплата була здійснена за тарифною схемою, передбаченою підпунктом 14.1 пункту 14 розділу ІІ Тарифного керівництва №1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317 (далі - Збірник тарифів), із застосуванням коефіцієнту - винятковий тариф 2005, що встановлений у рядку 9 таблиці Коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів.

13.12.2019 за переліком №20191213 відповідачем здійснено досписання провізної плати за перевезення вагонів у минулих періодах (з урахуванням ПДВ) у сумі 53,52 грн. за залізничною накладною №35589019.

19.12.2019 за переліком №20191219 відповідачем здійснено досписання провізної плати за перевезення вагонів у минулих періодах (з урахуванням ПДВ) у сумі 2 943 грн. за залізничною накладною №36305183.

08.01.2020 за переліком №20200108 відповідачем здійснено досписання провізної плати за перевезення вагонів у минулих періодах (з урахуванням ПДВ) у сумі 15 327 грн. за залізничними накладними №29269956, №39396783, №39518626, №39494307 і №39506134.

09.01.2020 за переліком №20200109 відповідачем здійснено досписання провізної плати за перевезення вагонів у минулих періодах (з урахуванням ПДВ) у сумі 489,60 грн. за залізничною накладною №39680921.

09.06.2020 за переліком №20200609 відповідачем здійснено досписання провізної плати за перевезення вагонів у минулих періодах (з урахуванням ПДВ) у сумі 25210,44 грн. за залізничною накладною №40360034.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що провізна плата здійснена до моменту відправки вагонів на станції відправлення на підставі визначеного у накладних залізницею тарифу і при прибутті вантажу на станцію призначення залізниця видала вантаж вантажоотримувачу без будь-яких зауважень та не здійснила донарахувань провізної плати, а відтак вважає неправомірним досписання відповідачем в подальшому перевізної плати з особистого рахунку позивача за минулі періоди.

Претензією від 15.06.2020 №2415/106 Товариство звернулося до Залізниці з вимогою повернути добір у сумі 25 210,44 грн. за залізничною накладною №40360034.

Листом від 09.07.2020 №ЦТЛ-19/1186 відповідач відмовив позивачу у задоволенні вказаної претензії.

У відзиві на позов Залізниця вказала про те, що позивачем оплачено перевезення за тарифом із врахуванням коефіцієнту винятковий тариф 2005, а не винятковий тариф 2006, який підлягав застосуванню, оскільки згідно з Договором №Л/ДН-4/770/М/п у позивача немає пункту навантаження на станції Долина - є тільки вивантаження вантажів, а тому з позивача правомірно здійснено досписання провізної плати із застосуванням вищого коефіцієнту.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов`язання в силу вимог статей 525, 526 ЦК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у частині першій статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Частинами першою і другою статті 306 ГК України передбачено, що перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Згідно з частиною другою статті 908 ЦК України Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (стаття 920 ЦК України).

Відповідно до абзацу першого статті 3 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут), дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (далі - залізничні під`їзні колії).

Статтею 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Отже, належним чином оформлена залізнична накладна є угодою на перевезення вантажів залізничним транспортом, і на надання послуг по її візуванню не потребує укладення окремого договору.

Згідно з абзацами першим і другим статті 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Виконання залізницею додаткових операцій, пов`язаних з перевезенням вантажів (завантаження, розвантаження, зважування, експедирування тощо), здійснюється на підставі окремих договорів.

Відповідно до абзаців першого - п`ятого статті 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій.

Для посвідчення прийняття вантажу до перевезення станція видає відправнику квитанцію.

Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Абзацами першим і другим статті 24 Статуту передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно з абзацами першим і другим статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до абзацу четвертого статті 62 Статуту остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення.

Пунктом 4.2 Договору №09040/ЛЗ-2018 передбачено, що оплата послуг здійснюється у національній валюті України на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника, вказаний у пункті 14.2 Договору №09040/ЛЗ-2018.

Згідно з підпунктом 2.1.6.1 пункту 2.1 Договору №09040/ЛЗ-2018 замовник зобов`язаний самостійно визначати розмір попередньої оплати та періодичність її внесення на підставі діючих тарифів та умов цього договору, при цьому зобов`язаний враховувати обсяг запланованих перевезень, вагонообігу, термін перебування вагону за межами України та інших послуг перевізника.

По закінченню звітного місяця, не пізніше 10-го числа місяця наступного за звітним, перевізник надає замовнику в електронному вигляді виписки з його особового рахунку та зведену відомість для її підписання. Замовник протягом 5 робочих днів зобов`язаний надіслати перевізнику підписану зведену відомість або підписати її із зауваженнями. У випадку якщо одна із сторін не підписала зведену відомість протягом 15 днів з дня отримання без письмового обґрунтування, зведена відомість вважається підписаною обома сторонами (пункти 4.7 і 4.8 Договору №09040/ЛЗ-2018).

При незгоді із сумою нарахувань та стягнених платежів замовник для проведення перевірки письмово повідомляє перевізника на адресу, вказану у пункті 14.2 Договору №09040/ЛЗ-2018 (пункт 4.9 Договору №09040/ЛЗ-2018).

Пунктом 4.10 Договору №09040/ЛЗ-2018 передбачено, що у разі виявлення перевізником неправильного нарахування платежів, здійснюється перерахунок, після чого надлишок стягнутої суми перераховується на особовий рахунок замовника, як оплата за майбутні перевезення або ж додатково з сум внесеної попередньої оплати стягуються недоотримані грошові кошти.

Наявність підписаної зведеної відомості не позбавляє перевізника права здійснити донарахування не врахованої плати за надані послуги за минулі періоди (пункт 4.11 договору).

Таким чином, укладаючи Договір №09040/ЛЗ-2018 позивач погодився на встановлення особливого порядку здійснення розрахунків між сторонами, беручи при цьому на себе відповідні зобов`язання, в тому числі, але не виключно внесення попередньої оплати за надані в майбутньому послуги, право перевізника на здійснення перерахунку (як в сторону збільшення так і зменшення) та подальше стягнення недоотриманих грошових коштів у вигляді плати за послуги перевезення за рахунок внесеної замовником передоплати.

В той же час, перевізник має право здійснити відповідне коригування лише за наявності підстав та за умови виконання ним вимог, що визначені чинним законодавством України.

Так, відповідно до пункту 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (далі - Правила), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил.

Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. Заповнення накладної здійснюється відправником, залізницею, одержувачем згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до цих Правил (пункт 1.2 Правил).

Згідно з пунктом 1.3 Правил усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Пунктом 1.5 Правил передбачено, що оформлення перевізних документів, перевезення власних (орендованих) локомотивів і вагонів у завантаженому та порожньому стані оформлюються перевізними документами, в яких у графі 20 «Найменування вантажу» відправником зазначається: для локомотивів і завантажених вагонів - «Власний (орендований) вагон (локомотив). Власник (орендар) (найменування власника, оператора, орендаря)»; для порожніх вагонів - «Порожній власний (орендований) вагон. З-під ... (найменування вантажу). Власник (орендар) (найменування власника, оператора, орендаря). Направляється до пункту навантаження (в ремонт тощо)».

Заповнення накладної на станції призначення здійснюється згідно з додатком 3 до цих Правил (пункт 5.1 Правил).

Відповідно до пункту 5.3 Правил якщо перевіркою на станції призначення виявлено перебір платежів, то сума перебору зазначається у графах 43-45.

Інші відмітки, необхідні для визначення провізної плати і зборів за послуги, пов`язані з перевезенням і для виконання особливих умов перевезення, вносяться в перевізний документ відправником, станціями відправлення, призначення та попутними станціями відповідно до Збірника тарифів та інших нормативно-правових актів (пункт 5.4 Правил).

Згідно з пунктом 5.5 Правил якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Таким чином, перевізник в разі перевірки внесених відправником відомостей до накладної зобов`язаний скласти відповідний акт на підтвердження обставин їх неправильності чи неточності.

У рядку 20 «Найменування вантажу» позивач зазначив обставини та мету перевезення - порожня власна цистерна… після перевезення 23/UN 1965 Фракція пропан-бутанова…, що прибула за накладною…, злита повністю (дата), направляється до пункту навантаження.

Під час розгляду справи жодних доказів невідповідності визначення позивачем «найменування вантажу» у спірних залізничних накладних суду надано не було (акт загальної форми або акт перевірки про встановлення невідповідності визначеного Товариством найменування вантажу).

Тарифи на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу залізничним транспортом (за винятком приміських пасажирських перевезень) встановлюються у порядку, що визначає Кабінет Міністрів України (абзац перший статті 57 Статуту).

Пунктом 1.3 Правил розрахунків за перевезення вантажів (ст. 62 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, встановлено, що остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення. При цьому до оформлення видачі вантажу одержувачу станція повинна перевірити правильність сплаченої провізної плати, отримати недобори і всі платежі, які виникли на станції відправлення або при перевезенні і на станції призначення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем та відповідачем було узгоджено ціну договору як провізну плату шляхом заповнення саме відповідачем на станції відправлення графи 30 «Тарифні відмітки» накладної.

Позивач зазначає, а відповідач не заперечує, що перевезення здійснено, оплату проведено в повному обсязі на підставі внесених до накладеної даних.

При цьому, відповідач не надав будь-яких доказів на підтвердження проведення перевірки правильності сплаченої провізної плати шляхом складання актів загальної форми, що передбачено пунктом 5.5 Правил.

Вартість залізничних перевезень в Україні визначається згідно із Збірником тарифів та Коефіцієнтами, що застосовуються до Збірника тарифів.

Відповідно до пункту 2 розділу І Тарифного керівництва №1 Збірника тарифів тарифи, збори та плати, наведені в цьому Збірнику тарифів, застосовуються на всіх лініях залізниць широкої, вузької та європейської колій мережі залізниць України загального користування, що включені в постійну експлуатацію, для всіх суб`єктів господарювання (фізичних та юридичних осіб), які беруть участь у процесі організації та здійснення перевезень вантажів залізничним транспортом.

При цьому, згідно з додатком 3 до Правил графа 30 «Тарифні відмітки» заповнюються залізницю у відповідності до Тарифного керівництва, вказуються номер групи, позиції, схеми, відстань перевезення. У разі застосування виняткового тарифу вказується його код.

Підпунктом 3.1 пункту 3 розділу II Тарифного керівництва №1 Збірника тарифів передбачено, що відправник повинен іменувати вантаж у перевізних документах внутрішнього сполучення - відповідно до Алфавітного списку вантажів Єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів (ЄТСНВ) яка видається окремо.

Відповідно до підпункту 3.3 пункту 3 розділу II Тарифного керівництва №1 Збірника тарифів якщо на станції призначення виявлено, що найменування вантажу не відповідає фактичному, неповне або неясне (неточне), то уточнення з метою перевірки правильності нарахування тарифу здійснюється до видачі вантажу з ініціативи станції (перевізника) або на вимогу одержувача шляхом унесення до перевізних документів у графі «Найменування вантажу» («Наименование груза») під попереднім неточним найменуванням уточненого найменування. Унесене до перевізних документів уточнене найменування завіряється підписами працівників станції (перевізника) та одержувача. Після видачі вантажу перерахунки, зумовлені неточним найменуванням вантажу, не допускаються ані на вимогу залізниці (перевізника), ані за заявою одержувача.

Згідно з підпунктом 14.1 пункту 14 розділу ІІ Тарифного керівництва №1 Збірника тарифів плата за перевезення в порожньому стані власних або орендованих вагонів (після вивантаження та під навантаження, у ремонт або з ремонту, з провідниками) визначається за тарифною схемою 14.

Так, підпунктом 14.7 пункту 14 розділу ІІ Тарифного керівництва №1 Збірника тарифів передбачено, що для застосування правил тарифів, визначених цим розділом, під час перевезення порожніх вагонів відправником у перевізних документах у графі «Найменування ватажу» («Наименование груза») залежно від призначення та цілі використання проставляються відмітки:

для внутрішнього сполучення - крім відміток, передбачених Правилами перевезення вантажів, «Направляється ... (із ремонту, на промивку, на пропарку, на дезінфекцію, на дезінсекцію, для продажу, на брухт, для зміни власника, для здачі в оренду, на/після модернізацію(ї) тощо)».

Таким чином, за тарифною схемою 14 справляється плата за перевезення вагонів в порожньому стані з обов`язковим зазначенням у графі «Найменування ватажу» мети направлення рухомого складу.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317 (зі змінами та доповненнями) затверджено Коефіцієнти, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів.

Зокрема, до плати за перевезення порожніх вагонів (коди Алфавітного списку вантажів ЄТСНВ 421034, 421180, 421195, 421208) перевізника, власні перевізника, власні та орендовані (плата за перевезення яких визначається за тарифними схемами 14 та 17), вагони з провідниками (421161, 693157) застосовуються відповідні коефіцієнти - рядок 9 таблиці Коефіцієнтів:

- з-під вивантаження вантажів 1-го тарифного класу, щебеню та баласту (щебеню) для доріг, перліту, піску, гранвідсіву, шлаків, золи, солі та концентрату мінерального "Галіт" під наступне навантаження або під накопичення вагонів для наступного навантаження та з накопичення вагонів з-під вивантаження цих вантажів під наступне навантаження - 1,242 (в редакції наказу Міністерства інфраструктури від 22.03.2019 №205) та 1,088 (в редакції наказу Міністерства інфраструктури від 27.12.2017 №476);

- з-під вивантаження вантажів 2-го тарифного класу, продуктів харчування та енергетичних газів під наступне навантаження або під накопичення вагонів для наступного навантаження та з накопичення вагонів з-під вивантаження цих вантажів під наступне навантаження; рефрижераторні вагони та криті, переобладнані з рефрижераторних вагонів, фітингові платформи, вагони для перевезення легкових автомобілів та контрейлерних перевезень (усі перевезення) - 1,885 (винятковий тариф 2005) (в редакції наказу Міністерства інфраструктури від 22.03.2019 №205) та 1,651 (в редакції наказу Міністерства інфраструктури від 27.12.2017 №476);

- з-під вивантаження вантажів 3-го тарифного класу під наступне навантаження або під накопичення вагонів для наступного навантаження та з накопичення вагонів з-під вивантаження цих вантажів під наступне навантаження; з провідниками; в (із) ремонт(у); пересилка після вивантаження на промивання, пропарку, дезінсекцію та дезінфекцію; в інших випадках - 3,023 (винятковий тариф 2006) (в редакції наказу Міністерства інфраструктури від 22.03.2019 №205) та 2,647 (в редакції наказу Міністерства інфраструктури від 27.12.2017 №476).

При цьому, винятковий тариф 2005 застосовується у випадку перевезення вагонів з-під вивантаження під наступне навантаження або під накопичення вагонів для наступного навантаження та з накопичення вагонів з-під вивантаження цих вантажів під наступне навантаження, тобто зі станції вивантаження вантажу до станції наступного навантаження.

З поданих позивачем накладних, за якими відповідач провів коригування плати за перевезення, вбачається, що вагони у порожньому стані направлялися позивачем зі станції відправлення Долина Львів під навантаження. Тип вагонів - цистерна, останній вантаж - фракція пропан-бутанова.

При цьому, згідно з відміткою у графі «Найменування вантажу» спірні порожні вагони за залізничними накладними від 25.10.2018 №35589019, від 11.12.2018 №36305183, від 02.08.2018 №39269956, від 10.08.2018 №39396783, від 17.08.2018 №39518626, від 20.06.2019 №39494307, від 21.06.2019 №39506134 і від 03.07.2019 №39680921 слідували під навантаження зі станції (Долина), на якій вони були розвантажені та опломбовані, зворотного суду під час розгляду справи не доведено.

Тобто згідно з внесеними позивачем відомостями до накладних відповідачем на станції відправлення було вірно визначено тариф на перевезення - за тарифною схемою 14.1 розділу ІІ Тарифного керівництва №1 Збірника тарифів та із застосуванням виняткового тарифу 2005, що відповідає підрядку 2 рядку 9 таблиці Коефіцієнтів.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що за залізничною накладною №40360034 відправником було товариство з обмеженою відповідальністю «Лотра», всі дії, пов`язані з оформленням перевізних документів та пред`явлення вантажу до перевезення здійснював відправник, в тому числі внесення відміток у графу «Найменування вантажу»; відправником зазначено, що вагони слідують під навантаження, ознак відповідно до Договору №Л/ДН-4/770/М/п у позивача немає пункту навантаження на станції Долина - є тільки вивантаження вантажів, тому послуги за фактичне перевезення повинні визначатися із застосуванням коефіцієнту відповідно до частини третьої пункту 9 таблиці Коефіцієнтів.

Разом з тим пункт 13 Договору №Л/ДН-4/770/М/п передбачає виконання подвійних операцій - вагони після вивантаження вважаються поданими під навантаження через ___-___ год. ____ хв. з моменту подачі (передачі).

Відтак доводи Залізниці щодо відсутності у позивача пункту навантаження на під`їзній колії, яка належить Товариству, що примикає до станції Долина, є безпідставними.

ВИСНОВКИ

Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про необґрунтованість дій відповідача щодо коригування сум нарахованих платежів за минулі періоди без складання відповідних документів, передбачених Правилами.

Разом з тим, відповідач просив суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог позивача щодо стягнення з Залізниці 18 813,12 грн. добору провізної плати за залізничними накладними від 25.10.2018 №35589019, від 11.12.2018 №36305183, від 02.08.2018 №39269956, від 10.08.2018 №39396783, від 17.08.2018 №39518626, від 20.06.2019 №39494307, від 21.06.2019 №39506134 і від 03.07.2019 №39680921, оскільки позивач не звертався до Залізниці з претензіями.

Статтею 136 Статуту передбачено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 цього Статуту.

Відповідно до статті 134 Статуту претензії до залізниць можуть бути заявлені протягом шести місяців.

Зазначені терміни обчислюються з дня встановлення обставин, що спричинили заявлення претензії, - в усіх інших випадках.

Так, за залізничними накладними від 25.10.2018 №35589019, від 11.12.2018 №36305183, від 02.08.2018 №39269956, від 10.08.2018 №39396783, від 17.08.2018 №39518626, від 20.06.2019 №39494307, від 21.06.2019 №39506134 і від 03.07.2019 №39680921 позивач не звертався до Залізниці з претензіями.

Добір провізної плати за перевезення вагонів у минулих періодах було дійснено відповідачем:

- 13.12.2019 за переліком №20191213 здійснено досписання провізної плати за перевезення вагонів у минулих періодах (з урахуванням ПДВ) у сумі 53,52 грн. за залізничною накладною №35589019, а тому строк позовної давності для предявлення позову закінчився 13.06.2020;

- 19.12.2019 за переліком №20191219 здійснено досписання провізної плати за перевезення вагонів у минулих періодах (з урахуванням ПДВ) у сумі 2 943 грн. за залізничною накладною №36305183, а тому строк позовної давності для предявлення позову закінчився 19.06.2020;

- 08.01.2020 за переліком №20200108 здійснено досписання провізної плати за перевезення вагонів у минулих періодах (з урахуванням ПДВ) у сумі 15 327 грн. за залізничними накладними №29269956, №39396783, №39518626, №39494307 і №39506134, а тому строк позовної давності для предявлення позову закінчився 08.07.2020;

- 09.01.2020 за переліком №20200109 здійснено досписання провізної плати за перевезення вагонів у минулих періодах (з урахуванням ПДВ) у сумі 489,60 грн. за залізничною накладною №39680921, а тому строк позовної давності для предявлення позову закінчився 09.08.2020.

Товариство у позовній заяві просить суд поновити строк на подання позовної заяви про стягнення з відповідача неправомірно списаного добору залізничного тарифу за вказаними залізничними накладними, мотивуючи таке клопотання тим, що:

- позивачем подано до господарського суду міста Київ позовну заяву про збільшення розміру позовних вимог про стягнення перебору залізничного тарифу від 18.05.2020 №2192/106 на суму 18 813,12 грн. за залізничними накладними №35589019, №36305183, №39269956, №39396783, №39518626, №39494307, №39506134, №39680921 у справі №910/3532/20;

- протокольною ухвалою від 07.07.2020 у справі №910/3532/20 господарський суд міста Києва відмовив у задоволенні заяви про збільшення розміру позовних вимог, оскільки вона подана з порушенням вимог статті 46 ГПК України; зазначена ухвала суду в апеляційному порядку не оскаржувалася;

- рішення господарського суду міста Києва від 14.08.2020 (повний текст складено 17.08.2020) у справі №910/3532/20 позивач отримав 27.08.2020, що підтверджується відміткою вхідної кореспонденції за 27.08.2020;

- позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою про збільшення позовних вимог 18.05.2020, що підтверджується описом вкладення та квитанцією Укрпошти від 18.05.2020; таким чином перебіг шестимісячного строку позовної давності перервався на строк від 18.05.2020 по 07.07.2020, тобто на 50 днів.

Абзацом першим підпункту 4.4.2 пункту 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України передбачено, що за змістом частини другої статті 264 ЦК України переривання перебігу позовної давності шляхом пред`явлення позову матиме місце у разі не будь-якого подання позову, а здійсненого з додержанням вимог процесуального закону. Тому якщо господарським судом у прийнятті позовної заяви відмовлено або її повернуто, то перебіг позовної давності не переривається. Так само не перериває цього перебігу подання позову з порушенням правил підвідомчості справ.

Оскільки подана Товариством у межах розгляду справи №910/3532/20 заява про збільшення розміру позовних вимог не була прийнята судом до розгляду внаслідок порушення Товариством вимог ГПК України, то переривання строку позовної давності за наведеними залізничними накладними не відбулося.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Залізниці 18 813,12 грн. добору провізної плати за залізничними накладними від 25.10.2018 №35589019, від 11.12.2018 №36305183, від 02.08.2018 №39269956, від 10.08.2018 №39396783, від 17.08.2018 №39518626, від 20.06.2019 №39494307, від 21.06.2019 №39506134 і від 03.07.2019 №39680921 слід відмовити у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності зі звернення до суду з даним позовом.

Отже, стягненню з відповідача підлягає 25 210,44 грн. добору провізної плати, донарахованої Залізницею за залізничною накладною №40360034.

За приписами статті 129 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76 - 79, 86, 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 247-252 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги акціонерного товариства «Укрспецтрансгаз» (77500, Івано-Франківська обл., м. Долина, вул. Промислова, буд. 3; ідентифікаційний код 00157842) до акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ-150, вул. Єжи Гедройця, 5; ідентифікаційний код 40075815) про стягнення 44 093,56 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ-150, вул. Єжи Гедройця, 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь акціонерного товариства «Укрспецтрансгаз» (77500, Івано-Франківська обл., м. Долина, вул. Промислова, буд. 3; ідентифікаційний код 00157842) 25 210 (двадцять п`ять тисяч двісті десять) грн. 44 коп. добору провізної плати і 1 201 (одну тисячу двісті одну) грн. 82 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18.11.2020.

Суддя О.В. Марченко