СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2020 р. Справа № 917/528/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В., суддя Пелипенко Н.М.

секретар судового засідання Полупан Ю.В.

за участю представників:

позивача не з`явився

відповідача Жирного О.С., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДН №4841 від 26.07.2017, довіреність №1-2265 від 23.01.2020, представник АТ Укртрансгаз в особі філії Будівельно-монтажної фірми Укртрансгаз

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю БГМ (вх.№2546П/3) на рішення Господарського суду Полтавської області від 30.06.2020 у справі №917/528/20 (суддя Паламарчук В.В., повний текст рішення підписано 07.07.2020)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю БГМ, м. Кременчук Полтавської області

до Акціонерного товариства Укртрансгаз в особі філії Будівельно-монтажної фірми Укртрансгаз, м. Полтава

про стягнення 108.778,52 грн заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БГМ" звернулось до суду з позовом до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Будівельно-монтажної фірми "Укртрансгаз" про стягнення 108.778,52 грн заборгованості, з яких: 105.100,07 грн - основного боргу, 3.678,45 грн - пені.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 30.06.2020 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Позивач, ТОВ БГМ з вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, заявник посилається на те, що на його думку, суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи та наданим документам. Разом зі скаргою заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. При цьому, позивач зазначає, що в даному випадку повинно бути застосовано норми податкового законодавства, а не господарського, оскільки відповідальність за порушення податкових зобов`язань встановлена Податковим кодексом України, а не договором.

02.10.2020 системою автоматизованого розподілу апеляційних скарг (справ) між суддями для розгляду справи №917/528/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Істоміна О.А.; суддя Барбашова С.В.; суддя Пелипенко Н.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.10.2020 поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ БГМ в порядку письмового провадження та надано відповідачу строк до 26.10.20 для надання відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) копії цього відзиву та доданих до нього документів заявнику апеляційної скарги в порядку ст. 263 ГПК України.

22.10.2020 на адресу Східного апеляційного господарського суду від відповідача АТ Укртраснгаз в особі філії Будівельно-монтажна фірма Укргазпромбуд надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№10120), в якому останній просить рішення Господарського суду Полтавської області від 30.06.2020 по справі №917/528/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Судові витрати покласти на позивача. Так, у відзиві відповідач зазначає, що позивачем при виконанні спірного договору були порушені його вимоги та статті 526, 613 Цивільного кодексу України, в зв`язку з чим строк виконання зобов`язання з оплати поставлених товарів відповідно до умов договору не розпочався. Крім того, відповідач погоджується із висновком суду першої інстанції, що в даному випадку спірні відносини регулюються саме господарським законодавством. Разом з відзивом на апеляційну скаргу відповідач заявив клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

27.10.2020 системою автоматизованого розподілу апеляційних скарг (справ) між суддями для розгляду справи №917/528/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Істоміна О.А.; суддя Попков Д.О.; суддя Пелипенко Н.М., в зв`язку з перебуванням у відрядженні судді Барбашової С.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.10.2020 розгляд апеляційної скарги ТОВ «БГМ» призначено на 17.11.2020.

16.11.2020 системою повторного автоматизованого розподілу апеляційних скарг (справ) між суддями для розгляду справи №917/528/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Істоміна О.А.; суддя Барбашова С.В.; суддя Пелипенко Н.М., в зв`язку з перебуванням у відпустці судді Попкова Д.О.

Представник відповідача підтримав доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник позивача не скористався процесуальним правом брати участь в судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, про що свідчать відповідні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

У відповідності до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка в судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст. 269 ГПК України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, 11.01.2019 між АТ "Укртгрансгаз" (покупець, відповідач по справі) та ТОВ "БГМ" (постачальник, позивач по справі) укладено договір про закупівлю товару №/195.

За умовами договору сторони домовились:

- постачальник зобов`язується у визначений цим договором строк передати у власність покупцю гравій, пісок, щебінь і наповнювачі (щебінь), зазначені в специфікації, яка наведена в додатку 1 до договору та є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити ці товари (п. 1.1);

- найменування, (номенклатура, асортимент), кількість товарів, одиниця виміру, ціна за одиницю, строк поставки, місце поставки, інші умови зазначаються у Специфікації (п. 1.2.);

- сума цього договору становить 1 108 968,00 грн., у тому числі ПДВ 184.828,00 грн (п. 3.1).

- ціна за одиницю товару зазначена в специфікації (п. 3.3.), специфікацією до договору №/195 від 11.01.2019 сторони визначили загальну вартість товару на суму 924.140,00 грн. без ПДВ;

- покупець зобов`язаний оплатити вартість переданих товарів не раніше 35-ти та не пізніше 45-ти календарних днів з дати поставки, визначеної за правилами п. 5.8 Договору (п. 4.2.);

- постачальник зобов`язаний надати покупцю податкову накладну, складену в електронній формі та оформлену належним чином, з зазначенням обов`язкових реквізитів, відповідно до вимог Податкового кодексу України, з дотриманням умов щодо належної реєстрації електронного підпису уповноваженої особи та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних в порядку та в строки, встановлені Податковим кодексом України.

Несвоєчасне надання постачальником податкової накладної/розрахунку коригування, або її оформлення з порушеннями порядку заповнення, встановленого Податковим кодексом України, або надання податкової накладної з порушенням вимог щодо електронного підпису уповноваженої особи, яка її підписала, або не підтвердження реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, передбачені Податковим кодексом України, є відкладальною обставиною для настання обов`язку Покупця щодо здійснення оплати товарів за цим договором, до моменту одержання покупцем такої податкової накладної/розрахунку коригування та одержання інформації з Єдиного реєстру податкових накладних про підтвердження факту здійснення такої реєстрації постачальником та перевірки податкової накладної/розрахунку коригування на предмет додержання вимог законодавства щодо її заповнення та підписання (п. 4.3.);

- термін поставки товарів - партіями в період, зазначений в пункті 1.1 розділу 1 цього договору, але не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів після надання покупцем письмової рознарядки на передачу кожної окремої партії товарів, в якій зазначається найменування, кількість товару та адреса місця доставки товару (п. 5.1.);

- датою поставки товарів за цим договором є прийняття покупцем товарів за кількістю та якістю відповідно до п. 5.13. цього договору та передача постачальником покупцю в повному обсязі наведених у даному пункті договору документів (п. 5.8).

За твердженнями позивача, на виконання умов договору, ним здійснено відвантаження товару згідно наступних видаткових накладних та супровідних документів: - №37 від 14.02.2019 (щебінь природний фракція 5-20 мм, кількість 30,59 м3, сума з ПДВ 24.230,95 грн, у тому числі ПДВ 4.038,49 грн, рахунок №34 від 14.02.2019, ТТН №Р37 від 14.02.2019, паспорт якості №40 від 14.02.2019); №44 від 25.02.2019 (щебінь природний фракція 5-20 мм, кількість 25,63 м3, сума з ПДВ 20.302,03, у тому числі ПДВ 3.383,67 грн, рахунок №40 від 25.02.2019, ТТН №Р44 від 25.02.2019, паспорт якості №55 від 25.02.2019); №45 від 27.02.2019 (щебінь природний фракція 5-20 мм, кількість 24,95 м3 сума з ПДВ 19.763,40 грн., у тому числі ПДВ 3.293,90 грн, рахунок №41 від 27.02.2019, ТТН №Р45 від 27.02.2019, паспорт якості №57 від 27.02.2019); №51 від 28.02.2019 (щебінь природний фракція 5-20 мм, кількість 25,39 м3, сума з ПДВ 20.111,93 грн, у тому числі ПДВ 3.351,99 грн, рахунок №43 від 28.02.2019, ТТН №Р51 від 28.02.2019, паспорт якості №60 від 28.02.2019); №50 від 28.02.2019 (щебінь природний фракція 5-20 мм, кількість 26,122 м3 сума з ПДВ 20.691,76 грн, у тому числі ПДВ 3.448,63 грн, рахунок №42 від 28.02.2019, ТТН №Р50 від 28.02.2019, паспорт якості №60 від 28.02.2019).

Позивач вважає, що строк оплати згідно перелічених накладних настав, в зв`язку з чим звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення 108.778,52 грн заборгованості, з яких: 105.100,07 грн - основного боргу, 3.678,45 грн - пені.

Господарський суд, приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що на момент розгляду справи обов`язок відповідача здійснити оплату поставленого товару вартістю 105.100,07 грн ще на розпочався з огляду на наявність відкладальної обставини, визначеної в п. 4.3 спірного договору. При цьому, докази, які б свідчили про виконання позивачем п.4.3 договору на час розгляду справи - в матеріалах справи відсутні.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи, враховуючи підстави та предмет позову, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, зважаючи на наступні підстави.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До зобов`язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов`язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами виникли правовідносини з договору поставки.

Частини 1 та 6 статті 265 Господарського кодексу України передбачають, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частина друга ст. 712 Цивільного кодексу України встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Під час участі у процедури закупівлі позивач погодився з усіма умовами договору (без будь-яких зауважень).

За твердженнями позивача, підставою пред`явлення позовних вимог є наявність простроченої заборгованості відповідача за спірним договором в розмірі 105.100,07 грн, яка виникла в результаті нездійснення відповідачем розрахунків за поставлений товар у встановлені договором строки, передбачені п. 4.2 договору, відповідно до видаткових накладних №37 від 14.02.2019, №44 від 25.02.2019, №45 від 27.02.2019, №50 від 28.02.2019 та №51 від 28.02.2019.

При цьому, відповідач прийняв товар, підписав усі супровідні документи. Претензій щодо якості та кількості Товару, що поставлявся, не надходило.

На виконання вимог Податкового кодексу України та умов договору, позивач направив на реєстрацію податкові накладні датами виникнення податкових зобов`язань. Проте, реєстрація податкових накладних була зупинена органами Державної Фіскальної Служби України. З метою розблокування податкових накладних позивач згідно Податкового Кодексу України подав пояснення щодо податкових накладних, реєстрація яких була зупинена. Згодом, отримавши рішення про відмову у реєстрації податкових накладних, позивач оскаржив рішення податкового органу, проте вдруге отримав відмову з причини ненадання відповідачем довіреності на особу, які підписала договір.

Як вже зазначалось, відповідно до п. 4.3 договору сторони узгодили, що постачальник зобов`язаний надати покупцю податкову накладну, складену в електронній формі та оформлену належним чином, з зазначенням обов`язкових реквізитів, відповідно до вимог Податкового кодексу України, з дотриманням умов щодо належної реєстрації електронного підпису уповноваженої особи та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних в порядку та строки, встановлені ПКУ.

Несвоєчасне надання постачальником податкової накладної/розрахунку коригування, або її оформлення з порушенням порядку заповнення, встановленого ПКУ, або надання податкової накладної з порушенням вимог щодо електронного підпису уповноваженої особи, яка її підписала, або не підтвердження реєстрації податкової накладної в ЄРПН в терміни, передбачені ПКУ, є відкладальною обставиною для настання обов`язку покупця щодо здійснення оплати товарів за цим договором, до моменту одержання покупцем такої податкової накладної/розрахунку коригування та одержання інформації з Єдиного реєстру податкових накладних про підтвердження факту здійснення такої реєстрації постачальником та перевірки податкової накладної/розрахунку коригування на предмет додержання вимог законодавства щодо її заповнення та підписання.

Крім того, відповідно до п. 5.14 договору передбачено, що неналежне оформлення постачальником документів, зазначених в п. 4.3, п.п. 5.8.1-5.8.6 та п. 5.13 цього договору або відсутність хоча б одного з цих документів, або невиконання чи неналежне виконання інших вимог цього договору вважається простроченням постачальника, до усунення якого покупець має право відстрочити виконання свого зобов`язання з оплати товарів.

Право на обумовлення сторонами в договорі такої відкладальної обставини передбачене ч.1 ст.212 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особи, які вчиняють правочин. мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Отже, в даному випадку, у відносинах між сторонами мало місце настання саме такої відкладальної обставини, за якої момент виникнення у відповідача грошового зобов`язання з оплати товарів відстрочено.

Відповідно до ч.2 ст. 613 ЦК України, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Постачальник за фактом здійснення господарських операцій оформив первісні документи для передачі покупцю товарів вартістю 105.00,07 грн, а саме вищеперелічені видаткові накладні у кількості п`яти штук.

Проте, податкові накладні за вищевказаними господарськими операціями постачальник не зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних в порядку передбаченому Податковим кодексом України. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, до моменту належної реєстрації податкових накладних у сторін не виникли податкові зобов`язання та право на податковий кредит, а тому відповідач був фактично позбавлений можливості здійснювати оплату.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПКУ на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7 ст.201 ПКУ визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно з п.201.10 ст.201 ПКУ при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Отже, з відкладанням моменту виникнення обов`язку відповідача здійснити оплату, перебіг строку виконання зобов`язання з оплати поставлених товарів вартістю 105.100,07 грн на момент пред`явлення даного позову ще не розпочався. Тобто, строк для оплати поставлених товарів, відповідно до умов договору, ще не сплинув, сума не оплачених товарів не є в цьому розумінні простроченою заборгованістю, оскільки кінцевий строк для оплати є таким, що не настав на час звернення позивача до суду із позовом.

Таким чином, в зв`язку з тим, що строк виконання зобов`язання з оплати поставлених товарів відповідно до умов спірного договору не розпочався, права позивача не були порушені відповідачем, а відтак право вимоги про стягнення оплати в судовому порядку з підстав прострочення оплати у позивача відсутнє, що і визначив суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні і з чим погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Крім основної заборгованості позивач просить стягнути з відповідача суму пені за порушення терміну оплати, посилаючись на п. 7.2 договору відповідно до якого передбачено, що у разі порушення покупцем строків оплати за цим договором, покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,01% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

В той же час, слід зазначити, що вказаний пункт договору чітко передбачає, що його положення не застосовується у разі, якщо порушення покупцем строків оплати за цим договором сталося внаслідок застосування пунктів 6.2.2. - 6.2.4, 5.14 цього договору.

Враховуючи п. 5.14 та необґрунтованість вимог позивача щодо стягнення основного боргу - прострочення оплати, з огляду на відсутність порушення грошового зобов`язання з боку відповідача, підстави для стягнення пені також відсутні.

Стосовно доводів апеляційної скарги позивача про те, що в даному випадку застосуванню підлягає податкове законодавство, замість господарського, то з цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, предметом позовних вимог у даній справі є виконання сторонами умов укладеного договору. Тобто, між сторонами існує спір саме з господарських відносин.

Згідно ст. 1 Господарського кодексу України передбачено, що цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Відповідно до ст. З ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини. Господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб`єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності.

Водночас, відповідно до ст. 1 Податкового кодексу України чітко визначено, що даний Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до статей 76 - 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, позивачем всупереч вищенаведених норм права, не було подано доказів, які б підтвердили факти, викладені в апеляційній скарзі, а наведені доводи не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю з`ясував обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Оскільки апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, то, з урахуванням положень статті 129 ГПК України, здійснені ним судові витрати за апеляційною скаргою останньому не відшкодовуються.

Керуючись статтями 129, 270, пунктом 1 частини 1 статті 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю БГМ залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 30.06.2020 у справі №917/528/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23.11.2020

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя С.В. Барбашова

Суддя Н.М. Пелипенко