ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Черкаси справа № 925/1345/20

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Буднік А.А., за участі представників сторін:

від позивача: не з`явився (клопотання про розгляд без участі);

від відповідача: Чакалов Р.К. - адвокат за ордером;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" (м. Київ) до фізичної особи-підприємця Хелетій Олега Павловича (м. Черкаси) про стягнення 10 277,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення заборгованості з відповідача в сумі 10 277,75 грн. з яких: 10 200,00 грн. основного боргу та 77,75 грн. як 3 % річних за період червня 2020-травня 2021 на підставі договору № КБР-82/06/17 від 12.06.2017, укладеного між сторонами.

Справа слухається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, однак явка представників в засідання обов`язковою не визнавалася.

Позивач в судове засідання не з`явився, направленою суду заявою від 28.10.2020 просить суд розгляд справи проводити за відсутності свого представника (а.с. 37-38).

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує повністю, оскільки у позивача з 22.04.2019 вже є нечинним Свідоцтво № 19/2011 від 24.01.2011, а тому позивач з цього часу не має повноважень здійснювати збір винагороди (роялті) за використання музичних творів з урахуванням вимог Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", про що було зазначено у відзиві на позовну заяву від 19.11.2020 (а.с. 49-52).

У судовому засіданні 19.11.2020 відповідно до ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У відповідності до ст. 13,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оцінивши доводи та заперечення сторін щодо позову, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в позові слід відмовити повністю, виходячи з наступного:

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Об`єктами права інтелектуальної власності є літературні та художні твори, які в свою чергу є об`єктами авторського права (ч. 1 ст. 433 ЦК України), до складу яких входять музичні твори (з текстом або без тексту) (п. 1 ч. 1 ст. 433 ЦК України), а також виконання, фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення, які в свою чергу є об`єктами суміжних прав (ч. 1 ст. 449 ЦК України).

До майнових прав інтелектуальної власності на твір відповідно до ч. 1 ст. 440 ЦК України відносяться: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

До майнових прав інтелектуальної власності на об`єкт суміжних прав відповідно до ч. 1 ст. 452 ЦК України відносяться: право на використання об`єкта суміжних прав; виключне право дозволяти використання об`єкта суміжних прав; право перешкоджати неправомірному використанню об`єкта суміжних прав, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Як передбачено ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" виключним правом є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об`єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про авторське право і суміжні права" автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 32 Закону за авторським договором про передачу невиключного права на використання твору автор (чи інша особа, яка має авторське право) передає іншій особі право використовувати твір певним способом і у встановлених межах, при цьому за особою, яка передає невиключне право, зберігається право на використання твору і на передачу невиключного права на використання твору іншим особам. Право на передачу будь-яким особам невиключних прав на використання творів мають організації колективного управління, яким суб`єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Закону України "Про авторське право і суміжні права" встановлено, що повноваження на колективне управління майновими правами передаються організаціям колективного управління авторами та іншими суб`єктами авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів, укладених у письмовій формі. Згідно ч. 5 ст. 48 Закону визначено, що на основі одержаних повноважень організації колективного управління надають будь-яким особам шляхом укладання з ними договорів невиключні права на використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав.

З матеріалів справи вбачається, що 12.06.2017 між Приватною організацією "Українська ліга Авторських суміжних прав" (далі - УЛАСП, позивач по справі) та фізичною особою - підприємцем Хелетій Олегом Павловичем (далі - Користувач, відповідач по справі) було укладено договір № КБР-82/06/17 (далі - Договір, а.с. 13-16). У відповідності до Договору користувач здійснює використання в комерційній діяльності музичних творів шляхом їх публічного виконання, а УЛАСП надає користувачу на умовах, визначених цим договором, право (невиключну ліцензію) на публічне виконання творів. Користувач, у свою чергу, зобов`язується виплатити винагороду (роялті) на поточний рахунок УЛАСП відповідно до умов цього договору та Закону (п. 3.1. Договору).

Відповідно до п. 3.3. Договору користувач зобов`язується перерахувати на поточний рахунок УЛАСП винагороду (роялті), узгоджену сторонами у відповідних додатках до цього договору. Відповідний загальний щомісячний платіж, що є складовою частиною винагороди (роялті), має перераховуватись не пізніше ніж за 5 (п`ять) днів до початку місяця, за який він здійснюється.

Не зважаючи на дату укладання договору, користувач здійснює перший платіж за весь місяць (календарний період), в якому було укладено договір. Перший платіж здійснюється не пізніше трьох календарних днів після підписання договору.

Розмір винагороди (роялті) не залежить від кількості творів, що використовуватимуться користувачем під час дії договору та частоти їх використання.

Згідно п. 3.5. Договору сторони підтверджують сплату та збір винагороди (роялті) шляхом підписання щоквартального акту про виплату роялті. У разі необхідності підтвердження виплати винагороди (роялті) щомісячно, обов`язок щодо складання відповідного акту покладається на користувача.

Відповідно до п. 3.6. Договору якщо користувач прострочить платіж стосовно одного місяця на строк більший ніж 4 (чотири) місяці, то користувач повинен буде сплатити УЛАСП штраф, що складає 10% від розміру простроченого платежу. Крім цього, у разі зазначеної прострочки УЛАСП набуває право на дострокове отримання винагороди (роялті) за строк у повному обсязі.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 12.06.2018, а в частині невиконаних фінансових зобов`язань, фінансових санкцій та будь-яких інших зобов`язань - до їх повного виконання (п. 6.1. Договору).

Відповідно до п. 6.2. Договору у випадку, якщо жодна зі сторін не повідомить письмово іншу сторону про припинення дії договору протягом місяця до настання зазначеної у п. 6.1. дати, дія договору вважається подовженою на той самий строк і на тих самих умовах, і так кожного разу, коли протягом місяця до завершення строку дії договору не буде належного повідомлення про припинення.

Суд погоджується із доводами позивача, що оскільки жодна із сторін не повідомляла іншу сторону до завершення строку дії договору про його припинення протягом місяця до закінчення попереднього строку дії договору, то на момент розгляду справи строк дії договору вважається продовженим до 12.06.2021 у відповідності до п. 6.2. Договору.

Заперечень проти цього відповідачем суду не надано.

Пунктом 6.3. Договору сторони визначили, що цей договір є ліцензійним договором з приводу оплатного використання об`єктів права інтелектуальної власності, тобто творів.

Згідно додатку № 1 до договору від 12.06.2017 (а.с. 17) в переліку закладів, в яких користувач здійснює використання творів, вказано заклади:

- м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 39, площа торгового залу 900 кв.м.;

- м. Черкаси, вул. Громова, 34/4, площа торгового залу 230 кв.м.;

- м. Черкаси, вул. Чіковані, 23/1, площа торгового залу 240 кв.м.;

- м. Черкаси, вул. Гоголя, 460, площа торгового залу 250 кв.м.;

- м. Сміла, вул. Незалежності, 43, площа торгового залу 500 кв.м.

12.06.2017 між сторонами у справі було укладено додаток № 2 (а.с. 18), яким погоджено розмір платежу за використання творів:

- розмір щомісячного платежу має складати 170,00 грн. (сто сімдесят грн.00 коп.) за кожен заклад користувача, зазначений у відповідних додатках до договору.

- загальний розмір щомісячного платежу з дня набуття чинності договору становить 10 200,00 грн.

З доводів та розрахунків позивача вбачається, що відповідач повинен був сплатити платежі за 12 місяців (з червня 2020 по травень 2021) - в розмірі 10200,00 грн., але відповідач ці кошти не сплатив, з чого і виник спір.

Виходячи з предмету спору, правовідносини сторін регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України "Про авторське право і суміжні права", а також Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав".

Для задоволення позову Позивач повинен довести наявність у нього права здійснювати колективне управління майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав та порушення майнових прав зазначених суб`єктів з боку Відповідача.

Так, в Преамбулі Договору від 12.06.2017, укладеного між Позивачем і Відповідачем, зазначено, що УЛАСП є організацією, що має повноваження надавати дозвіл (невиключну ліцензію) на використання в комерційній діяльності музичних творів, а також здійснювати збір винагороди (роялті) за таке використання на підставі Свідоцтва про облік організації колективного управління майновими правами суб`єктів авторського права та суміжних прав № 19/2011 від 24 січня 2011 року, виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України.

Завірена адвокатським об`єднанням "Інтелкрафтс" копія зазначеного свідоцтва надана Позивачем до справи (а.с. 10).

Згідно з ч.ч. 1, 7 ст. 15 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав":

юридична особа, яка має намір виконувати функції організації колективного управління, зобов`язана після її державної реєстрації звернутися до Установи із заявою про реєстрацію організації колективного управління;

юридична особа набуває статус організації колективного управління з дня внесення її до Реєстру організацій колективного управління та виключно у сферах, зазначених у реєстрі щодо цієї організації.

22 липня 2018 року набрав чинності Закон України від 15.05.2018 № 2415-VIII "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", відповідно до якого частини перша та друга Розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" містять такі положення:

- цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і застосовується до правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, а в частині функціонування електронної системи реєстрації та обліку у сфері авторських і суміжних прав з 1 липня 2019 року;

- свідоцтва про облік організацій колективного управління, про визначення організацій колективного управління уповноваженими, про уповноваження організацій колективного управління, видані до набрання чинності цим Законом, втрачають чинність через дев`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом (це 22.04.2019 - позиція суду), а у сферах, щодо яких Закон передбачає здійснення розширеного та обов`язкового колективного управління, - з оголошеної Установою відповідно до частини четвертої статті 15 цього Закону дати закінчення прийому заяв на участь в конкурсі на акредитацію у відповідній сфері. Після втрати чинності свідоцтва про облік організацій колективного управління, про визначення організацій колективного управління уповноваженими, про уповноваження організацій юридичні особи, які не були включені до Реєстру організацій колективного управління в порядку, визначеному цим Законом, зобов`язані вчинити дії, передбачені частиною четвертою статті 18 цього Закону.

Відповідно до ч.ч.8, 9 ст. 19 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав":

скасування реєстрації і виключення з Реєстру організацій колективного управління тягне за собою припинення права на провадження діяльності організації колективного управління;

скасування акредитації позбавляє організацію колективного управління права здійснювати розширене або обов`язкове колективне управління у сфері, в якій організація була акредитована, і є підставою для початку проведення нової процедури акредитації організації колективного управління у відповідній сфері.

На виконання ухвали суду від 19.10.2020 Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України направило до суду лист вих. № 23-13/66269-05 від 04.11.2020 (а.с. 35) про те, що відповідно до п. 2 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" свідоцтво ПО "УЛАСП" № 19/2011 від 24.01.2011 втратило чинність 22 квітня 2019 року.

Отже з цієї дати позивач втратив права, передбачені у Договорі № КБР-82/06/17 від 12.06.2017, зокрема, на збір та стягнення винагороди (роялті) за використання музичних творів.

Пунктом 6.9 укладеного між сторонами договору передбачено, що у випадку втрати УЛАСПом статусу організації колективного управління цей договір залишається чинним, а УЛАСП автоматично набуває статусу повіреного, що діє на підставі ст. 46 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

Відповідно до ст. 46 Закону України "Про авторське право і суміжні права": суб`єкт авторського права і (або) суміжних прав може доручити управління своїми майновими правами повіреному на підставі укладеного з ним договору-доручення. Здійснюючи управління майновими правами, ця особа діє у межах повноважень, переданих їй суб`єктом авторського права і (або) суміжних прав.

Враховуючи викладене, суд погоджується із запереченнями відповідача проти наявності у позивача статусу повіреного, оскільки автоматичне отримання статусу повіреного не передбачено Законом, а тому має бути доведено Позивачем належними та допустимими доказами у вигляді відповідного договору-доручення із суб`єктом авторського права і (або) суміжних прав.

Матеріали справи таких доказів не містять.

Отже, з моменту втрати чинності свідоцтва ПО "УЛАСП" № 19/2011 від 24.01.2011 (22 квітня 2019 року) позивач втратив повноваження надавати відповідачу ліцензію на використання музичних творів і здійснювати збір винагороди (роялті) за таке використання.

Тому після 22.04.2019 позивач вже не має права на отримання грошової винагороди за використання музичних творів у період червня2020-травня 2021 за Договором із відповідачем, що є предметом позовних вимог. З цих же підстав ніякі санкції за невиконання умов Договору між сторонами за період після 22.04.2019 позивачем не можуть нараховуватися.

Отже в позові слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, оскільки у позові відмовлено повністю, судові витрати за подання позову та інші його витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 23 листопада 2020 року

Суддя Н.Н. Спаських