СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2020 р. Справа № 922/140/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Гетьман Р.А. , суддя Хачатрян В.С.

секретар судового засідання Рудик Т.С.,

за участю представників:

від позивача: Клубань М.В., адвокат, ордер

від відповідача: Сільченко Т.І., адвокат, ордер

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Полімер", м. Харків (вх. № 2321 Х/1)

на рішення господарського суду Харківської області від 05.08.2020, повне рішення складено 17.08.2020, (суддя Шатерніков М.І.)

у справі № 922/140/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Полімер", м. Харків

до Науково-виробничого приватного підприємства "Метиз", м. Харків

про стягнення 293 626,20 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Полімер" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Науково-виробничого приватного підприємства "Метиз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Полімер" грошових коштів у розмірі 278 554,20 грн., збитків у розмірі 15 072,00 грн. та 5 760,00 грн. - витрат на правову допомогу.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки № 10/17 від 03.01.2017 щодо поставки товару належної якості (за видатковими накладними № РН-00546 від 14.08.2019 та № РН-00649 від 19.09.2019), що стало підставою для звернення до суду з цим позовом про стягнення з відповідача вартості поставленого товару неналежної якості та збитків у розмірі вартості витрат за проведення експертного дослідження.

Зазначав, що у зв`язку із неправомірною поведінкою відповідача, позивач вимушений був звернутися за правовою допомогою до адвоката, витрати на оплату послуг якого просить стягнути з відповідача.

Рішенням господарського суду Харківської області від 05.08.2020 у справі №922/140/20 у позові відмовлено повністю.

Частково задоволено заяву (вх. № 6883 від 17.03.2020 року) Науково-виробничого приватного підприємства "Метиз" про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Полімер" на користь Науково-виробничого приватного підприємства "Метиз" судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 17300,00 грн.

Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Полімер" по справі у вигляді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 4490,79 грн. та сплачених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5760,00 грн. покладено на позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Полімер".

Рішення мотивовано недоведеністю позивачем заявлених вимог. Судом зазначено, що факт поставки обох партій товару підтверджується видатковими накладними № РН-00546 від 14.08.2019 та № РН-00649 від 19.09.2019, товаро-транспортними накладними № 268 від 14.08.2019, № 311 від 19.09.2019, які підписані сторонами без жодних зауважень чи заперечень.

Щодо посилань позивача на висновок № 25892 експерта, судом наголошено, що наданий висновок жодним чином не доводить того, які кольори були на товарі під час його прийняття покупцем, чи було змінено колір протягом 65 днів, тобто після прийняття його покупцем. Позивачем не обґрунтовано які саме чинники вплинули на ту обставину, що при прийнятті товару покупцем, який достеменно був обізнаний про необхідні йому якості товару (зокрема щодо кольору товару), не було висунуто жодних зауважень щодо якості товару та він був прийнятий у постачальника.

Стосовно витрат на правову допомогу, про відшкодування яких заявлено відповідачем, господарським судом зазначено, що витрати на отримання інформації щодо надходження відправлень у сумі 200,00 грн, витрати на отримання інформації щодо руху справи у сумі 500,00 грн та підготовка процесуальних документів (заяв/клопотань) щодо зменшення витрат на правничу допомогу, розподілу витрат, які відповідач поніс у зв`язку з розглядом справи № 922/140/20 у сумі 2000,00 грн., не є обов`язковими, а відтак не можуть відноситись до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в розумінні ст. 123 Господарського процесуального кодексу України. Виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), враховуючи вимоги ст. 123 ГПК України, суд дійшов висновку про об`єктивність та обгрунтованість витрат на професійну правничу допомогу у сумі 17300,00 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Полімер" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 05.08.2020 у справі №922/140/20 в частині відмови в стягненні на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Полімер" з Науково-виробничого приватного підприємства "Метиз" коштів у розмірі 293 626,20 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі; змінити рішення господарського суду Харківської області від 05.08.2020 у справі №922/140/20 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Полімер" на користь Науково-виробничого приватного підприємства "Метиз" витрат на правову допомогу у розмірі 17 300,00 грн. та зменшити такі витрати до 5 000,00 грн.; судові витрати, понесені при розгляді справи в апеляційному провадженні, розподілити відповідно до вимог процесуального законодавства.

Скаржник вважає, що рішення місцевого господарського суду є незаконним, прийнятим із порушенням норм матеріального та процесуального права, посилаючись на наступне:

- судом не надано оцінки доказам позивача на підтвердження факту поставки відповідачем неякісного товару, зокрема, Акту №1 про відібрання зразків від 26.11.2019 року, Акту №2 про виявлені недоліки від 03.12.2019 року;

- судом не взято до уваги ненадання відповідачем доказів на підтвердження того, що порушення термінів направлення повідомлення про виклик представника постачальника могло вплинути на зміну кольору, та що за 65 днів, які передували направленню повідомлення про необхідність перевірки якості, могли змінитися кольори в результаті неправильного зберігання товару;

- відсутність претензій в момент приймання товару не може однозначно свідчити про поставку товару, який відповідає замовленню;

- дослідження листа від 24.06.2019 року про погодження кольорів, як окремого доказу без розгляду його в комплексі з іншими доказами та обставинами справи, не в повній мірі відповідає приписам ст.79,86 Господарського процесуального кодексу України, що свідчить про неналежну оцінку доказів судом.

Щодо задоволення витрат відповідача на правову допомогу в розмірі 17300,00 грн., апелянт вважає, що судом першої інстанції не встановлено відповідність принципу співмірності розміру заявлених витрат та не взято до уваги доводи представника позивача про зменшення витрат на правову допомогу, які зазначені у клопотанні №317 від 16.04.2020 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2020 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Гетьман Р.А., Хачатрян В.С.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Полімер" на рішення господарського суду Харківської області від 05.08.2020 у справі №922/140/20. Встановлено строк для подання Науково-виробничим приватним підприємством "Метиз" відзиву на апеляційну скаргу.

Науково-виробниче приватне підприємство «Метиз» проти задоволення апеляційної скарги заперечило з підстав, викладених у відзиві; просить відмовити апелянту у задоволенні вимог апеляційної скарги, рішення господарського суду Харківської області від 05.08.2020 у справі №922/140/20 залишити без змін.

В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що апелянтом не згадується про те, що товар не просто був ним отриманий, прийнятий без заперечень в повному обсязі, а ще й використаний позивачем із метою, для якої замовлявся - надісланий третій особі зі своїм власним товаром за окремим господарським договором.

Наполягає, що документи щодо якості товару, надані позивачем до справи, складені вже після прийняття товару та зі значним порушенням строків, визначених законодавством, а саме Інструкцією П-7, застосування якої узгоджено сторонами у договорі. Вважає складені позивачем акти неналежними доказами у зв`язку з недотриманням правил та строків їх складання.

Наголошує на намаганні позивача перекласти власну господарську відповідальність перед третьою особою за власним господарським договором на відповідача.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 року розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Полімер", м. Харків на рішення господарського суду Харківської області від 05.08.2020 у справі №922/140/20 призначено на 05.11.2020 року о 12:00 год

08.10.2020 від Науково-виробничого приватного підприємства «Метиз» надійшло клопотання про розподіл судових витрат, в якому останнє просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Полімер" на користь Науково-виробничого приватного підприємства «Метиз» судові витрати, зокрема, пов`язані з оплатою професійної правової допомоги (послуг адвоката з надання правової допомоги) щодо розгляду справи №922/140/20 Східним апеляційним господарським судом у сумі 15000,00 грн.

У відповіді на відзив ( вх. № 10151) на апеляційну скаргу, Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма «Полімер», не погоджуючись з доводами відповідача, викладеними у відзиві, просить задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі. Клопотанням про зменшення витрат на правову допомогу просить зменшити розмір витрат на правову допомогу, заявлених представником відповідача відповідно до клопотання про розподіл судових витрат, до 3000,00грн., вважаючи заявлений розмір витрат необгрунтованим та непідтвердженим.

У судовому засіданні 05.11.2020 оголошувалася перерва до 16.11.2020 року о 12:00.

Представник позивача (апелянта) у судових засіданнях підтримував доводи та вимоги апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити повністю.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів Східного апеляційного господарського суду встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, 03.01.2017 між Науково-виробничим приватним підприємством "Метиз" (постачальник, відповідач, НВПП «Метиз») та товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Полімер" (покупець, позивач, ТОВ ВФ «Полімер») було укладено договір поставки №10/17, відповідно до умов п.1.1 якого, постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передати (поставити) покупцеві картонно-паперову продукцію (товар), а покупець зобов`язався прийняти та оплатити визначений товар в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі.

Найменування, розмір, кількість, загальна вартість товару, що підлягає поставці за цим договором, вказуються в видаткових накладних, які є невід`ємними частинами договору та підписуються сторонами (п. 1.2 договору).

За умовами пункту 2.1 договору, загальна сума даного договору складатиметься із загальної суми (вартості) поставленого постачальником покупцю товару по всіх накладних протягом строку дії даного договору.

Ціни кожної партії визначаються у видаткових накладних, є остаточними і узгодженими сторонами відповідно до цього договору. Ціна товару включає в себе: фактичну ціну товару, податок на додану вартість (ПДВ), тару, витрати з підготовки, пакування, маркування, вантажних робіт. Ціни встановлюються у національній валюті України ( п.2.2. договору).

Покупець зобов`язаний сплатити повну ціну партії товару, встановлену в накладній протягом 21 календарного дня з дати здійснення поставки (передачі товару покупцю) (п.2.3 договору).

Поставка товару здійснюється згідно з погодженими сторонами заявками, наданими покупцем на адресу постачальника засобами електронного чи факсимільного зв`язку або іншим зручним способом, погодженим сторонами (п.3.1. договору)

Перехід ризиків та права власності на товар, узгоджено сторонами у розділі 4 договору.

Так, право власності на поставлений товар переходить від постачальника до покупця з моменту фактичної передачі товару від постачальника до покупця ( п.4.2. договору).

Ризики випадкового знищення та/або випадкового пошкодження товару переходять від постачальника до покупця з моменту фактичної передачі товару від постачальника до покупця (п. 4.3. договору).

Передача постачальником товару та приймання товару покупцем оформлюється видатковими накладними, які підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються печатками сторін ( п.4.1. договору).

Приймання-передача товару здійснюється на об`єкті покупця за наступною адресою( м. Харків, пров. Пластичний,9 (п.5.1. договору).

У відповідності до п.п.5.2,5.3,5.4 договору, приймання-передача товару за кількістю та якістю здійснюється відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді міністрів СРСР від 15.06.65 р. № П-6 (далі Інструкція П-6) та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.66 р. № П-7 (далі - Інструкція П-7) в частині, що не суперечить цьому договору; товар передається покупцю в кількості і в комплектності відповідно до накладної; приймання товару за якістю здійснюється після надходження товару на склад покупця.

З моменту передачі постачальником та прийняття покупцем товару, постачальник не несе будь-якої відповідальності за недоліки товару, якщо вони виникли після його передачі покупцеві внаслідок порушення покупцем та/або третіми особами правил користування та/чи зберігання та/чи транспортування, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили тощо (п. 5.7 договору).

Сторони узгодили, що претензії щодо кількості та якості товару можуть бути заявлені постачальнику в порядку та в строки, визначені чинним законодавством. Претензія покупця повинна містити інформацію про кількість і найменування товару, стосовно якого заявлена претензія, дату та номер договору, дату та номер заявки, дату та номер видаткової накладної, дату поставки і суть вимоги, фотозображення товару, стосовно якого заявляється претензія. Зміст і обґрунтування претензії повинно бути підтверджене документами, зазначеними в Інструкціях П-6 і П-7 (п. 6.3 договору).

Відповідно до п.10.1. договору в редакції додатковї угоди №1 від 28.12.2018 до договору поставки №10/17 від 03.01.2017 року: даний договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2019 року.

Позивачем до справи доданий електронний лист, датований 24.06.2019, направлений на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому зазначено - «кольори Р382С/Р407С. Тираж під 1 контейнер: 300-4212; 450-14040».

Як вказано в позовній заяві, з урахуванням п. 3.1. договору, позивачем було направлено заявку б/н від 16.07.2019 року з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_3, а заявку № 26 від 30.08.2019 року з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_2 на електронну адресу відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з заявкою від 16.07.2019, на підставі договору, позивачем замовлено, зокрема: гофроящик 483*75*81 мм, бурий - 14100 штук; гофроящик 317*75*81 мм, бурий - 4260 штук, гофрокартон Вал «Е». Бурий, каширований; гофроящик 265*163*492 - 2400 штук; гофроящик 265*163*340 - 710 штук; гофрокартон марки Т23.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до видаткової накладної № РН-00546 від 14.08.2019 відповідачем поставлено позивачу гофроящик 483*75*81 бур. з кашировкою (14200 шт.), гофроящик 317*75*81 бур. з кашировкою (4350 шт.) на загальну суму 141 612,00 грн. Факт поставки товару також підтверджується товарно-транспортною накладною № 268 від 14.08.2019 року. Вказані накладні підписані сторонами без жодних зауважень чи заперечень.

Товар оплачений позивачем (на підставі рахунку-фактури № СФ-00467 від 16.07.2019, договір № 10/17 від 03.01.2017), про що свідчать копії платіжних доручень № 2451 від 19.07.2019, № 2888 від 13.08.2019, № 2909 від 14.08.2019 , № 2951 від 15.08.2019.

Згідно з заявкою № 26 від 30.08.2019, на підставі договору, позивачем замовлено: гофроящик 483*75*81 мм, бурий диспен.- 14150 штук; гофроящик 317*75*81 мм, бурий диспен. - 4260 штук, гофрокартон Вал «Е». Бурий, каширований; гофроящик 265*163*492 - 2500 штук (груповой); гофроящик 265*163*340 - 710 штук (груповой); гофрокартон марки Т23.

Відповідно до видаткової накладної № РН-00649 від 19.09.2019 відповідачем поставлено позивачу гофроящик 483*75*81 бур. з кашировкою (14300 шт.), гофроящик 317*75*81 бур. з кашировкою (4315 шт.) на загальну суму 136942,20 грн. Факт поставки товару підтверджується також товарно-транспортною накладною № 311 від 19.09.2019 року. Вказані накладні підписані сторонами без жодних зауважень чи заперечень.

Товар оплачений позивачем (на підставі рахунку-фактури № СФ-000587 від 30.08.2019, договір № 10/17 від 03.01.2017), про що свідчать копії платіжних доручень № 3179 від 30.08.2019, № 3534 від 24.09.2019, № 3547 від 25.09.2019.

У позовній заяві позивач вказує, що позивач замовляв товар (гофроящики) для пакування власної продукції під особливе (нестандартне) замовлення свого клієнта (покупця - Evenplast SAS, 4 Алле де Тіроль, 43220, Ріотор, Франція). Однак, у подальшому кінцевий споживач, отримавши від позивача товар, виявив невідповідність кольорів, які погоджувалися між позивачем та його замовником (інофірмою), з тими, що нанесені на гофроящики, про що клієнт повідомив позивача листом.

22.11.2019 позивачем на адресу відповідача направлено електронне повідомлення № 000001 з проханням прибути 25.11.2019 на 10.00 для складання акту недоліків товару.

Відповідач свого представника на виклик не направив, надіславши лист вих. № 25-11/19 від 25.11.2020, яким з посиланням на умови договору поставки № 10/17 від 03.01.2017 року, зокрема, на п. 5.7. договору, зауважив, що постачальником умови договору виконані належним чином та з моменту передачі постачальником та прийняття товару покупцем, постачальник не несе будь-якої відповідальності за недоліки товару, якщо вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем та/або третіми особами правил користування та/чи зберігання та/чи транспортування, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили тощо. Враховуючи, що при отриманні товару, покупцем не було висловлено жодних претензій щодо якості та комплектності товару, НВПП «Метиз» зазначено про відповідність товару вимогам ТОВ ВФ «Полімер» та умовам договору поставки № 10/17 від 03.01.2017.

26.11.2019 представниками позивача, за участю представника ТОВ фірми "РАСТР", який діяв на підставі посвідчення № 1 від 26.11.2019, було відібрано зразки товару (гофроящик бурий каширований 483*75*81 у кількості 5 шт., гофроящик бурий каширований 317*75*81 у кількості 5 шт.), про що складений Акт № 1 про відібрання зразків для експертного дослідження, які разом із актом передано до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. заслуженого професора М.С. Бокаріуса для проведення експертного дослідження.

За проведення експертного дослідження, згідно рахунку № 2652 від 26.11.2019, позивачем здійснено оплату у сумі 15 072,00 грн.

02.12.2019 року експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. заслуженого професора М.С. Бокаріуса складено висновок № 25892, згідно з яким: "проведеним візуальним дослідженням встановлено, що кольори, нанесені на представлені на дослідження зразки гофроящиків бурих кашированих № 1-№10, не відповідають кольорам Р382С, Р407С системи Pantonе».

03.12.2019 року представниками позивача за участю представника ТОВ фірми "РАСТР", який діяв на підставі посвідчення № 2 від 03.12.2019, було складено Акт №2 про виявлені недоліки, яким зафіксовано невідповідність товару замовленню.

В Акті зазначено, що представник постачальника НВПП «Метиз» для прийняття продукції за якістю не з`явився; дата і номер телефонограми або телеграми про виклик представника відправника (виробника) № 000001 від 22.11.2019; дата і номер рахунку-фактури № 000587 від 30.08.2019; дата і номер транспортної накладної № 15 від 29.03.2017; дата і номер ТТН № 311 від 19.09.2019; пункт призначення і дата набуття продукції м. Харків, пров. Пластичний,9, 19.09.2019; час розкриття вагона, контейнера, автофургона - друга половина дня 19.09.2019 року близько 15-00 год., дата і номер комерційного акту - не складався, тощо. Вказано, що перевірка відповідності проводилася на підставі експертного висновку № 25892 від 02.12.2019, та шляхом візуального порівняння каталогу Panton formula з продукцією, що перевірялася. Встановлено невідповідність кольорів, нанесених на гофроящики кольорам Р382С та Р407С системи Panton, які погоджувалися сторонами за умовами договору № 10/17 від 03.01.2017.

Відомості про ознайомлення представника відповідача з експертним висновком, а також про запрошення представника відповідача на 03.12.2019 для складання акту про виявлені недоліки, матеріали справи не містять.

04.12.2019 року позивачем на адресу відповідача була направлена претензія (вих. № 224 від 03.12.2019 року) про повернення грошових коштів, сплачених за товар на підставі рахунку-фактури № 00587 від 30.08.2019 року у розмірі 141 612,00 грн. та на підставі рахунку фактури № 00587 від 30.08.2019 року у розмірі 136 942,20 грн.

Вартість поставленого неякісного товару позивачу відшкодована не була, що і стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

За своєю правовою природою договір № 10/17 від 03.01.2017 з урахуванням додаткової угоди № 1, є договором поставки, згідно з яким за приписами ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з приписами ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України, за якою зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У розумінні наведеної норми, яка надає визначення порушення зобов`язання, останнє може бути двох видів. По-перше, це невиконання зобов`язання, яке виникає якщо його сторони взагалі не виконують дій, що складають зміст зобов`язання (не передають річ, не виконують роботи, не надають послуги, не сплачують гроші тощо), або виконують дії, від яких вони відповідно до зобов`язання мають утримуватися. По-друге, це неналежне виконання зобов`язання, тобто порушення умов, визначених змістом зобов`язання.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, предметом договору поставки № 10/17 від 03.01.2017 є постачання (передання) покупцеві картонно-паперової продукції (товару), в обмін на зобов`язання по оплаті товару в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі.

Відповідно до п.п.1.2., 3.1. договору, найменування, розмір, кількість, загальна вартість товару, що підлягає поставці за цим договором, вказуються в видаткових накладних, які є невід`ємними частинами договору та підписуються сторонами. Поставка товару здійснюється згідно з погодженими сторонами заявками.

Колегія суддів зазначає, що а ні умовами укладеного між сторонами договору поставки, а ні заявками, сторонами не конретизувалися умови якості товару, не обумовлювалося яким чинникам має відповідати товар, що буде постачатися відповідачем позивачу на виконання договору № 10/17 від 03.01.2017.

Матеріали справи не містять і документових доказів на підтвердження того, що продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару. Крім того, договір не має положень про необхідність додаткового погодження сторонами якихось додаткових особливих відмінностей товару, у тому числі, кольорів, нанесення на товар тексту чи таке інше.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 675 Цивільного кодексу України, товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 678 Цивільного кодексу України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Як свідчать видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, товар, поставлений відповідачем позивачеві, було прийнято покупцем (позивачем) без будь-яких зауважень і в повному обсязі.

Вказуючи у позовній заяві, що товар (гофроящики) ним замовлявся для пакування власної продукції під особливе (нестандартне) замовлення свого клієнта (покупця - Evenplast SAS, 4 Алле де Тіроль, 43220, Ріотор, Франція), позивачем не надано жодного доказу на підтвердження зазначеного, а також доказів повідомлення постачальника про конкретну мету придбання товару.

Господарським судом першої інстанції грунтовно не прийнято посилання позивача на роздруківку електронного листа, датованого 24.06.2019, як на доказ узгодження сторонами кольорів Р382С та Р407С для спірних партій товару, так як з наданого електронного листа взагалі не вбачається жодних посилань на договір поставки № 10/17(та взагалі на договір), на майбутні заявки (наміри замовлення) спірних партій товару, як і не вбачається за можливе встановити, що покупцем було узгоджено з постачальником та доведено до його відома, що для майбутніх спірних партій товару істотною умовою є саме кольори товару Р382С та Р407С.

До того ж, даний лист датований 24.06.2019, тобто значно раніше заявок позивача ( від 16.07.2019 та від 30.08.2019) щодо спірного товару, які не містять узгоджень щодо кольору ( окрім бурого) та посилань на кольори каталогу Pаntonе.

При цьому, самим покупцем при прийнятті спірних партій товару не було висунуто жодних заперечень та/або претензій до якості товару, в тому числі щодо його кольору.

Разом з цим, у позові позивач наполягає на невідповідності кольору отриманого ним товару, який на його думку відноситься до прихованих недоліків якості товару, які неможливо було встановити при прийманні товару.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем зазначеного та про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Так, умовами п. 5.2 договору, сторони погодили, що приймання-передача товару за кількістю та якістю здійснюється відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді міністрів СРСР від 15.06.1965 р. № П-6 та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 р. № П-7 в частині, що не суперечить цьому договору.

Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 затверджено "Інструкцію про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення товарів народного споживання за якістю" (П-7), яка застосовується у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, основними та особливими умовами поставки або іншими обов`язковими для сторін правилами не встановлено інший порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю і комплектністю, а також тари під продукцією чи товарами.

Згідно з п. 6. Інструкції П-7, приймання продукції за якістю і комплектністю проводиться на складі одержувача в такі строки, при міжміських поставках - не пізніше 20 днів, при міській поставці - не пізніше 10 днів після видачі продукції органом транспорту чи надходження її на склад одержувача.

Одночасно з прийманням продукції за якістю здійснюється перевірка комплектності продукції, а також пакування, маркування вимогам стандартів, технічних умов, Особових умов, інших обов`язкових для сторін правил або договору, кресленням, зразкам (еталонам)(п.11 Інструкції П-7).

Приймання продукції за якістю та комплектністю здійснюється у точній відповідності стандартам, технічним умовам, основним умовам поставки, іншим обов`язковим для сторін правилам, а також за супровідними документами, які посвідчують якість і комплектність продукції, яка поставляється (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення про якість, рахунок - фактура, специфікація тощо). Відсутність вказаних супровідних документів не припиняє приймання продукції. В цьому випадку складається акт про фактичну якість і комплектність продукції, яка надійшла (в акті вказується які документи відсутні) (п.14 Інструкції) .

Вибіркова (часткова) перевірка якості продукції з розповсюдженням результатів перевірки якості будь-якої частини продукції на всю партію можлива у випадках, якщо це передбачено стандартами, технічними умовами, особливими умовами поставки, іншими обов`язковими правилами або договором (п.15 Інструкції П-7).

При виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, що надійшла, тари або упаковки вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, зразкам (еталонам) договору або даним, зазначеним у маркуванні і супровідних документах, що засвідчують якість продукції (п.14 цієї Інструкції), одержувач призупиняє подальшу прийомку продукції і складає акт, в якому вказує кількість оглянутої продукції і характер виявлених при прийманні дефектів. Одержувач зобов`язаний забезпечити зберігання продукції неналежної якості або некомплектної продукції в умовах, що запобігають погіршення її якості і змішання з іншого однорідної продукцією. Одержувач також зобов`язаний викликати для участі в продовженні приймання продукції і складання двостороннього акта представника іногороднього виготовлювача (відправника), якщо це передбачено в Основних і Особливих умовах поставки, інших обов`язкових правилах або договорі. При поставці в межах одного міста виклик представника виробника (відправника) та його участь в перевірці якості та комплектності продукції є обов`язковими (п. 16. Інструкції П-7).

У повідомленні про виклик, направленому виробнику (відправнику), має бути зазначено: найменування продукції, дата і номер рахунку-фактури або номер транспортного документа, якщо до моменту виклику рахунок не отримано; основні недоліки, виявлені в продукції; час, на який призначено приймання продукції за якістю або комплектністю (в межах встановленого для приймання терміну); кількість продукції неналежної якості або некомплектної продукції ( п.17 Інструкції П-7).

Повідомлення про виклик представника виготовлювача (відправника) повинно бути направлено (передано) йому по телеграфу (телефону) не пізніше 24 годин, якщо інші терміни не встановлені Основними і Особливими умовами поставки, іншими обов`язковими для сторін правилами чи договором (п. 18. Інструкції).

Відповідно до п. 29. Інструкції П-7 за результатами приймання продукції за якістю і комплектністю за участю представників, зазначених в п.п. 19 і 20 цієї Інструкції, складається акт про фактичну якість і комплектність отриманої продукції.

Відповідно до п. 9. Інструкції П-7 акт про приховані недоліки продукції повинен бути складений протягом 5 днів після виявлення недоліків, однак не пізніше чотирьох місяців з дня надходження продукції на склад одержувача, яким виявлені приховані недоліки, якщо інші терміни не встановлені обов`язковими для сторін правилами. Прихованими недоліками визнаються такі недоліки, які не могли бути виявлені при звичайній для даного виду продукції перевірці і виявлені лише в процесі обробки, підготовки до монтажу, в процесі монтажу, випробування, використання і зберігання продукції.

Акт про приховані недоліки, виявлені в продукції, складається в порядку, передбаченому цією Інструкцією якщо інше не передбачено Основними і Особливими умовами поставки, іншими обов`язковими правилами і договором (п. 33. Інструкції).

Претензія, що випливає з поставки продукції, невідповідної за якістю, комплектністю, тарі, упаковці та маркуванню, стандартам, технічним умовам, кресленням, рецептурами, зразкам (еталонам), пред`являється одержувачем (покупцем) виробнику (відправнику, постачальнику) у встановлений термін ( п.40 Інструкції).

Матеріали розглядуваної справи не містять доказів приймання позивачем отриманого товару за якістю та комплектністю в момент прийняття означених партій товару та впродовж строків, установлених в Інструкції П-7.

Посилання скаржника в обґрунтування своїх доводів на Акт виявлених недоліків товару від 03.12.2019 судом оцінюється критично, враховуючи невідповідність даного акту вимогам Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості № П-7, зокрема, щодо строку складання акту, повідомлення постачальника продукції, складання акту за відсутності постачальника, підписання акту та додатків до акту, тощо.

Так, матеріалами справи підтверджено, що звернення позивача до відповідача щодо якості товару відбулося більш ніж через два місяці з дати отримання позивачем другої партії товару, та більш ніж через три місяці після отримання позивачем першої партії товару та після його продажу своєму контрагенту, на підставі іншого договору.

При цьому, відомості про можливі недоліки товару отримані позивачем з листа (без зазначення дати) контрагента позивача, якому було поставлено товар, про що свідчить доповідна записка від 31.10.2019 менеджера відділу ЗЕД на адресу директора ТОВ ВФ «Полімер».

12.11.2019 працівниками позивача, за результатами вибіркової перевірки товару, складений акт № 1 про виявлені недоліки товару, в якому зазначено, що товар перевірявся шляхом візуального порівняння каталогу Pantonе formula guide solid coated, з продукцією, що перевірялася.

Зазначене спростовує зауваження апелянта про неможливість перевірки товару шляхом візуального огляду та порівняння з каталогом під час отримання товару від постачальника. Про можливість перевірки відповідності товару шляхом візуального огляду та порівняння з каталогом свідчить і висновок експерта.

Враховуючи зазначене, позивачем не обґрунтовано у позові та в подальшому, які саме чинники вплинули на ту обставину, що при прийнятті товару ним як покупцем, який достеменно був обізнаний про необхідні йому якості товару, зокрема щодо кольору товару (які не були обумовлені сторонами а ні в договорі а ні в заявках), не було висунуто жодних зауважень щодо якості товару та він був прийнятий у постачальника без будь-яких претензій.

22.11.2019, шляхом направлення електронного повідомлення №000001, представник відповідача запрошувався прибути 25.11.2019 для складання акту про недоліки. Втім, 25.11.2019 року такий акт не складався.

26.11.2019 представниками позивача за участю представника ТОВ фірми "РАСТР" складений Акт № 1 про відібрання зразків для експертного дослідження.

03.12.2019 представниками позивача за участю представника ТОВ фірми "РАСТР", було складено Акт №2 про виявлені недоліки.

Відомості про запрошення представника постачальника на 03.12.2019 для складання акту про недоліки матеріали справи не містять.

Посилання в акті № 2 від 03.12.2019 на виклик представника постачальника № 000001 від 22.11.2019 є неправомірним, оскільки зазначеним електронним документом представник викликався на 25.11.2019.

При цьому, судова колегія зауважує, що всі надані позивачем акти складалися щодо товару, отриманого позивачем на підставі заявки від 30.08.2019, видаткової накладної від 19.09.2019 та товарно-транспортної накладної від 19.09.2019 ( тобто по другій партії товару).

Доказів складання будь-якого акту щодо товару, отриманого позивачем за заявкою від 16.07.2019, видатковою накладною РН-00546 від 14.08.2019, товарно-транспортною накладною від 14.08.2019, матеріали справи не містять.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про не доведення позивачем належними та достатніми доказами невиконання відповідачем зобов`язань за договором поставки № 10/17 від 03.01.2017 та факту поставки неякісного товару за видатковими накладними № РН-00546 від 14.08.2019, № РН-00649 від 19.09.2019, що стало підставою для відмови позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат та стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1312 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст.16 Господарського процесуального кодексу України.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених Законом (ч. 2 ст.16 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (стаття 30 зазначеного Закону).

Відповідно до ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 129 ГПК України).

Так, 14.01.2020 року між Науково-виробничим приватним підприємством «Метиз» (замовником) і адвокатським об`єднанням "Юдирична фірма Фелікс" (виконавцем) укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого замовник в порядку та на умовах, визначених цим договором доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надати замовникові юридичні послуги в обсязі та на умовах, визначених цим договором, а замовник зобов`язується своєчасно оплатити вартість послуг у розмірі, визначеному договором, та відшкодувати понесені замовником витрати, пов`язані з наданням послуг (п. 1.1 договору)

Виконавець доручає здійснення дій з виконання цього договору адвокату/адвокатам Адвокатського об`єднання «Юридична фірма ФЕЛІКС», який/які діятиме/діятимуть на підставі ордеру/ордерів (п.1.2. договору).

Пунктом 1.3. договору, встановлено, що юридичні послуги за цим договором полягають у наданні правової допомоги в тому числі, але не виключно: консультацій, підготовці документів, звернень, скарг, адвокатських запитів, позовів, інших процесуальних документів та представництва інтересів замовника в судах всіх юрисдикцій та всіх інстанцій (надалі за текстом-суди), в тому числі господарських, адміністративних судах, судах загальної юрисдикції, третейських судах, Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті Україні, Верховному Суді, Конституційному суді України у всіх категоріях справ, що розглядаються цими судами у зв`язку з правовідносинами, що виникли між замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Полімер» () на підставі договору поставки №10/17 від 03.01.2017 року.

Відповідно до п. 1.6 договору, сторони домовились, що послуги за цим договором вважаються наданими з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акту здачі-приймання наданих послуг.

За умовами п.4.1. договору, вартість послуг виконавця за договором складає 50 000,00 грн., ПДВ не передбачено. Замовник здійснює оплату послуг шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок виконавця наступним чином:

-першу частину у розмірі 20 000,00 грн. замовник повинен виплатити виконавцю упродовж трьох календарних днів від дати підписання цього договору;

-другу частину у розмірі 15 000,00 грн. замовник повинен виплатити виконавцю після відкриття апеляційного провадження упродовж трьох календарних днів від дати виставлення рахунку (у разі підготовки апеляційної скарги або відзиву на апеляційну скаргу);

-третю частину у розмірі 15 000,00 грн. замовник повинен виплатити виконавцю після відкриття касаційного провадження упродовж трьох календарних днів від дати виставлення рахунку (у разі підготовки касаційної скарги або відзиву на касаційну скаргу).

Факт надання юридичних послуг, що є предметом цього договору, підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг. Послуги надаються за ті етапи, до виконання яких виконавець вже приступив. (п.4.3. договору).

До матеріалів справи, при розгляді прави судом першої інстанції, відповідачем надано акт здачі-приймання наданих послуг від 13.03.2020 за договором про надання правової допомоги від 14.01.2020, відповідно до якого адвокат виконавця передав, а замовник прийняв такі послуги:

- 4000,00 грн - надання консультації щодо можливості стягнення коштів та збитків за наданими Клієнтом документами: оцінка правових підстав позову, перспектив стягнення, отримання інформації щодо майнового стану боржника, правовий аналіз наданих Клієнтом документів, визначення стратегії поведінки в судовому процесі;

- 4500,00 грн - підготовка відзиву на позовну заяву про стягнення коштів та збитків до господарського суду Харківської області та Позивачу. Підготовка додатків до відзиву на позовну заяву про стягнення коштів та збитків: доказів на підтвердження повноважень підписанта відзиву на позовну заяву та доказів надсилання копії відзиву на позовну заяву позивачу у справі № 922/140/20;

- 3500,00 грн - підготовка заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву про стягнення коштів та збитків (в порядку статті 167 Господарського процесуального кодексу України) до господарського суду Харківської області та позивачу; надсилання копії заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву про стягнення коштів та збитків; - 300,00 грн - поштове відправлення відзиву на позовну заяву; - 200,00 грн - отримання інформації щодо надходження відправлень; - 500,00 грн - отримання інформації щодо руху справи; - 5000,00 грн - участь представника позивача при розгляді справи №922/140/20 у Господарському суді Харківської області; - 2000,00 грн - підготовка процесуальних документів (заяв/клопотань) щодо зменшення витрат на правничу допомогу, розподіл витрат, які відповідач поніс у зв`язку з розглядом справи № 922/140/20.

Загальна вартість наданих послуг складає 20000,00 грн.

На підтвердження фактичного понесення таких витрат до матеріалів справи подано заключну банківську виписку по рахунку відповідача за період з 22.01.2020 по 22.01.2020, про сплату зазначеної суми.

Оцінивши в сукупності надані відповідачем докази, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 статті 126 ГПК України).

При визначенні суми відшкодування адвокатських витрат, суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні ЄСПЛ "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує правову позицію, висловлену Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, згідно з якою загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

З урахуванням наведеного, вірним є висновок суду першої інстанції, що витрати на отримання інформації щодо надходження відправлень у сумі 200,00 грн, витрати на отримання інформації щодо руху справи у сумі 500,00 грн. та підготовка процесуальних документів (заяв/клопотань) щодо зменшення витрат на правничу допомогу, розподіл витрат, які відповідач поніс у зв`язку з розглядом справи № 922/140/20 у сумі 2000,00 грн, не є обов`язковими, а відтак не можуть відноситись до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в розумінні ст. 123 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги принцип співмірності розміру витрат на оплату адвоката із складністю справи та фактично виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про об`єктивність та підтвердженість витрат відповідача на професійну правничу допомогу у сумі 17300,00 грн.

Щодо витрат відповідача, пов`язаних з розглядом апеляційної скарги.

До матеріалів справи надано акт здачі-приймання наданих послуг від 29.09.2020 за договором про надання правової допомоги від 14.01.2020, відповідно до якого адвокат виконавця передав, а замовник прийняв такі послуги:

- 4000,00 грн - надання консультації щодо правового аналізу наданих клієнтом документів, зокрема апеляційної скарги на рішення господарського суду Харківської області від 05.08.2020 року у справі №922/140/20, визначення стратегії поведінки в судовому процесі (апеляційна інстанція);

- 5500,00 грн - підготовка відзиву на апеляційну скаргу позивача на рішення господарського суду Харківської області від 05.08.2020 року у справі №922/140/20 за позовом про стягнення коштів та збитків до Східного апеляційного господарського суду та позивачу. Підготовка додатків до відзиву на апеляційну скаргу позивача на рішення господарського суду Харківської області від 05.08.2020 року у справі №922/140/20 за позовом про стягнення коштів та збитків до Східного апеляційного господарського суду та позивачу;

- поштове відправлення відзиву на апеляційну скаргу позивача на рішення господарського суду Харківської області від 05.08.2020 у справі № 922/140/20, а саме:

- 69,00 грн. - поштові витрати; - 231,00 грн. - послуги з оформлення та відправки;

- 200,00 грн. - моніторинг офіційного сайту Укрпошта щодо відстеження поштових відправлень;

- 500,00 грн. - моніторинг офіційного сайту court.gov.ua, роздруківка інформації про рух справи та ухвал;

- 4500,00 грн. - участь представника позивача при розгляді справи №922/140/20 у Східному апеляційному господарському суді.

Загальна вартість наданих послуг складає 15 000,00 грн.

На підтвердження фактичного понесення таких витрат до матеріалів справи подано заключну банківську виписку по рахунку відповідача за період з 29.09.2020 по 29.09.2020, про сплату зазначеної суми.

Разом з цим, судовою колегією встановлено, що відзив на апеляційну скаргу не містить додатків (окрім доказів його надсилання), отже витрати відповідача щодо підготовки відзиву на апеляційну скаргу та додатків до відзиву підлягають задоволенню у сумі 4500,00 грн., а не 5500,00 грн., як зазначено в акті здачі-приймання наданих послуг від 29.09.2020 року.

Щодо поштових витрат на відправлення відзиву на апеляційну скаргу, то у матеріалах справи наявний фіскальний чек відділення поштового зв`язку ПАТ «Укрпошта» від 30.09.2020, згідно з яким зазначена сума становить 23,00 грн., витрати у сумі 46,00грн. та 231,00 грн. не підтверджені документово.

Слід зауважити, що витрати на моніторинг офіційного сайту Укрпошта щодо відстеження поштових відправлень у сумі 200,00 грн., витрати на моніторинг сайту court.gov.ua, роздруківка інформації про рух справи та ухвал у сумі 500,00 грн. не є обов`язковими (ухвали суду надсилалися судом на адреси учасників), а відтак не можуть відноситись до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в розумінні ст. 123 Господарського процесуального кодексу України.

Беручи до уваги викладене та зважаючи на зазначені вище положення законодавства, з урахуванням клопотання позивача про зменшення розміру правничих витрат, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, судова колегія вважає об`єктивними та підтвердженими витрати відповідача на професійну правничу допомогу у сумі 13023,00 грн.

У задоволенні вимог науково-виробничого приватного підприємства "Метиз" про стягнення 1977,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (Заява N4909/04) вказано, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 (Заява N4241/03) Європейським Судом зазначено, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З огляду на наведене, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані та не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Твердження заявника апеляційної скарги про неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду Харківської області від 05.08.2020 року у справі №922/140/20.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд рішення господарського суду Харківської області від 05.08.2020 року у справі №922/140/20 покладаються на заявника.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Полімер", м. Харків на рішення господарського суду Харківської області від 05.08.2020 року у справі №922/140/20 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 05.08.2020 року (повне рішення складено 17.08.2020) у справі №922/140/20 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Полімер", м. Харків (код 32335155) на користь Науково-виробничого приватного підприємства "Метиз", м. Харків (код 32339144) 13023,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні вимог Науково-виробничого приватного підприємства "Метиз" про стягнення 1977,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Доручити Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.11.2020

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.С. Хачатрян