СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2020 р. Справа № 922/5723/14

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді:Зубченко І.В. (доповідач), Пушай В.І., Чернота Л.Ф.
при секретарі судового засідання: Мартинчук М.В.
за участю представників:
від позивача (стягувача):Корнієнко В.О., довіреність №67 від 01.09.2020р.
від відповідача (боржника): Карапетян А.Р., свідоцтво серія ДН №4668 від 30.01.2019р., ордер серія АХ №1020153
від третьої особи:не з`явився
приватний виконавець:не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРТ", м.Харків (вх.№2469 Х/3 від 24.09.2020р.)
на ухвалу господарського суду Харківської області
постановлену08.09.2020р. (повний текст складено та підписано 10.09.2020р. у м.Харкові)
за скаргоюТовариства з обмеженою відповідальністю "ФАРТ", м.Харків
на дії Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка Володимира Володимировича, м.Харків
у справі№922/5723/14 (головуючий суддя Калініченко Н.В., судді Чистякова І.О., Жигалкін І.П.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Східно - Український Банк "Грант", м.Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРТ", м.Харків
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Фізичної особи - підприємця Оганесяна Армаіса Вартікесовича, м.Харків

простягнення 3.871.588,38 доларів США
В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.12.2015р. (повний текст складено та підписано 29.12.2015р.) у справі №922/5723/14 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Східно - Український Банк "Грант", м.Харків, задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фарт", м.Харків, на користь Публічного акціонерного товариства "Східно - Український Банк "Грант", м.Харків, основну суму кредиту в розмірі 2.265.000,00 доларів США, відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 1.126.458,33 доларів США, пеню за прострочення сплати кредиту та відсотків у розмірі 480.130,05 доларів США та судовий збір у сумі 74.907,00грн.

На виконання названого рішення 12.01.2016р. видано відповідний наказ.

28.08.2020р. на адресу господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фарт" надійшла скарга на дії приватного виконавця, за змістом якої скаржник (боржник) просить:

- зупинити дію постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. про відкриття виконавчого провадження №62826099 до розгляду цієї скарги;

- визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. протиправними та скасувати постанови, прийняті у рамках виконавчого провадження №62826099: постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.08.2020р.; постанову про арешт коштів боржника від 14.08.2020р.; постанову про арешт майна боржника від 14.08.2020р.; постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 14.08.2020р.; постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 14.08.2020р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.09.2020р. (повний текст складено та підписано 10.09.2020р.) у справі №922/5723/14 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Фарт" у задоволенні скарги на дії приватного виконавця.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАРТ" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно резолютивної частини якої просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду від 08.09.2020р. (повний текст складено та підписано 10.09.2020р.) у справі №922/5723/14 та ухвалити нове рішення, яким скаргу боржника на дії приватного виконавця задовольнити.

На переконання апелянта, оскаржувана ухвала є незаконною, ґрунтується на припущеннях судової колегії та підлягає скасуванню з огляду на сукупність наступних обставин:

- не дивлячись на клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРТ" про ознайомлення із документами (заявою про примусове виконання рішення суду та повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання), останні, із порушенням принципу рівності та змагальності сторін, долучені до матеріалів справи та покладені в основу висновків суду;

- позиція суду першої інстанції про те, що виконавчий документ був пред`явлений до виконання 22.01.2020р. до Московського відділу Державної виконавчої служби у м.Харкові, чим переривався строк пред`явлення виконавчого документу до виконання, не відповідає фактичним обставинам справи (відображеним у листі Московського відділу Державної виконавчої служби у м.Харкові №115085 від 10.09.2020р.) і нормам діючого законодавства;

- пред`явлення банком наказу до канцелярії Московського відділу Державної виконавчої служби у м.Харкові не може вважатися пред`явленням виконавчого документу до виконання у встановленому законодавством порядку, оскільки здійснене з порушенням приписів п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження»;

- безпідставним є самостійне формування судом доказів (за наслідками моніторингу виконавчого документу за результатами пошуку виконавчих проваджень в Автоматизованій системі виконавчих проваджень), долучення їх до матеріалів справи та не повідомлення про це сторін. Зазначені документи сформовані 08.09.2020р. об 11:29год., судове засідання було призначене на 12:00год., що свідчить про упередженість судової колегії та порушення принципів господарського судочинства;

- суд першої інстанції зазначає, що під час судового засідання приватний виконавець підтвердив факт відкриття виконавчого провадження саме щодо залишку заборгованості боржника, проте серед засобів доказування відсутній такий засіб як твердження приватного виконавця. У свою чергу, боржником надано копію постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, з тексту якої вбачається, що стягнення відбувається у повному обсязі;

- місцевим господарським судом не досліджено доказів на підтвердження відсутності у Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРТ" невиконаних зобов`язань перед банком. Так, надані суду довідки голови правління підприємства позивача підтверджують відсутність заборгованості як самого позичальника, так і поручителя.

Для розгляду справи згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2020р. сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (доповідач) Зубченко І.В., судді Білецька А.М., Радіонова О.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.09.2020р. вищевказану апеляційну скаргу залишено без руху з метою усунення скаржником допущених при її поданні недоліків.

Після надходження від скаржника листа на виконання вимог ухвали суду від 29.09.2020р., у зв`язку зі знаходженням у відпустці судді - члена колегії Білецької А.М., на підставі розпорядження керівника апарату суду від 07.10.2020р., згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя (доповідач) Зубченко І.В., судді Радіонова О.О., Чернота Л.Ф.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.10.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРТ" на ухвалу господарського суду Харківської області від 08.09.2020р. (повний текст складено та підписано 10.09.2020р.) у справі №922/5723/14 та зобов`язано інших учасників справи у строк до 22.10.2020р. включно надати до суду відзиви на апеляційну скаргу.

Через канцелярію суду апеляційної інстанції 21.10.2020р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документа; у межах визначеного судом строку) від Акціонерного товариства "Східно - Український Банк "Грант" надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно резолютивної частини якого стягувач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу - без змін. За коротким змістом відзиву позивач наголошує, що жоден довод апеляційної скарги не спростовує висновків місцевого господарського суду, на підставі яких постановлена оскаржувана ухвала, та не доводить порушення судом норм матеріального та процесуального права. Навпаки, доводи скаржника суперечать нормам чинного законодавства та фактичним обставинам справи.

На поштову адресу Східного апеляційного господарського суду 23.10.2020р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документа) від приватного виконавця надійшов відзив на апеляційну скаргу, який був направлений на адресу суду 22.10.2020р. (згідно поштового штемпеля, наявного на конверті, в якому надійшов документ; у межах визначеного судом строку). Проте зазначений документ не містить підпису уповноваженої особи, що підтверджується актом відділу документального забезпечення та контролю Східного апеляційного господарського суду №922/5723/14 від 23.10.2020р.

У зв`язку з перебуванням на навчанні судді - члена колегії Радіонової О.О., на підставі розпорядження керівника апарату суду від 26.10.2020р., згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя (доповідач) Зубченко І.В., судді Пушай В.І., Чернота Л.Ф.

Фізична особа - підприємець Оганесян Армаіс Вартікесович своїм правом, наданим ст.263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Після проведення підготовчих дій в порядку ст.267 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 26.10.2020р. призначив справу №922/5723/14 до розгляду на 04.11.2020р.

29.10.2020р. через канцелярію суду від приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка В.В. надійшла заява про усунення недоліків відзиву на апеляційну скаргу. Враховуючи перше звернення приватного виконавця до Східного апеляційного господарського суду з відзивом на апеляційну скаргу в межах визначеного судом строку, швидке усунення недоліків відзиву (відсутності підпису приватного виконавця на документі), судова колегія враховує зазначений відзив при розгляді справи. Згідно резолютивної частини відзиву приватний виконавець просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу - без змін. При цьому, за коротким змістом відзиву зазначено, що строк, передбачений для пред`явлення виконавчого документу до виконання, не був пропущений, у матеріалах виконавчого провадження не міститься доказів на підтвердження факту виконання боржником рішення суду, а отже дії приватного виконавця відповідають нормам процесуального та матеріального права, вчинені відповідно до вимог чинного законодавства і відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

У судовому засіданні 04.11.2020р. приватний виконавець та представник позивача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечили, просили оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Третя особа про причини неявки уповноваженого представника суд завчасно не повідомила. Через канцелярію Східного апеляційного господарського суду 03.11.2020р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документа) від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 04.11.2020р., на іншу дату, у зв`язку з неможливістю прибуття уповноваженого представника у судове засідання.

Керуючись приписами ч.2 ст.216 ГПК України, задовольняючи клопотання відповідача, з метою реалізації права учасників справи на участь у судовому засіданні та для повного і всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про оголошення перерви до 18.11.2020р.

У судовому засіданні 18.11.2020р. представник відповідача (боржника) підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені. Представник позивача (стягувача) проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив з мотивів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу. Приватний виконавець та третя особа у судове засідання не з`явились, при причини неявки суд завчасно не повідомили. Про дату, час та місце проведення судового засідання у справі повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточних, зокрема, "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004р. та інші).

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників учасників справи судом обов`язковою не визнавалась, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням приписів ст.120, ст.202, ст.270, ч.2 ст.273 ГПК України, визнала за можливе розглянути справу за відсутністю приватного виконавця Попляка В.В. та Фізичної особи - підприємця Оганесяна Армаіса Вартікесовича за наявними матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до статті 269 ГПК України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ст.ст.222, 223 ГПК України та п.17.7 Перехідних положень ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації, складено протокол.

У судовому засіданні 18.11.2020р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзиви на неї, заслухавши пояснення приватного виконавця і представника позивача у судовому засіданні 04.11.2020р. та пояснення представників позивача і відповідача у судовому засіданні 18.11.2020р., перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами ч.ч.1, 3 ст.327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Статтею 339 ГПК України унормовано, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Питання, пов`язані з примусовим виконанням судових рішень і рішень інших органів, врегульовано Законом України "Про виконавче провадження". Названий Закон є спеціальним законом, яким державний та приватний виконавці керуються при примусовому виконанні рішень суду та інших органів (посадових осіб).

05.10.2016р. набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" у редакції Закону України №1404-VIII від 02.06.2016р. (далі - Закон №1404). У свою чергу, 05.10.2016р. Закон України "Про виконавче провадження" у попередній редакції №606-ХІV від 21.04.1999р. (далі - Закон №606) втратив свою чинність.

Відповідно до пункту 7 Розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1404-VІІІ, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Отже, до спірних правовідносин підлягає застосуванню як Закон України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999р. (до 05.10.2016р.), так і Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016р. (після 05.10.2016р).

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній станом на дату ухвалення постанови) унормовано, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній станом на дату ухвалення постанови) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Як убачається з матеріалів справи, 12.01.2016р. у справі №922/5723/14 виданий наказ господарського суду Харківської області зі строком виконання до 13.01.2017р.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на дату винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.03.2016р.) державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

10.03.2016р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденко В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50402325 з виконання наказу господарського суду Харківської області від 12.01.2016р. у справі №922/5723/14.

27.02.2017р., на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа без виконання та керуючись п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденко В.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа (наказу господарського суду Харківської області №922/5723/14 від 12.01.2016р.) стягувачу у виконавчому провадженні №50402325. У названій постанові, разом з іншим, зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання у строк до 27.02.2020р.

Як зазначалося вище за текстом постанови, 05.10.2016р. набрав чинності Закон №1404-VIII від 02.06.2016р., відповідно до ч.1 ст.12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою не позбавляє останнього права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом встановлених законом строків. Тобто, як вірно встановлено господарським судом Харківської області, строк пред`явлення виконавчого документу (у розглядуваному випадку наказу господарського суду Харківської області №922/5723/14 від 12.01.2016р.) до виконання був перерваний пред`явленням такого виконавчого документа до виконання і виконавчий документ міг бути повторно пред`явлений до виконання у строк до 27.02.2020р.

Як встановлено судом першої інстанції, 22.01.2020р. стягувач звернувся до Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) з заявою №228/05-1 від 22.01.2020р. про примусове виконання рішення суду - прийняття до виконання наказу №922/5723/14 від 12.01.2016р.

За твердженнями апелянта, лист Московського відділу Державної виконавчої служби у м.Харкові №115085 від 10.09.2020р. спростовує твердження стягувача про пред`явлення виконавчого документу до виконання 22.01.2020р. Разом з тим, за висновками судової колегії, вказаний лист жодним чином не спростовує факт пред`явлення саме 22.01.2020р. стягувачем до виконання виконавчого документа, виданого 12.01.2016р. господарським судом Харківської області, а лише констатує факт реєстрації 06.08.2020р. в Автоматизованій системі виконавчих проваджень ВП №62757088. Названий лист не містить жодної інформації про пред`явлення або непред`явлення 22.01.2020р. стягувачем до виконання у Московський відділ Державної виконавчої служби у м.Харкові наказу №922/5723/14. У свою чергу, факт пред`явлення наказу до виконання саме 22.01.2020р. підтверджується відбитком штампу Московського відділу Державної виконавчої служби у м.Харкові з відміткою «Получено 22 янв 2020», проставленим на заяві Акціонерного товариства "Східно - Український Банк "Грант" (вих.№228/05-1 від 22.01.2020р.).

06.08.2020р. Акціонерному товариству "Східно - Український Банк "Грант" видано повідомлення старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Бабенко К.О. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.10 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" (у зв`язку з пред`явленням виконавчого документу не за місцем виконання або не за підвідомчістю).

Зазначаючи в апеляційні скарзі про те, що пред`явлення банком наказу до канцелярії Московського відділу Державної виконавчої служби у м.Харкові не може вважатися пред`явленням виконавчого документу до виконання у встановленому законодавством порядку, апелянт допускає довільне тлумачення поняття «пред`явлення виконавчого документа до виконання». Так, на підставі аналізу положень Закону України «Про виконавче провадження» можна дійти висновку, що під терміном «пред`явлення виконавчого документа до виконання» розуміється подання виконавчого документу до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, після чого виконавцем приймається відповідне рішення згідно норм діючого законодавства.

При цьому місцевий господарський суд доречно зауважив, що фактично державною виконавчою службою допущено істотне порушення строків повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання, визначених частиною 4 статті 4 Закону (протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення).

У контексті приписів ч.4 ст.12 Закону №1404 строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Тобто, з моменту пред`явлення 22.01.2020р. виконавчого документа до виконання до Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові до отримання 06.08.2020р. повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання строк пред`явлення виконавчого документу до виконання був перерваний.

При цьому після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання. Отже, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання має новий обрахунок з 07.08.2020р. (наступний день після отримання повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.10 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження") упродовж трьох років із зазначеної дати. За таких обставин правомірним є висновок місцевого господарського суду про те, що строк пред`явлення наказу №922/5723/14 від 12.01.2016р. до виконання не сплив і, відповідно, право на примусове виконання вказаного виконавчого документу заявником (стягувачем) не втрачено.

Отже, господарський суд Харківської області дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати дії приватного виконавця Попляк В.В. при відкритті ВП №62826099 за постановою від 14.08.2020р. протиправними та, як наслідок, про відсутність підстав для скасування названої постанови приватного виконавця.

Переглядаючи ухвалу місцевого господарського суду в частині відмови у скасуванні постанов приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. про арешт коштів боржника від 14.08.2020р., про арешт майна боржника від 14.08.2020р., про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 14.08.2020р. та про стягнення з боржника основної винагороди від 14.08.2020р., Східний апеляційний господарський суд враховує наступне.

Відповідно до ч.5 ст.52 Закону України "Про виконавче провадження", у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

За приписами ч.ч.2, 4 ст.13 Закону арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Статтею 56 Закону унормовано, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Як зазначалося вище за текстом постанови, станом на момент пред`явлення стягувачем наказу №922/5723/14 від 12.01.2016р. до виконання до приватного виконавця строк пред`явлення названого виконавчого документу до виконання не сплинув. У зв`язку з цим, при накладенні арешту на майно та кошти боржника приватний виконавець діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законом №1404, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для скасування постанов від 14.08.2020р. про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника.

Як встановлено місцевим господарським судом, станом на момент винесення оскаржуваної ухвали наказ господарського суду Харківської області від 12.01.2016р. не виконаний в повному обсязі. Залишок суми, що підлягає стягненню, складає 1.606.588,38 доларів США, з яких 1.126.458,33 доларів США - відсотки за користування кредитними коштами, 480.130,05 доларів США - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків. Погашеними є основна сума кредиту - 2.265.00,00 доларів США, а також 74.907,00грн. судового збору.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги боржник, разом з іншим, наголошує, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначає, що під час судового засідання приватний виконавець підтвердив факт відкриття виконавчого провадження саме щодо залишку заборгованості боржника, проте, за твердженнями апелянта, серед засобів доказування відсутній такий засіб як твердження приватного виконавця. Відповідач наголошує, що ним надано копію постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, з тексту якої вбачається, що стягнення відбувається у повному обсязі.

Однак, як встановлено судовою колегією, зі змісту постанови приватного виконавця від 14.08.2020р. про арешт майна боржника вбачається, що приватним виконавцем арешт на майно боржника накладено виключно на суму залишку, що підлягає стягненню.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги боржник також зауважив, що місцевим господарським судом не досліджено докази на підтвердження відсутності у Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРТ" невиконаних зобов`язань перед банком, а саме довідок, які підтверджують відсутність заборгованості як самого позичальника, так і поручителя. Разом з тим, за висновками суду апеляційної інстанції, довідки Акціонерного товариства "Східно - Український Банк "Грант" №1103/14-1-01 від 11.04.2017р. та №1339/14-1-01 від 18.05.2017р. підтверджують лише факт відсутності заборгованості поручителя та позичальника перед банком саме за кредитами (діючими кредитними договорами) станом на дату видачі таких довідок, а не заборгованості, стягнутої за рішенням суду у справі №922/5723/14.

Отже, враховуючи спрямованість дій приватного виконавця на повне виконання судового рішення, яке набрало законної сили, з метою захисту та реалізації прав стягувача, а також те, що ці дії було вчинено приватним виконавцем з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження", Східний апеляційний господарський суд не вбачає правових підстав для скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 14.08.2020р. та про стягнення з боржника основної винагороди від 14.08.2020р.

В якості підстав для скасування ухвали місцевого господарського суду відповідачем, разом з іншим, зазначено, що безпідставним є самостійне формування судом першої інстанції доказів (за наслідками моніторингу виконавчого документу за результатами пошуку виконавчих проваджень в Автоматизованій системі виконавчих проваджень), долучення їх до матеріалів справи та не повідомлення про це сторін. Апелянт наголошує, що зазначені документи сформовані 08.09.2020р. об 11:29год., судове засідання було призначене на 12:00год., що, на переконання скаржника, свідчить про упередженість судової колегії та порушення принципів господарського судочинства. Проте, Східний апеляційний господарський суд вважає, що дії місцевого господарського суду щодо моніторингу виконавчого документу за результатами пошуку виконавчих проваджень в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, доступ до якої є відкритим, не порушують норм процесуального права та не свідчать про упередженість судової колегії, а навпаки доводять виконання судом вимог процесуального законодавства щодо повного та всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності.

Безпідставними також є посилання апелянта на те, що, не дивлячись на клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРТ" про ознайомлення із документами (заявою про примусове виконання рішення суду від 22.01.2020р. та повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 06.08.2020р.), останні, із порушенням принципу рівності та змагальності сторін, долучені місцевим господарським судом до матеріалів справи та покладені в основу висновків.

Так, колегія суддів зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, саме по собі посилання представника скаржника (боржника) на необхідність ознайомлення із документами, які мають відношення до виконавчого провадження, не має безумовним наслідком відкладення розгляду скарги. Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАРТ", будучи учасником виконавчого провадження, на якого розповсюджується дія Закону України "Про виконавче провадження", у контексті приписів статті 19 названого Закону мало право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, тобто боржник не був позбавлений права подати заяву до приватного виконавця щодо надання матеріалів для ознайомлення. Доказів того, що приватний виконавець чинив перешкоди у реалізації скаржнику (боржнику) права на ознайомлення, останнім не надано.

Враховуючи вищевикладене, ухвала господарського суду Харківської області від 08.09.2020р. (повний текст складено та підписано 10.09.2020р.) у справі №922/5723/14 є такою, що прийнята з урахуванням вимог процесуального законодавства, норм матеріального права та обставин справи, у зв`язку з чим підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга - без задоволення.

За змістом ст.129 ГПК України такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРТ", м.Харків, на ухвалу господарського суду Харківської області від 08.09.2020р. (повний текст складено та підписано 10.09.2020р.) у справі №922/5723/14 - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 08.09.2020р. (повний текст складено та підписано 10.09.2020р.) у справі №922/5723/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

У судовому засіданні 18.11.2020р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 23.11.2020р.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Суддя В.І. Пушай

Суддя Л.Ф. Чернота