ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року

м. Київ

Справа № 910/11152/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Волковицької Н.О., Сухового В.Г.

за участю секретаря судового засідання - Савінкової Ю.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Умань-Агро"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25 червня 2020 року (головуючий - Тищенко О. В. судді: Дикунська С. Я., Станік С. Р) у справі

за позовом Дочірнього підприємства "Умань-Агро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг Руно"

про стягнення 1 261 525,49 грн,

(за участю представників: позивача - Яцкевич Т.Л., відповідача - Головачева О.М.)

Історія справи

Фактичні обставини справи, встановлені судами

1. 22.07.2017 між Дочірнім підприємством "Умань-Агро" (далі - ДП "Умань-Агро", позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг Руно" (далі - ТОВ "Агрохолдинг Руно", відповідач) укладений договір оренди транспортних засобів та самохідних машин і механізмів (з екіпажем) №532 (далі - Договір), за умовами якого позивач зобов`язувався в термін до 22.07.2017 або в інший термін, погоджений сторонами за актом приймання-передачі, передати відповідачеві в строкове платне користування транспортні засоби та самохідні машини чи механізми (далі - техніка) разом із обслуговуючим персоналом, а відповідач зобов`язувався прийняти техніку позивача та сплачувати позивачеві орендну плату за її використання.

1.1. За умовами Договору:

- у разі проведення поточного або капітального ремонту техніки в період дії Договору термін проведення такого ремонту в строк оренди не включається, орендна плата за такий строк не нараховується і не сплачується. Дата початку і закінчення проведення ремонту техніки відображається сторонами у відповідних актах (підпункт 3.4);

- техніка вважається переданою в оренду з дати підписання сторонами акту приймання-передачі, а строк оренди встановлюється до 21.08.2017 (підпункти 3.5, 3.6);

- орендна плата розраховується виходячи з 29 000 грн за одну добу оренди однієї одиниці техніки та визначається в акті приймання-передачі наданих послуг, що підписується сторонами протягом 5 робочих днів після обробки кожних 200 га; виплата орендної плати проводиться протягом 5 банківських днів після підписання сторонами акта приймання - передачі наданих послуг (підпункти 4.1, 4.2, 4.4);

- остаточний розрахунок здійснюється на підставі акту приймання - передачі наданих послуг з оренди, що оформлюється протягом 5 календарних днів з моменту закінчення строку оренди (підпункт 4.9).

2. 24.07.2017 відповідач прийняв в оренду техніку - два комбайни CASE Axial Flow 5130 з екіпажем із двох осіб кожний, а повернув орендовану техніку 19.08.2017 за відповідним актом приймання-передачі.

3. Між сторонами підписані двосторонні акти виконання робіт (надання послуг) від 31.07.2017 №84 на суму 126 585 грн та від 05.09.2017 №100 на суму 457 620 грн.

4. 27.02.2018 позивач направив на адресу відповідача претензію від 26.02.2018 № 140 з вимогами погашення заборгованості за Договором, а також для підписання акт виконання робіт (надання послуг) від 31.01.2018 №9 на суму 981 795 грн. Претензія отримана відповідачем 12.03.2018, проте зазначений акт виконання робіт (надання послуг) ним не підписаний.

5. У період з серпня 2017 року по листопад 2018 року відповідач здійснив оплату за Договором в загальній сумі 569 000 грн., а також 15 205 грн. сплатив у грудні 2019 року (після порушення провадження у справі).

Короткий зміст позовних вимог

6. У серпні 2019 року ДП "Умань-Агро" звернулося з позовом до ТВ "Агрохолдинг Руно" про стягнення 997 000 грн. боргу, 178 640,55 грн. пені, 28 844,71 грн. 3% річних та 57 040,23 грн. інфляційних втрат.

7. Позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором щодо сплати орендної плати на загальну суму 1 566 000 грн., розмір якої підтверджується складеними на виконання умов Договору трьома актами виконання робіт (надання послуг).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

8. Рішенням Господарського суду міста Києва від 18 грудня 2019 року закрито провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 15 205 грн. Позов задоволений частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 981 0795 грн. основного боргу, 178 585,92 грн. пені, 28 680,82 грн. 3% річних та 42 487,40 грн. інфляційних втрат. У іншій частині позову відмовлено.

9. Суд першої інстанції встановив, що період оренди техніки (двох комбайнів з екіпажем) тривав з 24.07.2017 по 19.08.2017, а загальна сума орендної плати за увесь період склала 1 566 000 грн. Відповідач підписав лише два акти виконаних робіт від 31.07.2017 №84 та від 05.09.2017 №100 на загальну суму 584 205 грн.. Проте акт від 31.01.2018 № 9 на суму 981 795 грн. відповідачем не підписаний, без наведення обґрунтованої відмови та заперечень проти вартості чи обсягу послуг, що суд розцінив як погодження відповідачем відображеного у ньому обсягу послуг.

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції

10. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07 квітня 2020 року, зокрема поновлено ТОВ "Агрохолдинг Руно" пропущений строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення суду першої інстанції.

11. При вирішенні питання про поновлення процесуального строку суд апеляційної інстанції встановив, що: (1) представник відповідача не був присутній в судовому засіданні при оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення; (2) копію направленого на адресу відповідача 08.01.2020 судового рішення отримала невідома особа, яка не перебувала у трудових відносинах з останнім; (3) представник відповідача ознайомився з судовим рішенням 20.02.2020, а звернувся з апеляційною скаргою 10.03.2020. Оцінивши вказані обставини в сукупності, апеляційний суд визнав поважними наведені відповідачем причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження.

12. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25 червня 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позову, прийнято у цій частині нове рішення про відмову в позові.

13. Апеляційний господарський суд прийняв та дослідив долучені відповідачем на стадії апеляційного перегляду додаткові докази, внаслідок чого встановив, що у період оренди мала місце технічна несправність техніки, про що відповідач повідомляв позивача шляхом направлення відповідних претензій та актів про технічну несправність, а саме:

- 28.07.2017 виявлено технічну несправність комбайна CASE Axial Flow 5130 (серійний номер YDGO11115), про що складено акт №28/07, заявлено вимогу провести ремонт комбайну до 02.08.2017;

- 31.07.2017 виявлено технічну несправність комбайна CASE Axial Flow 5130 (серійний номер YСGO07915), про що складено акт №31/07, заявлено вимогу провести ремонт комбайну до 04.08.2017.

16.03.2018 відповідач направив позивачеві відповідь на повідомлення-вимогу від 26.02.2018 №140, в якій заперечив проти вимог позивача, а також зазначив що комбайни у періоди з 28.07.2017 по 13.08.2017 та з 31.07.2017 по 15.08.2017 перебували в неробочому стані, а тому ТОВ "Агрохолдинг Руно" не могло використовувати техніку за призначенням.

14. Врахувавши вказані нові обставини, а також умови Договору щодо: (1) строку оформлення актів приймання-передачі наданих послуг, (2) неврахування періоду ремонту техніки у строк оренди, апеляційний суд визнав відображені позивачем в акті від 31.01.2018 №9 послуги (роботи) такими, що не надавались внаслідок перебування техніки в неробочому стані. У зв`язку з чим доведеним є виконання робіт за Договором на суму 584 205 грн., які були оплачені відповідачем у повному обсязі.

15. В обґрунтування висновку про прийняття додаткових доказів апеляційний суд прийняв до уваги, що за наказом генерального директора ТОВ "Агрохолдинг Руно" від 10.12.2019 №2 проведено службове розслідування щодо наявності та/або відсутності заборгованості за Договором, за результатами чого складений акт від 19.12.2019. Оскільки результати перевірки були відомі лише після ухвалення рішення місцевим господарським судом, відповідач був позбавлений можливості подати відповідні докази до місцевого господарського суду. Наведене визнано апеляційним судом поважними причинами неподання відповідних доказів до суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та касаційне провадження

16. Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати з підстав, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову залишити в силі. До касаційної скарги також включена скарга на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 07 квітня 2020 року (про відкриття апеляційного провадження).

Ухвалою Верховного Суду від 28.10.2020 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача з підстав, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України.

Аргументи учасників справи

Доводи позивача який подав касаційну скаргу (узагальнено)

17. Висновок суду апеляційної інстанції про поновлення строку на апеляційне оскарження суперечить висновкам Верховного Суду щодо застосування статей 119, 256, 260 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки наведені ТОВ "Агрохолдинг Руно" причини пропуску процесуального строку не є поважними. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вирішення питання про поновлення процесуального строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, проте такі повноваження не є необмеженими, від суду вимагається вказувати підстави для такого поновлення.

18. Задовольняючи клопотання відповідача про долучення додаткових доказів, суд апеляційної інстанції застосував положення частини 3 статті 269 ГПК України без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №909/965/16. Суд не встановив об`єктивних обставин, які б перешкоджали відповідачу подати докази до суду першої інстанції. Так, відповідач був обізнаний з позовними вимогами, приймав участь у підготовчому засіданні та надавав до суду першої інстанції відзив на позов. Проведення службового розслідування є виключно суб`єктивним рішенням відповідача і жодних обставин, які б перешкоджали його проведенню раніше, останнім не наведено.

19. Усупереч висновкам Верховного Суду у справах №№910/7790/19, 923/559/17, 910/23734/17 щодо обов`язку суду здійснити правову кваліфікацію договору, апеляційний суд неправильно визначив правову природу укладеного між сторонами Договору, який є саме договором найму (оренди), а не договором надання послуг. Орендні правовідносини не передбачають складання актів наданих послуг, а визначення заборгованості визначається виходячи із загального строку оренди майна, який правильно визначений судом першої інстанції.

Позиція відповідача у відзиві на касаційну скаргу

20. Апеляційний суд не порушив норм процесуального права при поновленні строку на апеляційне оскарження та долученні додаткових доказів, оскільки відповідач: (1) мотивував пропуск ним процесуального строку на апеляційне оскарження, який не є значним; (2) навів обставини неможливості подання доказів до суду першої інстанції, які є об`єктивними та не залежали від волі відповідача. Суд переглянув справу з дотриманням принципу рівності сторін а також надав правильну правову кваліфікацію правовідносинам сторін, ґрунтуючись на умовах укладеного між сторонами Договору та врахувавши принцип свободи договору.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

21. Верховний Суд відхиляє доводи скаржника в пункті 17 Постанови, які стосуються скарги на ухвалу про відкриття апеляційного провадження з наступних підстав.

22. Відповідно до частини 1 статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

23. Відтак статтею 119 ГПК України не передбачено конкретного переліку обставин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та має зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності.

24. Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 86 ГПК України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

25. У даному випадку суд апеляційної інстанції, маючи на те відповідні процесуальні повноваження, оцінив наведені відповідачем обставини та докази за правилами статті 86 ГПК України та дійшов мотивованого висновку про їх поважність, констатувавши, зокрема що пропуск строку не є значним та не встановивши при цьому обставин, які виключають можливість поновлення процесуального строку (частина 2 статті 261 ГПК України).

26. З огляду на приписи процесуального закону встановлення поважності причин пропуску процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду апеляційної інстанції. Враховуючи визначені приписами статті 300 ГПК України межі перегляду справи судом касаційної інстанції переоцінка доказів у підтвердження обставин, визнаних апеляційним судом поважними, не входить до повноважень суду касаційної інстанції.

27. Верховний Суд також зазначає, що відповідно до статті 304 ГПК України розгляд скарги на ухвалу, яка не підлягає касаційному оскарженню окремо від рішення суду, здійснюється у порядку, встановленому частиною 2 статті 287 ГПК України. У зв`язку з чим Верховний Суд не досліджує та не вирішує питання відповідності висновків суду апеляційної інстанції щодо поновлення строку на апеляційне оскарження висновкам Верховного Суду у наведених скаржником постановах. До того ж усі наведені скаржником висновки Верховного Суду у відповідних постановах стосуються перегляду в касаційному порядку ухвал апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, які підлягають самостійному касаційному оскарженню.

28. Оцінюючи доводи касаційної скарги в пункті 18 Постанови, Верховний Суд констатує порушення судом апеляційної інстанції приписів частини 3 статті 269 ГПК України щодо порядку прийняття додаткових доказів, які не були подані відповідачем до суду першої інстанції, у зв`язку з чим зазначає про таке.

29. Згідно з частинами 1, 2, 3, 4 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

29.1. Відповідно до частини 1 статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

29.2. Згідно з частинами 1, 6 статті 165 ГПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову; до відзиву додаються в тому числі докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

29.3. Частиною 3 статті 80 ГПК України врегульовано, що відповідач повинен подати докази разом з поданням відзиву.

29.4. Відповідно до частини 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

30. Дана справа розглядалась за правилами загального позовного провадження і підготовче засідання суду тривало півтора місяці. Відповідач приймав участь у підготовчому засіданні та скористався своїм правом на подання відзиву на позов, у якому виклав свої заперечення, проте не долучив до відзиву відповідних доказів, як і не повідомив суд про неможливість подання доказів у встановлений судом строк в порядку статті 4 статті 80 ГПК України. Отже, відповідно до частини 1 статті 118 ГПК України відповідач втратив право на вчинення відповідної процесуальної дії зі спливом встановленого процесуального строку.

31. У зв`язку з чим суд першої інстанції розглянув спір за наявними у справі доказами, встановивши, що техніка перебувала в оренді в період з 24.07.2017 по 19.08.2017, загальна сума орендної плати склала 1 566 000 грн., яка відповідачем погашена частково.

32. Натомість суд апеляційної інстанції, врахувавши надані відповідачем додаткові докази, встановив нові обставини перебування орендованої техніки у певний період в неробочому стані та наявність заперечень відповідача проти заборгованості за Договором, відображеної в акті від 31.01.2018 №9. Саме ці обставини і стали підставою для висновків суду про відсутність заборгованості у відповідача та необхідність відмови в позові.

33. Відповідно до висновку щодо застосування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №909/965/16, на який посилається позивач у касаційній скарзі, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку - відповідача).

34. Отже, приймаючи докази, які не були подані до суду першої інстанції, апеляційний господарський суд повинен мотивувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також зазначити які саме докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає, були надані суду апеляційної інстанції.

35. Проте у даному випадку єдина обставина, на яку послався апеляційний суд, це проведення відповідачем службового розслідування на підставі наказу генерального директора від 10.12.2019, за результатами якого були виявлені відповідні документи, що безумовно пов`язано виключно з волевиявленням керівника відповідача. При цьому суд визнав таку обставину поважною причиною неподання доказів до суду першої інстанції. У той же час приписи частини 3 статті 269 ГПК України передбачають наявність зовсім інших критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом додаткових доказів, а саме "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи".

36. Натомість критерій "поважність причин" застосовується до процедури поновлення судом процесуального строку (стаття 119 ГПК України). Отже, суд апеляційної інстанції помилково ототожнив процедуру прийняття додаткових доказів з процедурою поновлення процесуального строку та у порушення вимог частини 3 статті 269 ГПК України не навів мотивів із зазначенням відповідних доказів об`єктивної неможливості проведення службового розслідування відповідачем при розгляді спору судом першої інстанції з метою долучення таких доказів до відзиву на позов на виконання вимог частини 3 статті 80 ГПК України.

37. Усупереч вказаним вимогам процесуального закону суд апеляційної інстанції не мотивував в чому полягає винятковість випадку неподання відповідачем доказів, які мають вирішальний вплив на результат вирішення даного спору, до суду першої інстанції у встановлений строк та не вказав доказів неможливості їх подання відповідачем до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

38. За таких обставин Верховний Суд погоджується з доводами позивача, викладеними у пункті 18 Постанови. У свою чергу перевірка і переоцінка доказів та встановлення по новому фактичних обставин справи в силу положень частини другої статті 300 ГПК України не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.

39. У зв`язку з встановленням процесуальних порушень, які унеможливили встановлення апеляційним судом фактичних обставин справи, Верховний Суд не розглядає доводи касаційної скарги щодо суті спору (пункт 19 Постанови).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

40. Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

41. У зв`язку з наведеним ухвалена у справі постанова суду апеляційної інстанції зазначеним вимогам процесуального закону не відповідає, а отже таку постанову не можна визнати законною і обґрунтованою.

42. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

43. Зважаючи на викладене, а також відповідно до положень частини першої статті 300 ГПК України і частин 3, 4 статті 310 ГПК України касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

44. Під час нового розгляду справи суду слід урахувати наведене в пунктах 33-37 Постанови, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Розподіл судових витрат

45. Оскільки справа передається на новий розгляд, розподіл судових витрат у порядку статті 129 ГПК України не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Умань-Агро" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 25 червня 2020 року у справі № 910/11152/19 скасувати.

3. Справу № 910/11152/19 направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Волковицька Н.О.

Суховий В.Г.