ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"04" листопада 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2305/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловська Ю.М.

при секретарі судового засідання: Пелехатій А.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1. (особисто), Назімкін В.С. (на підставі ордеру);

від відповідача: не з`явився;

від третіх осіб: ОСОБА_4 (особисто), ОСОБА_3. (особисто)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 );

до відповідача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: 1. ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ); 2. ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 );

про визнання дій протиправними та визнання недійсними змін до статуту

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 07.08.2020 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою вх. ГСОО №2386/20 до відповідача ОСОБА_2 , в якій просить суд визнати протиправними дії колишнього головного бухгалтера ТОВ "РСМУ № 6" ОСОБА_2 , пов`язані з наданням на державну реєстрацію статуту ТОВ "РСМУ № 6" в новій редакції 2000 р. з підробленими підписами засновників (учасників) та визнання недійсними повністю змін до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельно-монтажного управління № 6" в новій редакції 2000 р. та наступних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що при реєстрації змін до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельно-монтажного управління № 6" у 2000 р. було представлено статут з підробленими підписами засновників (учасників), тому вказані зміни є недійсними, а його державна реєстрація протиправною.

Ухвалою суду від 12.08.2020 року було відкрито провадження у справі №916/2305/20 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на "09" вересня 2020 р.

03.09.2020 року від ОСОБА_2 надійшло клопотання про застосування строку позовної давності (вх.№ГСОО 23240/20), в обґрунтування якого вона зазначає, що оскільки позивач оскаржує всі установчі документи, які приймались та реєструвались в період з 03.08.2000 року по час припинення діяльності товариства - 02.04.2012 року, які на його думку, були зареєстровані протизаконно та з порушенням його прав та законних інтересів, то зазначене свідчить, що про порушення своїх прав останній усвідомлював вже на момент винесення таких змін до Статуту. При цьому, відповідач зазначає, що позивач неодноразово звертався до правоохоронних та судових органів, що також підтверджує його обізнаність щодо подій, на які він посилається в позовній заяві.

07.09.2020 року до Господарського суду Одеської області від ОСОБА_1 надійшла заява про залучення третіх осіб (вх.№ГСОО23599/20), в якій позивач просить залучити ОСОБА_3 та Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради. В обґрунтування поданої заяви, позивач зазначає, що ОСОБА_3 був засновником ТОВ "РБМУ №6", приймав участь в попередніх судових процесах в якості позивача, які розглядались по суті даного спору, тому рішення по справі може вплинути на його права та обов`язки. Водночас, необхідність залучення до участі у справі Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, позивач обґрунтовував необхідністю здійснення Управлінням, у разі визнання судом змін до статуту недійсними, дій щодо виконання рішення за результатом розгляду даного позову.

Ухвалою суду від 09.09.2020 року судом було частково задоволено заяву ОСОБА_1 від 07.09.2020р. за вх. № ГСОО 23599/20 про залучення третіх осіб; залучено ОСОБА_3 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача та відкладено підготовче засідання на "23" вересня 2020 р.

У задоволенні заяви про залучення у якості третьої особи Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради було відмовлено з огляду на те, що рішення суду не може вплинути на права та обов`язки даної особи та позивачем не наведено обґрунтованих підстав для залучення даної особи, відповідно до вимог ст. 50 Господарського процесуального кодексу України.

21.09.2020 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява (вх.№ГСОО 24988/20), відповідно до якої позивач просить суд долучити до матеріалів справи докази надання правової допомоги.

Окрім того, вказаною заявою долучено відповідь на відзив (вх.№ГСОО 24988/20), яку позивач просив суд розцінювати як письмові пояснення на заяву відповідача про заяву про застосування строків позовної давності від 03.09.2020 року. Так, у зазначених письмових поясненнях, позивач не погоджувався з ОСОБА_2 щодо спливу строку позовної давності, з огляду на те, що про протиправні дії, які здійснювались у ТОВ «РСМУ №6» при здійсненні державної реєстрації змін до статутних документів товариства йому стало відомо у 2010 році, після цього строк позовної давності перервався через судові процеси з 2013-2019 роки. На думку позивача, перебіг терміну позовної давності починається з 19.03.2019 року від постанови Касаційного адміністративного суду Верховного суду про закриття провадження у справі №522/6108/13-а, в якій запропоновано розглянути спір за правилами господарського судочинства.

Також, 21.09.2020 року позивачем подано заяву про залучення до участі у справі третьої особи (вх.ГСОО № 24992/20) в якій заявник просить залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_4 . В обґрунтування поданої заяви, заявник зазначає, що ОСОБА_4 була засновником ТОВ „РБМУ № 6" та прийняте рішення може вплинути на її права та обов`язки.

21.09.2020 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення (вх.№ГСОО 24978/20), відповідно до яких він підтримує позовні вимоги та просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Так, ОСОБА_3 наголошує, що загальні збори засновників (учасників) товариства після 1997 року не проводилися, а зареєстрований у 2000 році статут товариства був з підробленими підписами та є протизаконним і недійсним. З огляду на зазначене, прийняті рішення на його основі, такі як продаж майна товариства, виключення учасників з ТОВ «РБМУ № 6», а в подальшому і ліквідація товариства всі ці дії вплинули на його права та охоронювані законні інтереси, які виразились в не отриманні ним майнових компенсацій та усуненні його від управління товариством.

23.09.2020 року від ОСОБА_4 надійшла заява (вх.ГСОО 25210/20) про залучення її до участі в справі №916/2305/20 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, оскільки рішення по даній справі може вплинути на її права та обов`язки як колишнього засновника ТОВ «РБМУ №6».

Крім того, 23.09.2020 року до суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів (вх.№ГСОО 25212/20), відповідно до якого останній просив суд витребувати з Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином завірену копію реєстраційної справи ТОВ «Ремонтно-будівельно-монтажне Управління №6»; з слідчого відділу Малиновського ВП ГУНП України в Одеській області матеріали кримінального провадження №0001042 по заяві ОСОБА_1 ; з Господарського суду Одеської області матеріали справи №20/17-3868-2011 та з Окружного адміністративного суду матеріали справи 2а/1570/2257/2011.

У судовому засіданні від 23.09.2020 року, розглянувши клопотання позивача про витребування доказів (від 23.09.2020 року вх.№ГСОО 25212/20), судом було протокольною ухвалою відмовлено в його задоволенні, з підстав його необґрунтованості та невідповідності вимогам ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, оскільки заявником не доведено неможливості надати самостійно відповідні докази, а також вжиття ним заходів щодо самостійного отримання зазначеного доказу.

При цьому ухвалою суду від 23.09.2020 року заяву ОСОБА_1 за вх. № ГСОО № 24992/20 про залучення до участі у справі третьої особи було задоволено, залучено ОСОБА_4 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача та відкладено підготовче засідання на "07" жовтня 2020 р. о 15:30.

З огляду на задоволення заяви ОСОБА_1 про залучення ОСОБА_4 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, у судовому засіданні від 23.09.2020 року протокольною ухвалою було залишено без розгляду заяву ОСОБА_4 від 23.09.2020 року за вх.ГСОО 25210/20.

06.10.2020 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_4 надійшли письмові пояснення (вх.№ГСОО 26573/20), відповідно до яких вона підтримує позовні вимоги та просить суд їх задовольнити в повному обсязі. При цьому, ОСОБА_4 повідомляє, що загальні збори засновників (учасників) товариства після 1997 року не проводилися, а зареєстрований у 2000 році статут товариства був з підробленими підписами та є протизаконним і недійсним. Крім того, про проведення загальних зборів її не повідомляли, на загальних зборах вона не була присутня, а підпис на статуті товариства 2000 року виконано не нею, що підтверджується висновком судово-почеркознавчою експертизи №4124/02 від 17.05.2012 року, за результатом призначеної судової експертизи в межах справи №20/17-3868-2011. Таким чином, як зазначає ОСОБА_4 , прийнятті рішення на основі статуту 2000 року, зокрема щодо продажу майна товариства, виключення учасників з ТОВ «РБМУ №6», а в подальшому і ліквідація товариства, вплинули її на корпоративні права та інтереси, що полягають в неотриманні нею майнових компенсацій та усунення її від управління товариством.

07.10.2020 року до суду від представника позивача надійшло клопотання (вх.№ГСОО 26774/20) про залучення до матеріалів справи супровідного листа за вх.№38.1-Г-813 від 01.10.20 року від Хмельницького відділення поліції Малиновського відділу поліції в м. Одесі, протоколи допитів свідка від 17.03.2015 року, від 11.01.2013 року, від 18.05.2015 року.

У судовому засіданні від 07.10.2020 року протокольною ухвалою судом було поновлено строк позивачу для подання вищезазначених доказів та залучено їх до матеріалів справи. При цьому, у судовому засіданні було оголошено ухвалу про закриття провадження у справі та призначення справи до розгляду по суті на 12.10.2020 року о 09:30 год.

У судовому засіданні від 12.10.2020 року було оголошено перерву до 04.11.2020 року о 15:00 год.

26.10.2020 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява (вх.№ГСОО 28505/20) про поновлення процесуальних строків для подання доказів та долучення до матеріалів справи судових рішень по іншим справам на підтвердження переривання строку позовної давності.

У судовому засіданні від 04.11.2020 року судом було задоволено вищезазначену заяву позивача та залучено судові рішення до матеріалів справи.

При цьому, позивач в судовому засіданні від 04.11.2020 року позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання від 04.11.2020 року не з`явився, однак про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення йому ухвали суду від 12.10.2020 року, яка була ним отримана, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення судового відправлення. Крім того, своїм правом щодо надання відзиву на позовну заяву ОСОБА_2 не скористалась, при цьому суд враховує, що згідно до вимог ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, позивач та відповідач повинні були подати докази разом з поданням позовної заяви та відзиву. Між тим, ОСОБА_2 не повідомила суд про необхідність подання додаткових доказів, в зв`язку з чим, суд дійшов висновку про подання стороною всіх доказів необхідних для розгляду справи.

Треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача у судовому засіданні від 04.11.2020 року позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 04.11.2020 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 16.11.2020 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків:

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Ця норма права визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

З огляду на положення статей 15, 16 Цивільного кодексу України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Відтак задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності в нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачем з урахуванням належно обраного способу судового захисту.

Так, звертаючись з позовом про визнання протиправними дії колишнього головного бухгалтера ТОВ "РСМУ № 6" ОСОБА_2., що пов`язані з наданням на державну реєстрацію статуту ТОВ "РСМУ № 6" в новій редакції 2000 р. з підробленими підписами засновників (учасників) та про визнання недійсними повністю змін до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельно-монтажного управління № 6" в новій редакції 2000 р. та наступних, позивач, в першу чергу, повинен довести яким чином визначеним відповідачем порушені права позивача та як за рахунок особи відповідача може бути відновлено порушене право.

Визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Тоді як встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 12 вересня 2018 року у справі № 569/96/17 (пункт 46), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54) та № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 20 березня 2019 року у справі № 486/1459/17 (пункт 54), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц(пункт 63), від 15 травня 2019 року у справах № 750/5785/18, № 570/2739/16-цта № 554/9144/17, від 29 травня 2019 року у справі № 554/10303/17-ц, від 20 листопада 2019 року № 201/12877/16 (пункт 46), від 1 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 71), від 5 травня 2020 року у справі № 554/8004/16-ц (пункт 43), від 19 травня 2020 року у справі № 263/17218/18 (пункт 24)).

Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача за відсутності визначених процесуальним законом підстав для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39), від 1 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17(пункт 75) та від 7 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (пункт 54)).

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016р. №16 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин», відповідачами у спорах про визнання недійсним рішення загальних зборів та інших керівних органів юридичної особи виступає сама юридична особа.

У силу положень ст. 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Справи юридичних осіб у господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника та оскільки уповноважена на державну реєстрацію статуту головний бухгалтер ОСОБА_2 була працівником товариства та діяла від імені товариства в межах наданих директором повноважень, така особа у господарському процесі не має самостійної процесуальної дієздатності та не може виступати відповідачем у спорі.

Втім у цій справі позивач помилково визначив відповідачем головного бухгалтера ОСОБА_2 .

При цьому суд зауважує, що само по собі надання головним бухгалтером ОСОБА_2 на державну реєстрацію статуту товариства в новій редакції 2000 року не порушує корпоративних прав позивача, а тому відсутні й підстави для визнання цих дій протиправними.

Крім того, як вбачається із наказу №27 від 07.09.1999р., головний бухгалтер ОСОБА_2 діяла на підставі наказу директора ОСОБА_5 та виконувала його доручення.

Разом з тим, суд зауважує, що закон виходить із презумпції легітимності рішень органів управління юридичної особи, тобто зазначені рішення вважаються такими, що відповідають закону, якщо судом не буде встановлено інше.

При цьому суд зауважує, що жодних чинних вироків у кримінальних провадженнях або судових рішень про невідповідність рішень органів управляння ТОВ "РСМУ № 6" при реестрації статуту 2000 року вимогам закону, позивачем до матеріалів справи не надано.

Суд вважає за необхідне також нагадати, що дії при реєстрації відповідної редакції статуту вичерпують свою дію при здійсненні такої реєстрації. Тому належним способом захисту права або інтересу у такому разі є не визнання протиправними дій при реєстрації, а скасування запису про проведену державну реєстрацію. Разом з тим, у кожному конкретному випадку, певні вимоги розглядаються з урахуванням всіх обставин виниклого спору та наявних правових підстав.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. (частини друга статті 48 ГПК України ).

Однак за власною ініціативою суд не може залучити до участі в справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем. При цьому судом ставилось відповідне питання у судових засіданнях під час підготовчого провадження та позивач з відповідним клопотанням не звертався.

Разом з тим, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача.

При цьому суд зауважує, що позивач при зверненні з даним позовом був обізнаний, що Товариство з обмеженою відповідальністю „Ремонтно -будівельно - монтажне управління №6" є ліквідованим, що підтверджується наданим позивачем витягом з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, в якому зазначено, що станом на 04.04.2012 р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Ремонтно -будівельно - монтажне управління №6" припинено, що було б підставою для закриття провадження у справі, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у разі визначення відповідачем саме товариства.

З урахуванням викладеного, визначення позивачем неналежного відповідача, за рахунок якого не можуть бути відновлені права позивача, є єдиною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, в тому числі і щодо вимоги про визнання недійсними повністю змін до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельно-монтажного управління № 6" в новій редакції 2000 р. та наступних.

При цьому, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності до позовних вимог у даній справі, суд зазначає, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

У підпункті 2.2 пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року N 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" зазначено, що перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку із спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Між тим, враховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі з підстав необґрунтованості його пред`явлення до визначеного відповідача, що свідчить про відсутність підстав для застосування позовної давності при вирішенні даного спору та дослідження цього питання.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають та покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

2.Судові витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 16 листопада 2020 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська