ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року Справа № 913/507/20
Провадження №19/913/507/20
Розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи
про стягнення 2 581 757 грн 79 коп.
Суддя Господарського суду Луганської області Косенко Т.В.
Секретар судового засідання Сокрута Н.М.
У засіданні брали участь:
від позивача представник не прибув;
від відповідача представник не прибув
Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради про стягнення заборгованості в сумі 2 165 858 грн 26 коп., пені в сумі 282 591 грн 13 коп., 3 % річних у сумі 90 268 грн 79 коп., інфляційних втрат у сумі 43 039 грн 61 коп.
Ухвалою суду від 07.09.2020 відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 05.10.2020.
Ухвалою суду від 05.10.2020 відкладено розгляд справи в підготовчому проваджені на 21.10.2020.
Ухвалою суду від 21.10.2020 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 02.11.2020.
Ухвалою суду від 02.11.2020 оголошено перерву в судовому засіданні до 16.11.2020.
03.11.2020 від відповідача через канцелярію суду надійшла заява №645 від 28.10.2020, в якій він просить розглянути справу, призначену на 02.11.2020, без участі його представника.
Заява розглянута та відхилена судом, оскільки надійшла після судового засідання.
11.11.2020 від позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання №01-02-45/1953 від 11.11.2020, в якому він просить розглянути справу, призначену на 16.11.2020, без участі його представника.
Клопотання розглянуто, задоволено та долучено судом до матеріалів справи.
Представники сторін в судове засідання 16.11.2020 не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового слухання, що підтверджується матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, господарський суд зазначає наступне.
Пунктом 1.1 договору передбачено, що цей типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.
Умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30.09.2015 (п.1.2 договору).
Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п.1.3 договору).
Санкціонований відбір природного газу з розподільної системи здійснюється споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим Договором (п.3.1 договору).
Відповідно до п.п.6.1, 6.3-6.4, 6.6 договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 05 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ. Надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.
У разі порушення Споживачем строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.8.2 договору).
Відповідно до п.12.1 договір укладається на невизначений строк.
На виконання умов договору протягом листопада 2019 року - червня 2020 року позивач надав, а відповідач прийняв послуги з розподілу природного газу на загальну суму 2 646 348 грн 41 коп., що підтверджується актами наданих послуг з розподілу природного газу (а.с.58-62), а також актом звірки взаємних розрахунків, які останній оплатив частково в сумі 1 539 573 грн 46 коп. Несплаченою залишилася сума 2 165 858 грн 26 коп., з урахуванням початкового сальдо Дт на 01.11.2019 1 059 083 грн 31 коп.
Зазначені акти підписані та скріплені печатками сторін.
28.07.2020 позивач направив на адресу відповідача вимогу №01-02-47/1296 від 27.07.2020 про сплату заборгованості в сумі 2 629 786 грн 44 коп.
Відповідач на вищезазначену претензію відповіді не надав, заборгованість сплатив частково.
Зазначене стало підставою звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.
Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.
Відповідно до ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно з ч.1 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.
Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто неналежне виконання.
Факт надання позивачем послуг з розподілу природного газу відповідачу підтверджується матеріалами справи, в т.ч. актами наданих послуг (а.с.58-62).
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 2 165 858 грн 26 коп.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за період з 12.08.2019 по 27.07.2020 в сумі 282 591 грн 13 коп. суд зазначає наступне.
Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.
Згідно з ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Частиною 1 ст.549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування пені за період з 12.08.2019 по 27.07.2020 в сумі 282 591 грн 13 коп., судом встановлено, що позивачем арифметично невірно визначено розмір пені за заявлений період.
За розрахунком суду, зробленим за допомогою програми «Законодавство», в межах заявленого позивачем періоду розмір пені складає 202 314 грн 26 коп.
Відносно вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних за період з 11.11.2017 по 27.07.2020 в сумі 90 268 грн 79 коп. та інфляційних втрат за період з грудня 2017 року по червень 2020 року в сумі 43 039 грн 61 коп. господарський суд зазначає наступне.
Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування 3 % річних за період з 11.11.2017 по 27.07.2020 в сумі 90 268 грн 79 коп., судом встановлено, що він є арифметично вірним, зробленим відповідно до приписів діючого законодавства, у зв`язку з чим вимога про стягнення з відповідача 3 % річних підлягає задоволенню судом повністю.
Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування інфляційних втрат за період з грудня 2017 року по червень 2020 року в сумі 43 039 грн 61 коп., судом встановлено, що він є арифметично вірним, зробленим відповідно до приписів діючого законодавства, у зв`язку з чим вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягає задоволенню судом повністю.
Отже позов підлягає задоволенню частково.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
З огляду на викладене, на цей час існує переплата судового збору в загальній сумі 00 грн 01 коп., який відповідно до приписів Закону України "Про судовий збір" може бути повернутий ухвалою господарського суду за клопотанням особи, яка його сплатила.
Судовий збір в сумі 38 726 грн 37 коп. покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236, 238, 240 ГПК України, господарський суд -
1. Позов Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Луганськгаз до Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства Рубіжнетеплокомуненерго Рубіжанської міської ради про стягнення 2 581 757 грн 79 коп. задовольнити частково.
3. У решті позову відмовити.
Відповідно до статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному пп.17.5 пп.17 ч.1 розділу XI Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено 25.11.2020.

Суддя Т.В. Косенко