РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.11.2020Справа № 910/9724/20
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон"

про стягнення 7129,61 грн.

суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання

Суть спору:

Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЕТАЛОН" про стягнення 7129,61 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо виплати страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 відкрито провадження у справі № 910/9724/20 та призначено засідання на 14.08.2020.

14.08.2020 розгляд справи не відбувся, у зв`язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

26.08.2020 відділом діловодства суду від позивача отримано заяву про щодо виконання ухвали суду.

Ухвалою суду від 01.09.2020 розгляд справи призначено на 25.09.2020.

25.09.2020 розгляд справи не відбувся, у зв`язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

У зв`язку з виходом судді Мельника В.І. з лікарняного, справа підлягає призначенню до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 призначено розгляд справи на 13.11.2020.

В судове засідання 13.11.2020 представники позивача з`явилися, надали суду усні пояснення у справі, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 13.11.2020 представник відповідач не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні 13.11.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд з`ясував наступне.

05.10.2018 між позивачем, як страховиком та ОСОБА_1 , як страхувальником було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №FO-00215408, предметом якого є майнові інтереси, повязанні з володінням, користуванням та/або розпорядженням застрахованого за даним Договором транспортного засобу - HYUNDAI д.р.н. НОМЕР_1 .

10.12.2018 у м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля HYUNDAY д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та застрахованого автомобіля HYUNDAI д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.12.2018 №509/5638/18, визнано ОСОБА_2 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до рахунку-фактури «Малярно-Рихтувальний Комплекс» ФОП Дмітрієвої К.С. №11 від 13.11.2018 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля HYUNDAI д.р.н. НОМЕР_1 , склала 6725,00 грн.

Позивачем згідно страхового акту №31523Р/21/2018 від 19.11.2018 прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 6725 грн.

Як вбачається із матеріалів справи цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у відповідача, що підтверджується полісом №АМ/008098679.

16.01.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою №Г0401/309 про відшкодування шкоди за полісом № АМ/008098679.

Позивач зазначив, що станом на день розгляду справи відповідачем не сплачено страхове відшкодування.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Стаття 979 Цивільного кодексу України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до п.1 ст.1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Право вимоги страховик отримує тільки в разі, якщо він виплатив страхове відшкодування, тобто вимога до винної особи по суті має регресний характер.

Відповідно до ч.2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» (п. 37.1) виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду.

Таким чином, підставою вважати порушеними права позивача відповідачем при невиплаті суми страхового відшкодування на користь позивача є саме неотримання коштів від відповідача протягом місяця від дня отримання страховою компанією регресної вимоги.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу підлягають задоволенню у розмірі 6725грн.

Позивач також просить стягнути із відповідача 3% річних в розмірі 242,54 грн. та інфляційні втрати в розмірі 162,07 грн.

Частино 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. (ст. 979 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що дії відповідача є порушенням грошового зобов`язання, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних з простроченої суми та інфляційних, суд вважає його обґрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 242,54 грн. - 3% річних та 162,07 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

2. Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33-Б, 2 під`їзд, ідентифікаційний код 20080515) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (03062, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 65, ідентифікаційний код 30115243) страхове відшкодування в розмірі 6725 (шість тисяч сімсот двадцять п`ять) грн.., інфляційні втрати в розмірі 162 (сто шістдесят дві) грн. 07 коп., 3% річних в розмірі 242 (двісті сорок дві) грн. 54 коп., судовий збір в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

3. Видати наказ.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 18.11.2020.

Суддя В.І. Мельник