ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2020 року Справа № 904/2174/20

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. (доповідач),

суддів Кощеєва І.М., Орєшкіної Е.В.

секретар судового засідання Грачов А.С.

за участю представників сторін:

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-ТГСВ": Яблокова Л.О., ордер серії АЕ №1044088 від 18.11.2020, адвокат; Чабан А.Д., паспорт серії НОМЕР_1 від 16.02.2000, витяг з ЄДРЮОФОПГФ № від 08.11.2018, керівник;

від Комунального підприємства "Агентство регіонального розвитку "Регіон-Лідер" Дніпропетровської обласної ради": Серьогін В.І., ордер серії АЕ №1020532 від 04.05.2020, адвокат; Нестеров Є.М., ордер серії АЕ №1020868 від 04.05.2020, адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Агентство регіонального розвитку "Регіон-Лідер" Дніпропетровської обласної ради" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2020 у справі №904/2174/20 (суддя Мельниченко І.Ф., повне рішення складено 31.08.2020)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-ТГСВ", м. Дніпро

до Комунального підприємства "Агентство регіонального розвитку "Регіон-Лідер" Дніпропетровської обласної ради", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 695 486,69 грн

та за зустрічним позовом Комунального підприємства "Агентство регіонального розвитку "Регіон-Лідер" Дніпропетровської обласної ради", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-ТГСВ", м. Дніпро

про визнання недійсним п. 6.2. договору підряду №4-СМР від 12.06.2018 та актів приймання виконаних будівельних робіт за даним договором

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

У квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергія-ТГСВ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з Комунального підприємства "Агентство регіонального розвитку "Регіон-Лідер" Дніпропетровської обласної ради" заборгованості за виконані роботи в сумі 695 486, 69 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн, судового збору - 10432,31 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем за первісним позовом умов договору підряду №4-СМР від 12.06.2018 в частині повної та своєчасної оплати за виконані роботи.

Відповідач за первісним позовом проти задоволення первісного позову заперечував з огляду на те, що фактично більша частина робіт є не виконаною, у зв`язку з чим, керуючись пунктами 6.2, 7.3 договору Комунальне підприємство "Агентство регіонального розвитку "Регіон-Лідер" Дніпропетровської обласної ради" направило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-ТГСВ" вмотивовану відмову від підписання актів. Оскільки ТОВ "Енергія-ТГСВ" впродовж більш ніж дев`яти місяців не приступило до виконання робіт та не усунуло виявлені недоліки, Комунальне підприємство "Агентство регіонального розвитку "Регіон-Лідер" Дніпропетровської обласної ради" на підставі частини 2 статті 849 та частини 3 статті 651 Цивільного кодексу України відмовилось від договору № 4-СМР від 12.06.2018, про що повідомило Позивача листом від 02.08.2019 за №299. На даний час роботи з теплопостачання житлового будинку 2 на ж/м Лівобережний-3 виконані іншим підрядником, що підтверджується договором та актами виконаних робіт. Крім того, Позивачем не враховано, що частина боргу у сумі 342 734,16 грн була стягнута з відповідача на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2019 у справі №904/5756/18, яке набрало законної сили.

27.05.2020 Відповідачем до суду першої інстанції було надано заяву про призначення у справі комплексної (будівельно - технічної та економічної) експертизи для вирішення питання про те, чи виконувалися спірні роботи та чи відповідає вартість робіт, зазначена в актах, самим роботам.

27.05.2020 Комунальне підприємство "Агентство регіонального розвитку "Регіон-Лідер" Дніпропетровської обласної ради" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із зустрічним позовом, в якому просило:

- визнати недійсним п. 6.2. договору підряду №4-СМР від 12.06.2018, укладеного між Комунальним підприємством "Агентство регіонального розвитку "Регіон-Лідер" Дніпропетровської обласної ради" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергія-ТГСВ";

- визнати недійсними акти приймання виконаних будівельних робіт за договором підряду №4-СМР від 12.06.2018 на 1 455 622,28 грн, №2 на 160514,02 грн та № 1-ДР на 29 350,39 грн;

- стягнути з Позивача за первісним позовом на його користь судові витрати: на професійну правничу допомогу - 7000,00 грн та судовий збір - 4204 грн.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем за зустрічним позовом умов договору підряду №4-СМР від 12.06.2018 в частині повного та своєчасного виконання робіт. Крім того, позивач за зустрічним позовом вважає, що пункт 6.2 цього договору суперечить нормам Цивільного кодексу України, а саме частині 4 статті 882, тому має бути визнаний недійсним.

Відповідач за зустрічним позовом (Позивач за первісним) проти задоволення зустрічного позову заперечував. Зазначив, що передання і приймання робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акту і виконання за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором. Позивач за первісним позовом акти виконаних робіт не підписав, мотивованої відмови від приймання виконаних робіт у строк до 02.10.2018 не надав, тому вони вважаються автоматично підписаними. Пункт 6.2 договору не суперечить вимогам чинного законодавства, а тому не має жодних підстав для визнання його недійсним в порядку статті 215 Цивільного кодексу України.

Проти задоволення клопотання про призначення експертизи заперечував з огляду на те, що експертиза є недоцільною, а обставини, які зазначаються для її проведення та питання, які Відповідач просить поставити перед експертом, вже є дослідженими та встановленими у господарських справах №904/5756/18, №904/4330/19, №904/4331/19, тому не потребують їх повторного дослідження.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2020 у справі №904/2174/20 (суддя Мельниченко І.Ф.) первісний позов задоволено. Стягнуто з Комунального підприємства "Агентство регіонального розвитку "Регіон-Лідер" Дніпропетровської обласної ради" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-ТГСВ" 695 486,69 грн - заборгованість за договором № 4-СМР від 12.06.2018 року, 10 432,31 грн - судового збору, 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване правомірністю заявлених первісних позовних вимог та відсутністю підстав для задоволення зустрічного позову з огляду на те, що Позивачем за зустрічним позовом схвалено та прийнято умови договору до виконання, не доведено, що п. 6.2. договору суперечить вимогам чинного законодавства. Також не доведено, що на адресу Відповідача за зустрічним позовом надсилались мотивовані відмови від підписання актів, тому спірні акти на загальну суму 1645486,69 грн вважаються автоматично підписаними без зауважень замовника та підстави для визнання їх недійсними відсутні.

Питання доцільності призначення у справі комплексної судової експертизи вирішено судом в ухвалі від 17.06.2020, зокрема, в її мотивувальній частині судом зазначено наступне: «З огляду на те, що у суду не виникло питань, які потребують спеціальних знань, господарський суд взмозі самостійно надати оцінку залученим до матеріалів справи доказам, суд дійшов висновку про відсутність підстав для призначення експертизи».

Доводи та вимоги апеляційної скарги та відзиву не неї.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Відповідач за первісним позовом, в якій, посилаючись на необґрунтованість судового рішення та порушення норм матеріального права, просив рішення скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні первісних позовних вимог та задоволення зустрічних. Також просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу, зокрема, в суді апеляційної інстанції - 7000,00 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилався на наступне:

- судом першої інстанції не враховано, що частина коштів у сумі 342734,16 грн вже була стягнута з Відповідача за первісним позовом на підставі судового рішення 904/5756/18, яке набрало законної сили;

- акт від 26.09.2018, підписаний з КП «Теплоенерго» не може бути належним доказом на підтвердження виконання робіт, бо КП «Теплоенерго» не є стороною договору;

- п. 6.2. договору від 12.06.2018 за №4-СМР суперечить нормам ч. 4 ст. 882 ЦК України та має бути визнаний судом недійсним;

- мотиви Позивача за зустрічним позовом щодо відмови від писання актів є обґрунтованими та акти мають бути визнані судом недійсними;

- висновок суду щодо того, що схвалений сторонами правочин не може бути визнаний недійсним, зроблений внаслідок неправильного застосування норм щодо визнання договорів недійсними;

- суд дійшов помилкового висновку, що роботи є виконаними за відсутності доказів їх виконання.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 21.09.2020 для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Подобєда І.М., Орєшкіної Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.09.2020 (головуючий суддя - Широбокова Л.П., судді Орєшкіна Е.В., Подобєд І.М.) відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначений у судовому засіданні на 02.11.2020.

02.11.2020 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Орєшкіної Е.В. розгляд справи у судовому засіданні не відбувся.

18.11.2020 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Подобєда І.М. по справі здійснений повторний автоматизований перерозподіл, за результатами якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Кощеєва І.М., Орєшкіної Е.В. та прийнято зазначеною колегією суддів до свого провадження ухвалою суду від 18.11.2020. Розгляд апеляційної скарги призначений у судовому засіданні на 18.11.2020 на 14.00 год.

У судовому засіданні 18.11.2020 повноважний представник апелянта апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, рішення суду скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити, також стягнути з Позивача за первісним судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн. Також заявив клопотання про зупинення провадження у справі на час проведення Дніпропетровським НДІСЕ Міністерства юстиції України судової експертизи, про що надав копію договору №4191/4192/4246/4247-20 від 16.10.2020.

Повноважний представник Позивача за первісним позовом в судовому засіданні 18.11.2020 проти апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Підтримав позицію, викладену у поданому до суду відзиві на апеляційну скаргу. Зазначив, що твердження апелянта щодо невиконання робіт у повному обсязі спростовується обставинами, встановленими у рішеннях господарського суду у справах №904/5756/18, №904/4330/19. Скаржником не доведено належними доказами факту надіслання підряднику та отримання останнім листів від 25.09.2018 №319/1, від 25.09.2018 №320/1, від 25.09.2018 №321/1 з відмовою від підписання актів. Тому, роботи вважаються прийнятими Відповідачем за первісним позовом без зауважень. Накази у справі №904/5756/18 були визнані судом такими, що не підлягають виконанню, тому сума 342734,16 грн з Відповідача за первісним позовом не стягувалася. Акт від 26.09.2018 є належним документом та допустимим доказом, який підтверджує факт виконання Позивачем робіт за договором у зазначених в ньому об`ємах. Пункт 6.2. Договору не суперечить положенням ч. 4 ст. 882 ЦК України. Відповідач за первісним позовом не надав обґрунтованої відмови від підписання актів у строк, встановлений договором, тому вони вважаються автоматично підписаними та мають повну юридичну силу акту виконаних робіт. Проти задоволення клопотання про зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи заперечив.

Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд встановив таке.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, судовими рішеннями у справі №904/4330/19, які набрали законної сили встановлено наступне:

12.06.2018 між Комунальним підприємством "Агентство регіонального розвитку "Регіон-Лідер" Дніпропетровської обласної ради" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергія-ТГСВ" (підрядник) укладено договір підряду № 4-СМР (далі - договір).

Згідно з п. 1.1. договору замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання виконати роботи: "Теплопостачання житлового будинку №2 на ж/м "Лівобережний-3" в районі просп. Миру + вул. Усенка - вул. Рилєєва" (зовнішні теплові мережі, вузол введення).

За п. 2.1. договору вартість робіт складає 1777164 грн 54 коп, у т.ч. ПДВ 20% у розмірі 296194 грн 09 коп.

Пунктом 2.3. договору передбачено порядок і терміни оплати:

- передоплата на початок виконання робіт у розмірі 1292734 грн 16 коп з ПДВ;

- остаточний розрахунок становить 484430 грн 38 коп з ПДВ.

Відповідно до п. 3.1 договору термін виконання робіт: згідно з Графіком виконання робіт.

За п. 4.1. договору підрядник розпочинає виконання робіт після перерахування замовником першого платежу, передачі погодженої проектної документації (печатка та підпис замовника "до виконання робіт").

Згідно з п. 5 договору підрядник зобов`язаний:

- виконати зі своїх матеріалів, своїми силами, механізмами і устаткуванням усі роботи в об`ємі і терміни, передбачені у договорі (5.1);

- здати роботи замовникові у стані, що відповідає вимогам замовника, СНИП, ДБН та іншим документам, затвердженим сторонами. Підрядник гарантує відповідність застосованих матеріалів і виконуваних робіт вимогам державних стандартів, технічних умов та інших нормативних актів (5.5);

- за свій рахунок усунути недоліки якості виконаних робіт (якщо при здачі-прийманні виконаних робіт такі будуть виявлені) у терміни, погоджені сторонами, передбачені актами усуненні недоліків, а також усувати виявлені недоліки в процесі експлуатації устаткування, в період гарантійного терміну, наданого виробником цього устаткування (5.6);

- до закінчення звітного місяця готувати акти прийому-передачі виконаних підрядних робіт і представляти їх на узгодження замовникові (5.7);

- виконати в повному обсязі усі свої зобов`язання, передбачені договором (5.9).

Відповідно до п. 6.2. договору замовник зобов`язується не пізніше 10-ти робочих днів після надання підрядником актів прийому-передачі виконаних підрядних робіт забезпечити приймання виконаних робіт і підписати або надати мотивовану відмову від приймання виконаних робіт. У разі непідписання і ненадання мотивованої відмови у підписанні замовником акту виконаних робіт, вказаний документ вважається автоматично підписаним і має повну юридичну силу акту виконаних робіт.

Підрядник здає замовнику виконані роботи за актом приймання виконаних підрядних робіт, в якому вказується обсяг і вартість виконаних робіт (п. 7.2. договору).

За п. 7.3. договору якщо при здачі-прийманні виконаних робіт будуть виявлені недоліки якості виконаних робіт, які виникли з вини підрядника, замовник має право не приймати ці роботи до усунення недоліків якості. У даному випадку замовник надсилає мотивовану відмову від підписання наданих йому актів приймання виконаних робіт. У разі мотивованої відмови замовника прийняти виконані роботи, підрядник зобов`язаний протягом 3-х календарних днів з моменту отримання мотивованої відмови замовника направити свого представника на адресу замовника, заздалегідь погодивши із замовником дату і час складання двостороннього акту усунення недоліків з переліком зауважень, в якому встановлюється термін усунення недоліків. У цьому випадку усунення недоліків, помилок в роботі підрядника здійснюється ним за власний рахунок.

Приймання робіт здійснюється впродовж 5-ти робочих днів після отримання замовником актів прийому-передачі виконаних підрядних робіт, які підписують уповноважені представники обох сторін (п. 7.4. договору).

Згідно з п. 8.1. договору підрядник гарантує якість виконання усіх робіт відповідно до проектної документації і діючих норм та технічних умов (8.1.2); своєчасне усунення недоліків та дефектів, виявлених під час приймання робіт і в період гарантійної експлуатації (8.1.3).

За п. 11.2. договору дострокове розірвання договору може мати місце за угодою сторін або на підставах, передбачених чинним законодавством України, цим договором, з відшкодуванням понесених збитків.

Відповідно до п. 11.3. договору при розірванні договору за угодою замовника та підрядника, а також за ініціативою будь-якої із сторін у випадках, передбачених договором, незавершені роботи передаються замовникові, який оплачує підрядникові вартість фактично виконаних робіт на підставі актів виконаних робіт на умовах цього договору. У разі, якщо сума передоплати, перерахована замовником підрядникові раніше відповідно до умов договору, перевищує вартість фактично виконаних підрядником робіт, підрядник зобов`язаний повернути на рахунок замовника в 5-денний термін з моменту отримання будь-якої із сторін повідомлення про розірвання цього договору, суму передоплати за вирахуванням вартості фактично виконаної роботи, а матеріали передати замовнику.

Пунктом 11.4. договору передбачено, що сторона, яка вирішила розірвати договір відповідно до умов цього договору, направляє письмове повідомлення іншій стороні за 10 робочих днів до передбачуваної дати розірвання договору.

Відповідно до п. 11.5. договору замовник має право розірвати цей договір у випадках: 11.5.1. якщо підрядник не розпочав виконання робіт впродовж 15 днів з моменту виконання замовником умов п. 4.1. договору; 11.5.2. якщо підрядником були порушені терміни виконання робіт, встановлені договором, більш ніж на 30 днів.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до виконання сторонами усіх зобов`язань за ним (п. 12.15. договору).

З 17.08.2019 договір є розірваним на підставі п. 11.4. у зв`язку відмовою від нього Відповідача, про що Позивач 02.08.2019 отримав лист.

Відповідач на підставі виставлених позивачем рахунків здійснив передоплату на загальну суму 950000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №234 від 22.06.2018 на суму 650000,00 грн, №268 від 18.07.2018 (проведено банком 19.07.2018) на суму 300000,00 грн.

18.09.2018 Відповідачем були отримані від Позивача акти приймання виконаних будівельних робіт №1 за жовтень 2018 на суму 1455622,28 грн, №2 за жовтень 2018 на суму 160514,02 грн, №1-ДР на суму 29350,39 грн, що ним визнається.

Втім, акти виконаних робіт відповідачем не підписані та роботи не оплачені, що стало підставою для звернення з первісним позовом про стягнення заборгованості в сумі 695486,69 грн, яка складає різницю між загальною сумою виконаних робіт 1645486,69 грн та сумою попередньої оплати 950000,00 грн.

Відповідач з первісним позовом не погодився, посилаючись на те, що перевіряючи стан виконання робіт за договором та аналізуючи зміст отриманих від Позивача актів, встановив, що фактично більша частина робіт не є виконаною, за деякими роботами є перевищення обсягів, вказаних в актах. Частина робіт, вказаних Позивачем в актах, взагалі не погоджувалась сторонами та відсутня у договорі. Крім того, не була підтверджена документально вартість товарно-матеріальних цінностей, вказаних в акті №1.

Вказане стало підставою для надіслання Позивачу, як зазначає Відповідач, листів за № 319/1 від 25.09.2018, за № 320/1 від 25.09.2018, за № 321/1 від 25.09.2018 з мотивованою відмовою від підписання вищезазначених актів.

Відповідач вважає мотиви відмови від підписання актів обґрунтованими, тому відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 882 ЦК України наявними підстави для визнання актів недійсними, що стало підставою для звернення із зустрічною позовною заявою, в якій Відповідачем за первісним позовом також порушено питання визнання недійсним п. 6.2. договору, бо він суперечить ч. 4 ст. 882 ЦК України.

Застосоване законодавство та висновки апеляційного суду.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням обставин справи в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно з ч. 1 ст. 882 Цивільного кодексу України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття.

Частиною 4 статті 882 Цивільного кодексу України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акту про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акту визнані судом обґрунтованими.

За таких умов стороні, яка відмовилась підписати акт, надається право пред`явити позов про визнання цього акту недійсним.

Згідно з приписами статей 853, 882 Цивільного кодексу України відсутність своєчасно висловлених зауважень до виконаних робіт свідчить про прийняття робіт та, відповідно, виникнення у замовника обов`язку щодо їх оплати.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акту виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акту.

У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акту виконаних робіт) закон покладає саме на замовника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02.10.2012 у справі № 23/236, постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 523/6003/14-ц.

Таким чином, передання і приймання робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акту і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором.

Як було встановлено судом у справі №904/4330/19, з урахуванням того, що акти виконаних робіт Відповідач за первісним позовом отримав 18.09.2018, враховуючи положення п. п. 6.2., 7.3., 7.4. договору, він повинен був забезпечити приймання виконаних робіт і підписати або надати мотивовану відмову від приймання виконаних робіт у строк до 02.10.2018 включно, чого не зробив. У зв`язку з цим роботи за актами приймання виконаних будівельних робіт №1 за жовтень 2018 на суму 1455622, 28 грн, №2 за жовтень 2018 на суму 160514, 02 грн, № 1-ДР на суму 29350,39 грн вважаються прийнятими Відповідачем за первісним позовом без зауважень. Загальна вартість виконаних відповідачем робіт складає 1645486,69 грн.

Відповідачем за первісним позовом як у справі №904/4330/19, так і у цій справі не доведено належними доказами факту надіслання Позивачу за первісним позовом та отримання останнім листів за № 319/1 від 25.09.2018, за № 320/1 від 25.09.2018, за № 321/1 від 25.09.2018 з відмовою від підписання актів.

Слід також зауважити, що позивач пред`являє вимогу щодо оплати саме виконаних робіт (загальна вартість робіт по договору складає 1777164 грн 54 коп), що відповідає положенням п. 11.3. договору.

Тому, роботи по договору на загальну суму 1645486,69 грн вважаються такими, що прийняті Відповідачем за первісним позовом, а обов`язок з їх оплати - таким, що настав відповідно до положень ч.2 ст. 530 ЦК України, оскільки в договорі (п.2.3., 2.4.) не визначено конкретного строку остаточного розрахунку, а саме - 03.04.2020 (вимога про оплату боргу від 20.03.2020).

Акт від 26.09.2018, підписаний між ТОВ «Енергія - ТГСВ» та КП «Теплоенерго» ДМР про виконання монтажних робіт по ТУ №603/17 від 26.04.2017 є доказом, який додатково підтверджує факт часткового виконання робіт за спірним договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів виконання зобов`язання щодо повної оплати вартості виконаних робіт в сумі 695 486,69 грн Відповідач за первісним позовом не надав.

З огляду на викладене, вимоги Позивача щодо примусового стягнення зазначеної суми правомірно визнані обґрунтованими та задоволені судом першої інстанції.

У зв`язку з розірванням договору з ініціативи замовника, постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.03.2020 у справі №904/5756/18 визнано такими, що не підлягають виконанню накази Господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2019 у справі №904/5756/18 про стягнення боргу в сумі нездійсненої передплати - 581165,06 грн за договором №2-СМР від 01.03.2018; боргу в сумі нездійсненої передоплати - 342734,16 грн за договором №4-СМР від 12.06.2018.

Тому, судом першої інстанції правомірно не прийняті до уваги заперечення Відповідача щодо безпідставного включення Позивачем до суми позовних вимог 342734,16 грн, оскільки ця сума судом стягнута не була.

Щодо зустрічних позовних вимог.

Відповідач за первісним позовом, посилаючись на статті 203, 215 Цивільного кодексу України, вважає, що пункт 6.2 Договору суперечить ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України, бо ця норма є імперативною та не може бути змінена сторонами договору, чого дотримано не було.

Як зазначалось, відповідно до частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акту про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акту визнані судом обґрунтованими.

Пунктом 6.2 Договору сторони погодили, що замовник зобов`язується не пізніше 10-ти робочих днів після надання підрядником актів прийому-передачі виконаних підрядних робіт забезпечити приймання виконаних робіт і підписати або надати мотивовану відмову від приймання виконаних робіт. У разі не підписання і не надання мотивованої відмови у підписанні замовником акту виконаних робіт, вказаний документ вважається автоматично підписаним і має повну юридичну силу акту виконаних робіт.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору заснована на свободі волевиявлення, а останнє, у свою чергу, спирається на свободу волі, що реалізується за допомогою диспозитивності норм цивільного права. Під диспозитивністю прийнято розуміти засновану на нормах даної галузі права юридичну свободу суб`єкта цивільних правовідносин здійснювати свої суб`єктивні права за своїм розсудом.

Таким чином, правовими засобами закріплення свободи договору традиційно розуміють норми-принципи, які проголошують свободу договору, свободу підприємницької діяльності та диспозитивні норми права, в яких втілено даний принцип.

Зміст принципу свободи договору розкривається в статті 627 Цивільного кодексу України. Він є однією з фундаментальних засад цивільно-правового принципу диспозитивності, через який суб`єкти цивільного права набувають і здійснюють свої цивільні права вільно на свій розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України).

З огляду на викладене, сторони, керуючись принципом свободу договору, вільні викладати умови договору на свій розсуд та ці умови не мають суперечити нормам діючого законодавства, що мають імперативний характер для певних відносин.

Водночас, це не означає, що певні пункти договору мають дублювати норму права, бо не суперечити - це не значить повністю відповідати дослівно, це значить відповідати за своєю суттю.

Вивчивши спірний пункт 6.2. договору судом не встановлено його невідповідності нормі ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України. Крім того, апелянтом не враховано, що до спірних відносин застосовуються норми ЦК України, передбачені не тільки параграфом 3 (Будівельний підряд), а й параграфом 1 (Загальні положення про підряд). Тому, у спірному пункті договору сторонами було враховано також положення ст. 853 ЦК України. Вислів, що «у разі не підписання і не надання мотивованої відмови у підписанні замовником акту виконаних робіт, вказаний документ вважається автоматично підписаним і має повну юридичну силу акту виконаних робіт» не суперечить абзацу 2 частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України, в якому закріплено право пред`явити позов про визнання акту недійсним.

Зустрічні позовні вимоги про визнання недійсними актів приймання виконаних будівельних робіт №1 на суму 1 455 622,28 грн, №2 на суму 160 514,02 грн, №1-ДР на суму 29 350,39 грн за договором підряду №4-СМР від 12.06.2018 також правомірно залишені судом першої інстанції без задоволення, оскільки Відповідачем за первісним позовом не доведено направлення на адресу Позивача за первісним позовом мотивованих відмов від підписання актів, тому відсутні підстави для визнання таких мотивів обґрунтованими та застосування положень абзацу 2 частини 4 статті 882 ЦК України.

Також не доведено саме вмотивованість зазначених в цих листах відмов, оскільки не надано доказів приймання цих робіт та виявлення зазначених в цих листах недоліків (ким та коли було здійснено огляд виконаних підрядником робіт, якими спеціалістами визначено, що роботи виконані з недоліками, оскільки підрядник не запрошувався для складання акту виявлених недоліків, в актах про ці недоліки відповідач не зазначив).

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а оскаржуване рішення таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області у даній справі відсутні.

Клопотання апелянта про зупинення провадження у справі відхиляється апеляційним судом, оскільки порушені строки його подання відповідно до п. 7 ч.2 ст. 258 ГПК України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд зупиняє провадження у справі, якщо суд призначає судову експертизу (за власною ініціативою або ініціативою сторони). В цьому випадку за проведенням експертизи звернувся відповідач та тільки 16.10.2020 ним було укладено договір щодо проведення такої експертизи, тобто на стадії апеляційного провадження. Відповідач не обґрунтував неможливості такого звернення під час розгляду справи в суді першої інстанції, тому в силу ст. 269 ГПК України такий доказ не може бути врахований судом на стадії апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Розглянувши заявлене апелянтом в тексті апеляційної скарги клопотання про подачу доказів на підтвердження розміру витрат, понесених на професійну правничу допомогу, та керуючись положеннями ч. 8 ст. 129 ГПК України, ч. 4 ст. 244 ГПК України, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати та встановити апелянту строк для подачі суду доказів щодо розміру понесених ним судових витрат, запропонувавши Позивачу за первісним позовом подати свої міркування щодо заявлених витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Агентство регіонального розвитку "Регіон-Лідер" Дніпропетровської обласної ради" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2020 у справі №904/2174/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2020 у справі №904/2174/20 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта - Комунальне підприємство "Агентство регіонального розвитку "Регіон-Лідер" Дніпропетровської обласної ради".

Встановити апелянту строк для подачі доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу - п`ять днів з часу прийняття цієї постанови.

Позивач за первісним позовом має право подати заперечення щодо заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Розгляд заяви Комунального підприємства "Агентство регіонального розвитку "Регіон-Лідер" Дніпропетровської обласної ради" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу провести в судовому засіданні, яке призначити на 30.11.2020 - 14.20 год.

Визнати явку представників у судове засідання не обов`язковою.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч.3 ст. 287 ГПК України.

Повна постанова складена 23 листопада 2020 року.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Кощеєв