ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про закриття підготовчого провадження

"12" листопада 2020 р. м. ХарківСправа № 922/3208/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши матеріали справи

за позовом Харківської міської ради, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перехрестя Плюс", м. Харків
про стягнення 6 191 986,73 грн.
за участю представників:

позивача - Коваль Г.Ю. (дов. № 08-21/4452/2-19 від 27.12.2019);

відповідача - Скворцової І.І. (дов. № б/н від 14.05.2020)

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада (позивач) звернулася до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРЕХРЕСТЯ ПЛЮС" безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 7 357 430,52 грн. за період з 01.09.2016 по 31.08.2019 згідно ст. ст.ст. 1212-1214 ЦК України.

В обґрунтування позову позивач посилається, зокрема на те, що відповідач здійснює фактичне користування земельною ділянкою по проспекту Ювілейному, 26 у м. Харкові загальною площею 0,8663 га (кадастровий номер :02:043:0065), на якій розташовані три належні відповідачу нежитлові будівлі: літ. "Р-1", літ. "М-1" та літ. "Н-1", без укладання договору оренди землі, у зв`язку з чим відповідач зберігає кошти, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою, а тому відповідач повинен відшкодувати розмір збережених коштів від безпідставно набутого майна за період з 01.09.2016 по 31.08.2019 у розмірі 7 357 430,52 грн., оскільки саме відповідач фактично користується зазначеною земельною ділянкою.

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.11.2019 року у справі №922/3208/19 позов задоволено повністю. Вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРЕХРЕСТЯ ПЛЮС" (61002, м. Харків, вул. Сумська, 70, ідентифікаційний код 34755139) на користь Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, ідентифікаційний код 04059243) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 7 357 430,52 грн. Судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 110361,46 грн. покладено на відповідача.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 у справі №922/3208/19, апеляційну скаргу залишено без задоволення. Рішення господарського суду Харківської області від 26.11.2019 року залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду та постановою апеляційної інстанції, ТОВ "Перехрестя Плюс" звернулося з касаційною скаргою, щодо скасування і направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суд від 07.07.2020 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Перехрестя Плюс" було задоволено, скасовано рішення Господарського суду Харківської області від 26.11.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 у справі № 922/3208/19, а справу №922/3208/19 передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

28 липня 2020 року до Господарського суду Харківської області з Касаційного господарського суду Верховного Суду повернулись матеріалів справи № 922/3208/19, а протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2020 справу № 922/3208/19, на новий розгляд (вх. 1108 (н.р.3208/19) передано на розгляд судді І.П.Жигалкіну.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.07.2020 прийнято до провадження на новий розгляд справу № 922/3208/19 та призначено її до розгляду на 20.08.2020 р. о 11:15. Ухвалою суду від 20.08.2020 р. підготовче засідання відкладено на 15.09.2020 р. о 11:15.

Представником Позивача 20.08.2020 р. було надано заяву про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 19254), які суд прийняв ухвалою від 15.09.2020 до розгляду.

Також, зазначеною ухвалою було відмовлено в задоволенні клопотання Відповідача (вх. № 21287) про зупинення провадження по справі та задоволено клопотання Відповідача (вх. № 21285 від 15.09.2020 р.) про відкладення підготовчого засідання, а підготовче засідання відкладено на "01" жовтня 2020 р. о 11:15.

Судом було продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів до "30" жовтня 2020 р., а підготовче засідання відкладено на "13" жовтня 2020 р. о 12:00, де зазначене підготовче засідання було відкладено на "22" жовтня 2020 р. о(б) 11:15 год. про що постановлено ухвалу від 13.10.2020.

Суд вважає за доцільне зазначити, що призначене на 22.10.2020 року проведення підготовчого засідання не відбулося з підстав знаходження судді Жигалкіна І.П. на лікарняному, що підтверджується листком тимчасової непрацездатності.

Ухвалою суду від 02 листопада 2020 року судом повідомлено учасників справи про наступне: підготовче засідання у справі відбудеться "12" листопада 2020 р. о(б) 11:15 год. у приміщенні господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, майдан Свободи, 5, 8-й під`їзд, 1-й поверх, зал № 105.

Представником Позивача у підготовче засідання заяв та клопотань не надано.

Представник Відповідача у підготовче засідання було надано: - клопотання (вх. № 23749 від 12.109.2020) про зупинення провадження по справі; - клопотання (вх. №24604 від 22.10.2020 та вх. №24603 від 22.10.2020) про призначення по справі судову оціночно-земельну експертизу та судову земельно-технічну експертизу. Також супровідним листом (вх. № 26469 від 12.11.2020) надано додаткові документи.

Дослідивши матеріали справи та надане Відповідачем клопотання (вх. № 23749 від 12.109.2020) про зупинення провадження по справі, суд не вбачає підстав для його задоволення та відмовляє в його задоволенні, зважаючи на таке.

Відповідач посилається на п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У своєму посиланні на клопотанні заявник не довів та судом не встановлено підстав об`єктивної неможливості розгляду справи № 922/3208/19 без встановлення обставин у справі № 520/13205/2020.

Всупереч вимог ст. 74 ГПК України відповідачем не надано суду належних доказів, які б свідчили про наявність підстав для зупинення провадження по даній страві до розгляду справи №520/13205/2020, що підсудна Харківському окружному адміністративному суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ч. ч. 1, 2 ст. 114 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з п. 12 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд встановлює строки для подання відповіді на відзив та заперечення. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 166, ч. 4 ст. 167 Господарського процесуального кодексу України відповідь на відзив та заперечення подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив та заперечення, який дозволить іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив та заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.

Статтею 7 ГПК України визначено, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Дана норма кореспондується зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб;

Відповідно до приписів пункту четвертого частини п`ятої ст. 13 ГПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цих кодексом.

Стосовно даної справи, суд застосовуючи ч. 3 ст. 177 ГПК України де передбачено, що підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Враховуючи захист громадян та те, що засідання не можуть бути проведені, суд дійшов висновку про відкладення розгляду підготовчого засідання.

За змістом ч. 2 ст. 183 ГПК України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: 1) визначених частиною другою статті 202 цього Кодексу; 2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Також, суд зазначає, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Суд вважає, що в розумінні ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, розумний строк розгляду справи це такий строк, який гарантує всім учасникам справи права на судовий захист.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Також, дослідивши клопотання (вх. №24604 від 22.10.2020 та вх. №24603 від 22.10.2020) Відповідача про призначення по справі судову оціночно-земельну експертизу та судову земельно-технічну експертизу, господарський суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Частиною 1 ст. 100 ГПК України передбачено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики призначення судової експертизи" від 23 березня 2012 року N 4 судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з`ясування питань, що потребують спеціальних знань. Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Під час вирішення питання щодо наявності правових підстав для призначення земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи господарський суд враховує доводи, наведені Відповідачем в обґрунтування заявлених позовних вимог щодо використання площ земельної ділянки, яка була надана у користування ТОВ „Перехрестя плюс", із земельною ділянкою, яка знаходиться у користуванні заявника.

Згідно ч. 2 ст. 98 ГПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Відповідно до п. 6.1 розділу ІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року N 53/5, основними завданнями земельно-технічної експертизи є: визначення фактичного землекористування земельними ділянками, а саме фізичних характеристик земельних ділянок (конфігурації, площі, промірів тощо); визначення відповідності фактичного розташування будівель, споруд та інших об`єктів відносно меж земельних ділянок їх розташуванню у відповідній технічній документації; визначення відповідності фактичного землекористування в частині порушення меж та накладання земельних ділянок відповідно до правовстановлювальних документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки; визначення можливості розподілу (порядку користування) земельними ділянками, розробка варіантів їх розподілу (порядку користування); визначення можливих варіантів підходу та проїзду до земельних ділянок, встановлення земельного сервітуту.

Згідно з п. 6.1.2, абзацу 2 п. 6.1.3 розділу ІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень зазначені питання земельно-технічної, оціночно-земельної експертизи вирішуються за наявності відповідної правовстановлювальної та технічної документації, зокрема результатів виконання топографо-геодезичних робіт, які проводяться відповідними фахівцями з використанням відповідного обладнання та бази даних. Для вирішення питань земельно-технічної експертизи експерту необхідно надати оригінали або завірені якісні копії відповідної правовстановлювальної та технічної документації із землеустрою на земельну ділянку. У разі неможливості експертом самостійно виконати топографо-геодезичні роботи результати таких робіт повинні бути надані на дослідження органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта).

Приписами ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно зі ст. 22 Закону України „Про землеустрій" від 22.05.2003р. № 858-IV землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; в) судових рішень.

Приписами ст. 22 Закону України „Про землеустрій" врегульовано, що документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Одним із видів документації із землеустрою є технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Підсумовуючи вищенаведене приписи чинного законодавства, господарський суд доходить висновку, що під час проведення оціночно-земельної та земельно-технічної експертизи експертом досліджується, зокрема, питання накладання земельних ділянок відповідно до правовстановлювальних документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки.

Враховуючи вищенаведені вимоги процесуального законодавства, згідно яких предметом висновку експерта не можуть бути питання права, господарський суд зауважує, що оцінка доводам Відповідача, повинна надаватись за результатами вирішення спору по суті.

Відповідно до статті 177 ГПК України, підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Згідно пункту 3 частини 2 статті 185 ГПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

Керуючись статтями 177, 178, 185, 234, 243 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Відповідача (вх. № 23749 від 12.109.2020) про зупинення провадження по справі, клопотань (вх. №24604 від 22.10.2020 та вх. №24603 від 22.10.2020) про призначення по справі судову оціночно-земельну експертизу та судову земельно-технічну експертизу - відмовити.

Закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 12 листопада 2020 року о 11:15

Засідання відбудеться в приміщенні господарського суду Харківської області за адресою: 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, 8-й під`їзд, 1-й поверх, зал № 105.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвалу підписано 16 листопада 2020 року.

Суддя І.П. Жигалкін