СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"20" листопада 2020 р. Справа № 922/3960/19

Суддя - доповідач: Плахов О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків, (вх.№3078 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 13.10.2020р. у справі №922/3960/19 (суддя Калініченко Н.В., ухвалене в м.Харків о 12:50год., дата складення повного тексту 15.10.2020р.)

за позовом: в. о. Керівника місцевої прокуратури № 5 Харківської області, м. Харків,

до 1-го відповідача: Харківської міської ради, м. Харків,

до 2- го відповідача: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків,

до 3-го відповідача: Фізичної особи - підприємця Тунік Наталії Романівни, Харківська область, смт. Безлюдівка,

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору купівлі-продажу недійсним, зобов`язання повернення майна,-

ВСТАНОВИВ:

Виконуючий обов`язки керівника Харківської місцевої прокуратури № 5 звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та фізичної особи - підприємця Тунік Наталії Романівни про визнання незаконним та скасування п. 26 додатку 1 до рішення 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова від 21.02.2018р. №1008/18; визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 12.07.2018р. № 5603-В-С, укладений між управлінням комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та фізичною особою - підприємцем Тунік Наталією Романівною, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Тихоновою І.В., і зареєстрований в реєстрі за № 175 та скасування запису про його державну реєстрацію № 27524987 від 13.08.2019р.; зобов`язання повернути фізичною особою - підприємцем Тунік Наталією Романівною на користь територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-:-6, загальною площею 65,9 кв. м., розташовані в будинку літ. А-5 за адресою: м. Харків, вул. Мереф"янське шосе, будинок 20, а Харківську міську раду Харківської області прийняти вказані приміщення.

Рішенням господарського суду Харківської області від 13.10.2020р. у справі №922/3960/19 позов задоволено повністю; визнано незаконним та скасовано пункт 26 додатку 1 до рішення 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" від 21.02.2018р. №1008/18; визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 12.07.2018р. №5603-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та фізичною особою - підприємцем Тунік Наталією Романівною, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Тихоновою І.В., і зареєстрований в реєстрі за № 175 та скасовано запис про його державну реєстрацію № 27524987 від 13.08.2019р.; зобов`язано фізичну особу - підприємця Тунік Наталію Романівну повернути на користь територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-:-6, загальною площею 65,9 кв. м., розташовані в будинку літ. А-5 за адресою: м. Харків, вул. Мереф`янське шосе, будинок 20, а Харківську міську раду прийняти вказані приміщення; стягнуто з Харківської міської ради на користь прокуратури Харківської області (судові витрати (сплачений судовий збір) в сумі 2343,87грн.; стягнуто з Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на користь прокуратури Харківської області судові витрати (сплачений судовий збір) в сумі 2343,87грн.; стягнуто з Фізичної особи - підприємця Тунік Наталії Романівни на користь прокуратури Харківської області судові витрати (сплачений судовий збір) в сумі 2343,87грн.

Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради з рішенням місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Харківської області від 13.10.2020р. у справі №922/3960/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову прокурора в повному обсязі.

Одночасно апелянт звернувся з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 13.10.2020р. у справі №922/3960/19.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суддя - доповідач дійшов висновку, що апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, виходячи з наступного.

Так, статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Так, відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", розмір ставки за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" зі змінами та доповненнями станом на момент подання позовної заяви, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено розмір ставки за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду, що становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви, скарги.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

З матеріалів справи вбачається, що предметом позовних вимог у даній справі є дві вимоги немайнового характеру та одна майнового.

Виходячи з положень Закону України "Про судовий збір", апелянт мав сплатити судовий збір у розмірі 10547,40грн.

Проте, з доданих до апеляційної скарги матеріалів, вбачається, що апелянтом до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Разом з тим, апелянт просить суд відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги до розгляду справи по суті.

Суддя - доповідач зазначає, що відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, за приписами зазначеної норми, відстрочення від сплати судового збору може мати місце за наявності підстав, зазначених у частині 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір"

Суддя доповідач зауважує, що наведений перелік умов відстрочення сплати судового збору є вичерпним, а наведені апелянтом доводи не є підставою для відстрочення сплати судового збору згідно зі статтею 8 Закону України "Про судовий збір".

Крім того, в силу вимог статті 8 Закону України "Про судовий збір", особа, яка заявляє клопотання про відстрочення сплати судового збору або звільнення від сплати судового збору повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому законом порядку і розмірі. Проте, цією статтею передбачено право суду, а не обов`язок щодо відстрочення сплати судового збору.

При цьому, статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Розглянувши клопотання про відстрочення від сплати судового збору, суддя- доповідач зазначає, що Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради не надано належних доказів, які б свідчили про те, що фінансове становище останнього унеможливлює своєчасну сплату судового збору за подання апеляційної скарги, а також не наведено обставин, які б мали виключний характер, та свідчили б про наявність належних підстав для відстрочення сплати судового збору.

Як визначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява №24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (п. 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення названого Суду від 28.05.1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (п. 57).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (п. 60).

За наведених обставин, враховуючи положення статті 129 Конституції України, відповідно до яких основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, вказане клопотання Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради не підлягає задоволенню, а викладені вище обставини щодо відсутності доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі відповідно до частини 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України є підставою для застосування наслідків, передбачених статті 174 Господарського процесуального кодексу України, а саме - залишення апеляційної скарги без руху з метою усунення скаржником протягом 10 днів з моменту отримання цієї ухвали недоліків.

Щодо клопотання апелянта про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду, суддя-доповідач зазначає наступне.

Так, відповідно до пункту 2 частини 2 та частини 3 статті 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Тобто, строк подання апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду від 13.10.2020р. (15.10.2020р. дата складення повного тексту) сплив 04.11.2020р.

З матеріалів доданих до апеляційної скарги вбачається, що апелянтом було подано апеляційну скаргу до господарського суду Харківської області 09.11.2020р., що підтверджується відбитком штампу на конверті, в якому апеляційна скарга надійшла до місцевого господарського суду.

Отже, апелянт звернувся з апеляційною скаргою до господарського суду Харківської області 09.11.2020р., тобто, після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду.

В обґрунтування наявності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду від 13.10.2020р., апелянт посилається на те, що копію оскаржуваного рішення ним було отримано лише 19.10.2020р.

Суддя-доповідач зазначає, що практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції") від 16.12.1992 року).

Розглянувши подане заявником апеляційної скарги клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, з метою недопущення порушення права особи на доступ до правосуддя, визначених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 129 Конституції України, суддя-доповідач вважає, що строк апелянтом пропущено з поважних причин, у зв`язку з чим він підлягає поновленню.

Разом з тим, з урахуванням, тих обставин, що апелянтом до апеляційної скарги не було додано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, суддя-доповідач дійшов висновку, що відповідно до статті 260 Господарського процесуального кодексу України зазначене є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням 10-денного строку з дня вручення.

Керуючись ст. 174, ст. 234, п. 2 ч.3 ст. 258, ст. 259, ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя- доповідач

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на рішення господарського суду Харківської області від 13.10.2020р. у справі №922/3960/19.

2. Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3.Наслідки неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 260, 261 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач О.В. Плахов