Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2020 р. м. Рівне Справа № 918/529/20

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Горплюка А.М., перевіривши матеріали позовної заяви

за позовом Комунального підприємства "Рівнеелектроавтотранс" Рівненської міської ради

до Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Рівненська районна державна адміністрація Рівненської області

про відшкодування збитків у вигляді неодержаного доходу

Секретар судового засідання Лиманський А.Ю.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Рівнеелектроавтотранс" Рівненської міської ради звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Рівненська районна державна адміністрація Рівненської області про відшкодування збитків у вигляді неодержаного доходу.

Ухвалою суду від 30.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28.07.2020.

24.07.2020, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, від третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням уповноваженого представника у щорічній відпустці та за відсутності можливості направлення іншого представника.

24.07.2020 до суду від позивача надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без участі уповноваженого представника.

24.07.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування зазначає, що між Замовником Рівненською районною державною адміністрацією, Розпорядником коштів - Управлінням соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації та Перевізником Комунальним підприємством "Рівнеелектроавтотранс" укладено три Договори - №05/02-32/17 від 03.05.2017, №62/02-38/18 від 02.04.2018 та №06/02-32/19 від 06.03.2019.

За умовами вказаних договорів Рівненська районна державна адміністрація надає КП "Рівнеелектроавтотранс" право на перевезення пасажирів по тролейбусному маршруту №6 "РЗВА-РЗТА", визначених пунктом 1.1. цих договорів, а останній, в свою чергу, забезпечує безкоштовне перевезення пільгових категорій населення.

Зазначає, що на виконання умов договорів розпорядником коштів згідно лімітних довідок, позивачу було відшкодовано кошти у 2017 році - 187923,00 грн., у 2018 році - 253846, 00 грн., у 2019 році - 250000,00 грн.

Також відповідачем вказано, що розпорядники бюджетних коштів беруть зобов`язання в межах бюджетних асигнувань, а взяті без відповідних бюджетних асигнувань зобов`язання не вважаються бюджетними і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Окрім того зазначали, що згідно Законів України "Про Державний бюджет України" на 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік видатки та компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян з державного бюджету місцевим бюджетам не передбачались.

Відповідно до звітів про заборгованість за бюджетними коштами (форма №7М) поданих Управлінням соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації заборгованість станом на 01 січня 2018, 2019, 2020 - відсутня.

Засідання, призначене на 28.07.2020 не відбулося, у зв`язку із перебуванням судді Горплюка А.М. на лікарняному.

Ухвалою суду від 07.08.2020 справу призначено до слухання в підготовчому засіданні на 18.08.2020.

17.08.2020 від Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Також від Комунального підприємства "Рівнеелектроавтотранс" Рівненської міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

18.08.2020 від Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 18.08.2020 розгляд справи в підготовчому засіданні відкладено на 15.09.2020.

15.09.2020 від Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

15.09.2020 від Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 15.09.2020 підготовче засідання відкладено на 06.10.2020.

05.10.2020 на електронну адресу суду від Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 06.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 27.10.2020.

26.10.2020 до суду від Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням представника у щорічній відпустці.

27.10.2020 до суду від Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням представника у щорічній відпустці.

Ухвалою суду від 27.10.2020 розгляд справи по суті відкладено на 12.11.2020.

10.11.2020 від Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням представника в іншому кримінальному провадженні.

11.11.2020 від Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності уповноваженого представника.

У судове засідання 12.11.2020 представники позивача, відповідача та третьої особи не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Щодо поданого клопотання про відкладення, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Обставини, що встановлені ч. 2 ст. 202 ГПК України та перешкоджають розгляду справи в даному судовому засіданні, відсутні.

Частиною 3 ст. 202 ГПК України встановлено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Суд не визнає поважними причини неявки представників Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області та Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області в судове засідання, оскільки клопотання не містить непереборних причин неможливості забезпечити суб`єктом владних повноважень уповноваженого представника для участі у судовому засіданні.

При цьому, суд виходить з того, що учасникам справи було надано достатньо часу скористатися правом подання клопотань, пояснень та письмових доказів на підтвердження власних доводів та заперечень.

Так, у встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Крім того, відповідно до заяви Голови Ради Суддів України щодо карантинних заходів, яка була розміщена 11 березня 2020 року на офіційному веб-сайті Ради суддів України (http://rsu.gov.ua), опубліковано звернення до громадян щодо утримання від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників сторін та щодо утримання від відвідин суду, якщо у громадян є ознаки будь-якого вірусного захворювання.

Судом зазначається, що у даній справі судом не визнавалася необхідність обов`язкової участі учасників справи.

З огляду на належне повідомлення представників Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області та Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області про дату, час та місце проведення судового засідання, беручи до уваги, що явка сторін не визнавалась обов`язковою, відповідно до ст. 202 ГПК, відсутні підстави для відкладення судового засідання, а неявка представників сторін не перешкоджає розгляду справи.

З метою уникнення необґрунтованого зволікання при розгляді справи та виконання завдання господарського судочинства, враховуючи наявність достатньої кількості доказів у справі, а також наявність правової позиції учасників справи щодо предмету спору, судом вирішено у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи відмовити та проводити розгляд справи у відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, які мають значення для справи та вирішення спору по суті, господарський суд прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Між Рівненською районною державною адміністрацією Рівненської області, як замовником транспортних послуг по міському тролейбусному маршруту №6, Комунальним підприємством "Рівнеелектроавтотранс" Рівненської міської ради, як перевізником, та Управлінням соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області, як розпорядником коштів, були укладені Договори на відшкодування витрат за безкоштовне перевезення пільгових категорій громадян №05/02-32/17 від 03.05.2017, № 52/02- 32/18 від 02.04.2018 та № 06/02-32/19 від 06.03.2019 (далі - Договори, а.с. 18-24, 25-32, 33-40).

Пунктом 1.2 вищезазначених Договорів передбачено, що Відповідач зобов`язується відшкодовувати, у межах асигнувань з місцевого бюджету, витрати за безкоштовне перевезення пільгової категорії громадян, відповідно до Порядку № 128.

Пунктом 5 Порядку № 128 встановлено, що Відповідач щомісяця, на підставі наданих перевізником звітних документів проводить відшкодування за надані послуги. Згідно пункту 4.2 цих Договорів первинними звітними документами є розрахунки підприємства, які виконані згідно Додатку № 1 до Порядку № 128.

Позивач зазначає, що в межах укладених Договорів, за період травень-грудень 2017 року, квітень-грудень 2018 року, березень-грудень 2019 року було перевезено 465 080 пільгових пасажирів, у зв`язку з чим сума нездійснених компенсаційних виплат за безкоштовне перевезення склала 661 999,00 грн., зокрема: травень -грудень 2017 - 88 888, 00 грн.; квітень-грудень 2018 - 222 869,00 грн.; березень-грудень 2019 - 350 242,00 грн.

Доказів відшкодування Управлінням соціального захисту населення Рівненської районної ради державної адміністрації понесених втрат позивача на вказану суму відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

Предметом доказування у даній справі є встановлення факту перевезення пільгових категорій громадян та наявність заборгованості у відповідача.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положення ст. 612 Цивільного кодексу України встановлюють, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

З врахуванням наведеного, суд доходить висновку, що саме відповідачем має бути компенсована вартість наданих позивачем послуг по перевезенню пільгових категорій пасажирів.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо у залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007).

Зокрема, у Рішенні від 09.07.2007 № 6-рп/2007 Конституційний Суд України наголосив, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Разом із тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ (справа "Кечко проти України", заява № 63134/00) держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення ЄСПЛ). У п. 26 цього рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішеннях ЄСПЛ від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 цих рішень відповідно).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справах № 911/4249/16, № 906/621/17.

За наведених обставин, суд не приймає до уваги заперечення відповідачем позовних вимог із підстав відсутності субвенції з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, в томі числі, і на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

На підставі викладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за періоди травень-грудень 2017 року, квітень-грудень 2018 року, березень-грудень 2019 року в розмірі 661 999,00 грн. суд визнає обгрунтовані, а відтак задовольняє в повному обсязі.

Щодо стягнення заборгованості за періоди січень-квітень 2017, січень - березень 2018, січень-лютий 2019, суд зазначає наступне.

До укладення вищевказаних Договорів, за періоди січень-квітень 2017, січень - березень 2018, січень-лютий 2019, позивач здійснював безкоштовне перевезення пасажирів (як того вимагає чинне законодавство) та було перевезено 141 834 пасажирів пільгової категорії громадян, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по перевезенню у розмірі 313 309, 00 грн.

Позивач стверджує, що неодноразово звертався до відповідача та третьої особи з проханням укласти відповідний договір на наступний бюджетний рік та передбачити кошти на відшкодування підприємству втрат доходів від безкоштовного перевезення пільгового населення. Однак, підписання з Позивачем договорів про порядок відшкодування компенсаційних виплат за пільгове перевезення окремих категорій громадян до формування районного бюджету на відповідний рік та складання відповідної програми не відбулось.

Відповідно до п. 1, 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Згідно зі ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" виключно законами України визначаються, зокрема: пільги щодо оплати транспортних послуг та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Соціальні гарантії щодо безплатного проїзду окремих категорій громадян встановлено рядом законів, зокрема, Законами України "Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", "Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про соціальний захист дітей війни", Постановами Кабінету Міністрів України від 17 травня 1993 № 354 "Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування" та від 16 серпня 1994 № 555 "Про поширення чинності постанови Кабінету Міністрів України від 17 травня 1993 № 354".

Пунктом 2 ст. 4 Закону України "Про міський електричний транспорт" визначено, що транспортні послуги надаються на договірних засадах між перевізником та замовником. Частиною 1 ст. 11 цього ж Закону передбачено, що відносини замовників з перевізниками регулюються згідно із законодавством, а також договором про організацію надання транспортних послуг.

Частиною 3 ст. 4 Закону України "Про міський електричний транспорт" передбачено, що оплата транспортних послуг проводиться безпосередньо пасажирами та замовниками. Відповідно до ст. 12 цього Закону замовник транспортних послуг зобов`язаний здійснювати повну та своєчасну оплату фактично виконаних перевізником обсягів транспортних послуг згідно із договором про організацію їх надання.

Відповідно до Порядку здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, які перевозяться автомобільним та електротранспортом загального користування в Рівненській області, затвердженого розпорядженням голови Рівненської обласної державної адміністрації від 26.03.2007 № 128 (далі - Порядок № 128), райдержадміністрації та управління соціального захисту населення райдержадміністрацій укладають договір на відшкодування перевізникам за перевезення громадян, що мають відповідно до чинного законодавства пільги при користуванні пасажирським транспортом.

Господарський суд зазначає, що відсутність укладеного між сторонами договору на відшкодування витрат за безкоштовне перевезення не впливає на результат вирішення спору, оскільки, в даному випадку, зобов`язання сторін виникають безпосередньо із вимог чинного законодавства.

Відповідач мотивує неналежне виконання умов Договорів відсутністю субвенцій з державного (місцевого) бюджету.

Відсутність коштів у відповідача чи відсутність кошторису видатків на перевезення пільгової категорії громадян, відсутність у відповідача зареєстрованих в казначействі бюджетних зобов`язань з перевезення пільгових категорій громадян не є підставою звільнення відповідача від обов`язку проведення розрахунків за виконані роботи з перевезення та надані послуги.

Відповідачем було порушено вимоги договору та ст. 526 ЦК України, відповідно до якої - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, та ст. 525 ЦК України щодо недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань.

Згідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

На підставі викладеного, позовні вимоги Комунального підприємства "Рівнеелектроавтотранс" Рівненської міської ради обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 14 629 грн. 63 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 73 79, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області (33024, м. Рівне, вул. Соборна, 366А, ) на користь Комунального підприємства "Рівнеелектроавтотранс" Рівненської міської ради (33027, м. Рівне, вул. Д. Галицького, 23, ) 975 308 (дев`ятсот сімдесят п`ять тисяч триста вісім) грн. 00 коп. збитків у вигляді неодержаного доходу за безкоштовне перевезення пільгових категорій громадян та 14 629 (чотирнадцять тисяч шістсот двадцять дев`ять) грн. 63 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст виготовлено та підписано 23.11.2020

Суддя А.М.Горплюк