ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" листопада 2020 р. Cправа № 902/732/20

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Шушковій А.П.

Представники сторін

позивача Зінченко А.А., ордер серії ВН №158802 від 24.09.2020;

відповідача Горобець Д.Г., довіреність № б/н від 21.01.2020;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" (пр-т Космонавтів 30-А, оф. 721, м. Вінниця, 21021)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕУ ЕНЕРГО" (пр-т Космонавтів 30А, оф. 703, м. Вінниця, 21021)

про стягнення 1978585,67 грн.

ВСТАНОВИВ:

27.07.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" звернулось в Господарський суд Вінницької області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕУ Енерго" про стягнення заборгованості в сумі 1 978 585, 67 грн, з яких 1958395,71 грн - заборгованості зі сплати орендної плати та 20189,96 грн - пені за порушення строків внесення орендних платежів.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2020 для розгляду вказаної справи визначено головуючого суддю Лабунську Т.І.

Ухвалою суду від 30.07.2020 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Відповідно до п.п. 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та ч. 2 п. 16.1 Порядку автоматизованого розподіл судових справ в Господарському суді Вінницької області 10.08.2020 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи № 902/732/20, за результатами якого дану справу передано на розгляд судді Маслію І.В.

Ухвалою від 12.08.2020 суддею Маслієм І.В. справу № 902/732/20 прийнято до свого провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 24.09.2020.

21.09.2020 на адресу суду надійшла заява № б/н від 18.09.2020 (вх. № 01-34/8331/20 від 21.09.2020) представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-ДРАЙВ" про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

23.09.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти стягнення пені заперечує.

24.09.2020 через канцелярію суду представником Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-ДРАЙВ" подано заяву № б/н від 23.09.2020 (вх. № 01-34/8487/20 від 24.09.2020) про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 24.09.2020 заяву № б/н від 18.09.2020 (вх. № 01-34/8331/20 від 21.09.2020) повернуто без розгляду Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕКО-ДРАЙВ" з підстав, викладених в ухвалі.

Крім того, ухвалою від 24.09.2020 відмовлено у задоволенні заяви № б/н від 23.09.2020 (вх. № 01-34/8487/20 від 24.09.2020) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-ДРАЙВ" з підстав, викладених в ухвалі.

Ухвалою від 24.09.2020 судом встановлено учасникам справи строк для вчинення процесуальних дій до 05.10.2020; закрито підготовче провадження з 05.10.2020 та призначено справу № 902/732/20 для судового розгляду по суті на 12 жовтня 2020 р.

В судовому засіданні 12.10.2020 оголошено перерву до 27.10.2020 (Протокольна ухвала).

За результатами проведеного судового засідання 27.10.2020 оголошено перерву в судовому засіданні до 12.11.2020, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання (Протокольна ухвала).

Крім того, ухвалою від 27.10.2020 здійснено повідомлення учасників справи, що розгляд справи по суті відбудеться 12.11.2020 та зобов`язано сторін надати суду додаткові письмові докази, а саме обопільно підписаний акт звірки взаємних розрахунків щодо сплати основного боргу.

12.11.2020 до суду від позивача надійшли акти звірок взаємних розрахунків, обопільно підписані сторонами.

На визначену судом дату з`явились представники сторін.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити їх.

Представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 12.11.2020 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

12 грудня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-німецьке підприємство «Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища» (надалі позивач, в договорі Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЕУ ЕНЕРГО» (надалі відповідач, в договорі Орендар) був укладений договір № 1передачі для монтажу обладнання та його подальшої оренди, відповідно до умов п. 1.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове оплатне користування обладнання, а саме систему для виробництва електроенергії з біогазу ІЕТ 999 ВІО V01, яке є об`єктом власності Орендодавця (надалі Обладнання). Вартість Обладнання становить 9589697,57 грн.

Орендар використовує орендоване за цим Договором Обладнання виключно на полігоні ТПВ с. Стадниця, Вінницького району, Вінницької області з метою виробництва електричної енергії з біогазу. Орендар забезпечує використання орендованого Обладнення відповідно до умов цього Договору (п. 2.1. та п. 2.2. Договору).

Відповідно до п. 3.1. та п. 3.2. Договору передача Обладнання в оренду Орендарю відбувається після здійснення останнім монтажних робіт та робіт по приведенню Обладнання в режим готовності до роботи. Передача Обладнання Орендарю для здійснення монтажу та виконання робіт по приведенню його в режим готовності до роботи здійснюється Орендодавцем за Актом прийому-передачі Обладнання для монтажу (надалі Акт прийому-передачі Обладнання для монтажу).

Орендар набуває право на здійснення монтажних робіт та робіт по приведенню Обладнання в режим готовності до роботи, за умови підписання Акту прийому-передачі Обладнання для монтажу. В Акті прийому-передачі Обладнання для монтажу зазначається найменування Обладнання та перелік його ідентифікаційних даних, який включає в себе комплектність та інші особливості в разі необхідності (п. 3.3. та п. 3.4. Договору).

Після отримання Орендарем акту підтвердження готовності Обладнання до роботи, підписаного членами Робочої комісії, Орендодавець протягом 3 (трьох) днів передає Обладнання Орендарю в Оренду, про що складається Акт прийому-передачі Обладнання в Оренду (надалі Акт прийому-передачі Обладнання в оренду). Про отримання акту підтвердження готовності Обладнання до роботи, Орендар письмово сповіщає Орендодавця протягом 3 (трьох) днів з дня його отримання (п. 3.8. Договору).

Початок перебігу строку оренди Обладнання (надалі Строк оренди), за який нараховується орендна плата, відраховується з моменту передачі Обладнання Орендарю в Оренду, про що складається Акт прийому-передачі Обладнання в Оренду. Строк оренди Обладнання за цим договором припиняється з дати визначеної п. 15.1. або 13.2. Договору (п.4.1. та 4.2. Договору).

Роботи по монтажу та введенню Обладнання в експлуатацію, а також по демонтажу забезпечуються Орендарем. Участь уповноваженого представника Орендодавця під час виконання робіт, зазначених в п. 5.1. Договору, є обов`язковою. З метою забезпечення участі уповноваженого представника (представників) Орендодавця під час виконання робіт, зазначених в п. 5.1. Договору, Орендар зобов`язаний завчасно повідомити Орендодавця про всі етапи виконання таких робіт (п. 5.1. - 5.3. Договору).

Орендодавець нараховує орендну плату Орендарю за весь строк оренди. Розмір орендної плати за місяць складає суму еквівалентну 10000,00 (десять тисяч) Євро 00 євроцентів, в перерахунку на грошову одиницю України - гривню, по курсу, встановленому НБУ на останній день розрахункового місяця без ПДВ, крім того ПДВ 20% 2000,00 (дві тисячі) Євро 00 євроцентів, разом з ПДВ еквівалент 12 000,00 (дванадцять тисяч) Євро 00 євроцентів (надалі - Орендна плата) (п. 7.1 та п. 7.2. Договору).

Відповідно до п. 7.3. та п.7.4. Договору у випадку, коли тривалість розрахункового місяця менша, ніж тривалість календарного, Орендна плата за такий неповний розрахунковий місяць нараховується пропорційно, виходячи з кількості днів в такому розрахунковому місяці. Орендну плату за кожен місяць Орендар сплачує Орендодавцю в безготівковій формі не пізніше 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим. Датою оплати вважається день фактичного надходження коштів на розрахунковий рахунок Орендодавця. У випадку недотримання вимог, передбачених даним пунктом, платіж вважається простроченим.

Кошти, що надходять від Орендаря до Орендодавця зараховуються в такому порядку: в шерщу чергу відшкодовуються збитки та інші витрати Орендодавця, в т. ч. пов`язані з одержанням заборгованості; у другу чергу зараховуются кошти в сплату неустойки та інших штрафних санкцій, передбачених цим Договором; у третю чергу зараховуються платежі, сплачені в якості Орендної плати. Кошти, що надходять в якості Орендної плати, зараховуються в такому порядку: в першу чергу - кошти зараховуються в рахунок сплати Орендної плати за поточний розрахунковий місяць; в другу чергу - після повної сплати Орендної плати за поточний місяць, кошти зараховуються в рахунок сплати за найбільш ранній розрахунковий місяць періоду відстрочки платежів, за який існує заборгованість; в третю чергу - в погашення заборгованості з Орендної плати за розрахункові місяці, що не припадають на період відстрочки платежів. (п. 7.8.1. та п. 7.8.2. Договору).

Орендодавець до 5-го числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані послуги оренди, направляє Орендарю поштою чи кур`єром оригінал Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) в двох примірниках. Орендар зобов`язаний повернути Орендодавцю один належним чином оформлений та підписаний примірник (оригінал) Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) до 20-го числа місяця, наступного за тим, в якому були надані послуги оренди. У випадку неповернення (не-своєчасного повернення) підписаного Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) і відсутності письмової мотивованої відмови Орендаря від підписання цього Акту, такий Акт вважається визнаним Орендарем, а послуга вважається прийнятою в повному обсязі (на вказану в Акті суму) (п. 7.10. та п. 7.11. Договору).

Відповідно до п. 9.1.1. Договору за кожен день прострочки внесення орендних платежів згідно строків оплати, визначених цим Договором, Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно сплаченої грошової суми.

Сторони домовилися регулювати відносини, які витікають із укладення цього Договору нормами Цивільного та Господарського кодексів України. На відносини сторін цього Договору не розповсюджується дія Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (п. 14.3. Договору).

Термін дії даного Договору починає свій перебіг з дата його укладення і припиняє свою дію з 31.12.2029 р. (п. 15.1. Договору).

На виконання умов договору 12.12.2014 сторонами був укладений Акт прийому-передачі Обладнання для монтажу до Договору №1 передачі для монтажу обладнання та його подальшої оренди від 12.12.2014р.

10.03.2015 сторонами був складений Акт прийому-передачі Обладнання в оренду до Договору №1 передачі для монтажу обладнання та його подальшої оренди від 12.12.2014р., згідно якого позивач передав, а відповідач прийняв в оренду систему для виробництва електроенергії з біогазу ІЕТ 999 ВІО V01, у визначеній актом комплектації.

За твердженнями позивача, свої зобов`язання за договором останній виконує належним чином, щомісячно надає відповідачу Акти надання послуг в яких зазначена сума орендної плати за попередній місяць. Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором, щодо сплати орендних платежів здійснює з порушенням строків визначених договором.

Між сторонами, за твердженням позивача, неодноразово проводились звіряння взаємних розрахунків, одним з яких є акт звіряння за період з вересня 2019 по жовтень 2019, відповідно до якого станом на 31.10.2019 р. заборгованість відповідача на користь позивача складала 703118,98 грн.

Протягом листопада 2019 по травень 2020 позивачем були надані акти наданих послуг, які відповідачем підписані без зауважень на загальну суму 2365267,08 грн (а.с. 22-28).

Відповідачем, протягом жовтня 2019 по 29 червня 2020, було сплачено на користь позивача кошти в загальному розмірі 1746471,30 грн, що стверджується наявною в матеріалах справи випискою по рахунку позивача (а.с. 29-36).

Як зазначено позивачем, кошти що надходили від відповідача зараховувались позивачем відповідно до п. 7.8.1. Договору в шерщу чергу відшкодовуються збитки та інші витрати Орендодавця, в т. ч. пов`язані з одержанням заборгованості; у другу чергу зараховуются кошти в сплату неустойки та інших штрафних санкцій, передбачених цим Договором; у третю чергу зараховуються платежі, сплачені в якості Орендної плати.

З огляду на викладене, згідно з розрахунком позивача (а.с. 38-42), останній був змушений звернутись до суду з вимогою про стягнення 1978585,67 грн, з яких 1958395,71 грн - заборгованості з орендної плати та 20189,96 грн пені за не належне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що фактичне надання обладнання в оренду посвідчується щомісячно складеними актами надання послуг. Саме обопільно підписаний акт створює у відповідача зобов`язання щодо оплати послуг з оренди обладнання. Однак в порушення норм ГПК України позивачем не надано доказів направлення таких актів в строк, передбачений п. 7.10 Договору оренди. За таких умов відсутні підстави вважати, що відповідач прострочив оплату за договором, а отже відсутнє право на неустойку. Крім того, відповідач у відзиві зазначив, що розрахунок пені наданий позивачем здійснено з порушенням норм ч. 5 ст. 254 ЦК України, а тому є невірним і задоволенню не підлягає.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Частиною 1 ст. 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права ч.1 ст. 761 Цивільного кодексу України.

Наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму ст. 765 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що за актом прийому-передачі Обладнання в оренду від 10.03.2015 орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування згідно Договору №1 передачі для монтажу обладнання та його подальшої оренди від 12.12.2014р. систему для виробництва електроенергії з біогазу ІЕТ 999 ВІО V01, у визначеній актом комплектації, яка є об`єктом власності Орендодавця.

Факт передачі майна в оренду відповідачем визнано та не заперечується.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

З поданого позивачем, до позовної заяви, розрахунку боргу вбачається, що відповідач за період оренди з листопада 2019 по травень 2020 року включно, відповідно до Актів надання послуг мав сплатити позивачу орендну плату в загальному розмірі 2365267,08 грн, крім даної суми станом на 31.10.2019 у відповідача рахувалась попередня заборгованість по орендній платі в сумі 703118,98 грн, яка визнана відповідачем згідно Акту звірки взаємо розрахунків. Так загальна сума боргу по орендній платі складала 3068386,06 грн.

Разом з тим відповідачем, за вище вказаний період, проведено частковий розрахунок в сумі 1746471,30 грн, дані кошти позивачем зараховувались відповідно до п. 7.8.1. Договору.

Так, в п. 7.8.1. Договору кошти, що надходять від Орендаря до Орендодавця зараховуються в такому порядку: в шерщу чергу відшкодовуються збитки та інші витрати Орендодавця, в т. ч. пов`язані з одержанням заборгованості; у другу чергу зараховуются кошти в сплату неустойки та інших штрафних санкцій, передбачених цим Договором; у третю чергу зараховуються платежі, сплачені в якості Орендної плати.

Пунктом 8.4.2 договору передбачено право орендодавця вимагати від Орендаря своєчасно сплачувати орендні платежі за договором, а вразі виникнення прострочки, оплату неустойки згідно умов Договору.

Ч. 3 ст. 285 ГК України визначено, що орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 7.4 Договору Орендну плату за кожен місяць Орендар сплачує Орендодавцю в безготівковій формі не пізніше 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим. Датою оплати вважається день фактичного надходження коштів на розрахунковий рахунок Орендодавця. У випадку недотримання вимог, передбачених даним пунктом, платіж вважається простроченим.

Таким чином, відповідач повинен був сплачувати орендну плату не пізніше 5-го числа наступного місяця.

Разом з тим, відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено, що фактичне надання обладнання в оренду посвідчується щомісячно складеними актами надання послуг. Однак позивачем не надано доказів направлення таких актів в строк, передбачений п. 7.10 Договору оренди. За таких умов відсутні підстави вважати, що відповідач прострочив оплату за договором, а отже відсутнє право на неустойку.

Суд не погоджується з даним твердженням відповідача, оскільки як вбачається з матеріалів справи всі акти надання послуг містять дату підписання та підписи відповідача, крім того в матеріалах справи відсутні письмові мотивовані відмови відповідача від підписань цих актів передбачені п. 7.11 Договору, а тому відповідно до цього ж пункту договору Акти визнані відповідачем, а послуга прийнята в повному обсязі (на вказану в Акті суму).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п. 9.1.1. Договору за кожен день прострочки внесення орендних платежів згідно строків оплати, визначених цим Договором, Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно сплаченої грошової суми.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача 1978585,67грн, з яких 1958395,71 грн - заборгованості з орендної плати та 20189,96 грн - пені.

Як зазначалось вище, у відповідача станом на 06.11.2019 рахувалась заборгованість по орендній платі в розмірі 703118,98 грн, з листопада 2019 по травень 2020 року включно, відповідно до Актів надання послуг мав сплатити позивачу орендну плату в загальному розмірі 2365267,08 грн, крім того відповідно до Акту надання послуг за червень 2020, підписаного відповідачем 30.06.2020 орендна плата становить 359400,00 грн.

Суд перевіривши наданий позивачем розрахунок (а.с. 38-42), щодо зарахування проведених відповідачем часткових розрахунків в сумі 1746471,30 грн, в зарахування пені та орендних платежів помилок не виявлено, тому заявлена до стягнення сума боргу з орендної плати в розмірі 1958395,71 грн за період з листопада 2019 по червень 2020 року включно, підлягає задоволенню в сумі визначеній позивачем.

Водночас, судом здійснено власний розрахунок пені в системі «Ліга Закон» за період з з 01.06.2020 по 30.06.2020 включно та встановлено що вимога позивача про стягнення 16919,34 грн. - пені підлягає частковому задоволенню в розмірі 16872,83 грн.

Крім того, не сплаченою залишилась пеня за період з 26.05.2020 по 31.05.2020 яка вірно визначена позивачем.

З огляду на викладене заборгованість відповідача перед позивачем, щодо сплати пені складає 20143,45 грн, відповідно до розрахунку здійсненого судом.

Отже, позовні вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 20189,96 грн. підлягають задоволенню частково в розмірі 20143,45 грн.

Водночас, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд приймає рішення про зменшення розміру пені, яка підлягає задоволенню, на 50%, з власної ініціативи, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принципи верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч.1 ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

У рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 р. № 15-рп/2004 зазначено, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема, норми моралі, традицій, звичаїв, тощо, які легітимізовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.ч.2-4 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчинюються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу (ч.3 ст.15 ЦК України).

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013 слідує, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Відтак, інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Згідно із ч. 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Такими чином вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Тобто з системного аналізу вищевказаних норм слідує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Слід зазначити, що законодавчо не врегульований розмір можливого зменшення штрафних санкцій. При цьому вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Приймаючи рішення про зменшення розміру пені суд взяв до уваги наступні обставини, а саме методичне проведення відповідачем часткових розрахунків по орендній платі та незначний термін прострочення відповідачем заборгованості.

Також, враховано самий правовий зміст інституту неустойки, основною метою якого є стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання; при цьому остання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Крім того судом взято до уваги відсутність в діях відповідача умисних дій (заздалегідь передбачуваних).

З огляду на викладені обставини в сукупності суд, користуючись правом, наданим йому ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, зменшує розмір заявленої до стягнення неустойки на 50% з встановлених судом 20143,45 грн. - пені до 10071,72 грн.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню судом частково.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам, разом з тим в частині зменшення судом неустойки витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в розмірі не враховуючи зменшення неустойки.

Керуючись статтями 2, 3, 7, 13, 46, 73, 74, 76-80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕУ ЕНЕРГО" (пр-т Космонавтів 30А, оф. 703, м. Вінниця, 21021, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" (пр-т Космонавтів 30-А, оф. 721, м. Вінниця, 21021, код ЄДРПОУ 31415,71 грн - основного боргу, 10071,72 грн - пені та 29678,10 грн. - витрат пов`язаних із сплатою судового збору.

3. У частині стягнення 10118,24 грн. - пені відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України та п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 23 листопада 2020 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (пр-т Космонавтів, 30-А, оф.721, м. Вінниця, 21021)

3 - відповідачу (пр. Космонавтів, 30А, оф.703, м. Вінниця, 21021)