АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. ОдесаСправа № 916/1526/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Бєляновського В.В., Мишкіної М.А.

секретар судового засідання: Герасименко Ю.С.

За участю представників учасників справи:

від ТОВ "Мрія-Катранка" - адвокат Нестерова О.В.

від ТОВ "Агрофірма " Дністровська" - адвокат Кондраков В.В.

Арбітражний керуючий - Дарієнко В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Мрія-Катранка

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.06.2020

по справі №916/1526/20

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Дністровська

до товариства з обмеженою відповідальністю „Мрія-Катранка

про визнання банкрутом

"Маяк Агро"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ

У травні 2020 Товариство з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Дністровська (далі ТОВ „Агрофірма „Дністровська) звернулося до Господарського суду Одеської області із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю „Мрія-Катранка (далі ТОВ „Мрія-Катранка) посилаючись на неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошових зобов`язань перед кредитором.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.06.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ „Мрія-Катранка, визнано грошові вимоги ТОВ „Агрофірма „Дністровська до ТОВ „Мрія-Катранка у сумі 2 470 329, 09 грн, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича, тощо.

В мотивах оскаржуваної ухвали суд першої інстанції зазначив, що станом на дату подання заяви про визнання банкрутом загальна сума заборгованості ТОВ „Мрія-Катранка перед кредитором становить 2 470 329, 09 грн, що ґрунтується на рішенні Господарського суду Одеської області по справі №916/2718/18 від 28.01.2019 та постанові Південно-західного апеляційного господарського суду по справі №916/1453/19 від 26.05.2020.

Щодо кандидатури арбітражного керуючого на призначення розпорядником майна боржника, місцевий господарський суд із посиланням на приписи ч.ч. 1, 2 ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства зазначив, що система відбору арбітражного керуючого станом на теперішній час не працює, а тому відбір арбітражних керуючих не здійснювався. Отже суд першої інстанції визнав за можливе визначити кандидатуру арбітражного керуючого для призначення розпорядником майна боржника самостійно. Розглянувши надані заяви арбітражних керуючих, судом встановлено, що кандидатура арбітражного керуючого Дарієнка В.Д., відповідає вимогам Закону, не є заінтересованою особою стосовно боржника, за час провадження діяльності арбітражного керуючого будь-які порушення у виконанні своїх обов`язків відсутні, має достатній досвід та організаційно-технічні можливості належним чином виконувати функції арбітражного керуючого, заперечень щодо його призначення не надано, а також заява якого надійшла до суду першою, а тому суд задовольнив заяву арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про призначення його розпорядником майна ТОВ „Мрія-Катранка, а в задоволенні інших заяв арбітражних керуючих відмовив.

Не погодившись із даною ухвалою до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулося ТОВ „Мрія-Катранка з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.06.2020 по справі №916/1526/20 та направити заяву про відкриття провадження справи про банкрутство на розгляд до суду першої інстанції.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, встановлені судом обставини є недоведеними, а сама оскаржувана ухвала постановлена з неправильним застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановления помилкової ухвали з огляду на таке.

Так, апелянт вважає, що між кредитором та боржником наявний спір про право, що є підставою для відмови судом у відкритті провадження у справі про банкрутство. Зокрема, скаржник зазначає, що постанова Південно-західного апеляційного господарського суду по справі №916/1453/19 від 26.05.2020, якою визнано наявність заборгованості боржника перед кредитором та яка стала підставою для звернення до суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство, була оскаржена ТОВ „Мрія-Катранка до суду касаційної інстанції, який відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду. При цьому, як відзначає скаржник, він наводив свої заперечення з приводу заявлених вимог кредитора у власному відзиві та наголошував на факті наявності спору про право між кредитором та боржником.

На думку скаржника, про наявність спору між кредитором та боржником свідчить незгода боржника з існуванням у нього заборгованості перед кредитором у тому розмірі, який заявлено кредитором, оскільки встановлення наявності або відсутності наведених обставин лежить в площині доказування та підлягає вирішенню у порядку позовного провадження. Сам факт перебування у суді спору про право щодо розміру заборгованості, що виникла з рішення суду, на якому ґрунтуються вимоги кредитора, спростовує, як вважає апелянт, безспірність заборгованості боржника. Як вважає скаржник, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо.

До того ж, апелянт відзначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що подана кредитором заява не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам, зокрема, кредитором не було надано довіреність чи інший документ, що засвідчував повноваження представника. Так, заява кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство була підписана від імені кредитора директором, без надання документів, які б підтверджували, що Гіба М. О. є директором кредитора, а також наявність або відсутність обмежень повноважень цієї особи, як керівника кредитора, що є підставою для залишення даної заяви без руху.

Апелянт також відзначає, що судом не було встановлено, що кредитором не повідомлено суд про те, чи було проведено санацію боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство, що суперечить вимогам ст. 37 Кодексу України з процедур банкрутства, а також є підставою для відмови у прийнятті заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Зазначає апелянт й про порушення судом першої інстанції порядку призначення арбітражного керуючого, передбаченого Кодексом України з процедур банкрутства. Зокрема, арбітражний керуючий визначений судом не в порядку автоматизованого відбору, а судом самостійно, щ є грубим порушенням вимог процесуального законодавства. При цьому апелянт вважає необґрунтованими посилання суду першої інстанції на те, що система відбору арбітражних керуючих із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи не працює, на момент постановлення ним оскаржуваної ухвали, не може вважатися належним обґрунтуванням одноособового призначення судом арбітражного керуючого, адже наразі існує автоматизована система з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство, за допомогою якої могло бути неупереджено обрано арбітражного керуючого у справі. Крім того, як стверджує апелянт, посилання на відсутність функціонування системи автоматизованого відбору із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи спростовується вибірковим аналізом ухвал господарських судів.

За твердженням скаржника, при призначенні арбітражного керуючого суд також виходив з того, що заперечень проти призначення арбітражного керуючого не надійшло, в той же час боржнику не повідомлялася інформація про розгляд судом кандидатури арбітражного керуючого, а тому боржник був позбавлений можливості надати заперечення проти кандидатури арбітражного керуючого.

Апелянт відзначає, що до заяви арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича не додано відомості про наявні справи, в яких арбітражний керуючий виконує функції ліквідатора, розпорядника майна, керуючого санацією, що унеможливлює надання оцінки можливості здійснення своїх обов`язків належним чином у зв`язку з великою зайнятістю. Також, на думку скаржника, арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. має конфлікт інтересів у справі, та є особою, пов`язаною із кредитором, а отже не може виступати арбітражним керуючим. Так, за твердженням апелянта, Дарієнко В.Д. є арбітражним керуючим або приймав участь у справах як арбітражний керуючий за заявою кредиторів, учасником яких є Братінов В.І., який в свою чергу є учасником кредитора у цій справі про банкрутство ТОВ «Мрія-Катранка», зокрема у справі №916/1142/18 за заявою кредитора, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія», у справі №916/939/15-г кредиторами у якій є ТОВ «Шампань України» та ФГ «Агрохолдінг - 2007». В усіх зазначених справах арбітражним керуючим виступає чи виступав Дарієнко В.Д., Зазначене, як вважає апелянт, не є збігом та свідчить про пов`язаність осіб, а також про те, що Дарієнко В.Д. очевидно не зможе виконувати неупереджено функції арбітражного керуючого через конфлікт інтересів, який проявляється в тривалому взаємозв`язку із учасниками кредитора у цій справі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.09.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №916/1526/20 за апеляційною скаргою ТОВ „Мрія-Катранка на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.06.2020 та призначено справу до розгляду на 21.10.2020.

Судове засідання призначене на 21.10.2020 не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Аленіна О.Ю.

Головуючи суддя Аленін О.Ю. з 05.10.2020 по 28.10.2020 був тимчасово непрацездатним. Суддя Лавриненко Л.В. з 26.10.2020 по 30.10.2020 перебувала у відпустці.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 розгляд справи призначено на 19.11.2020.

Відповідно до підпункту 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XІ Перехідні положення ГПК України, підпунктів 2.3.25, 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду у редакції від 15.09.2016 року, підпункту 3.2.1 пункту 3.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Південно-західному апеляційному господарському суді призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/1526/20 у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Лавриненко Л.В. з 10.11.2020.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2020 для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Мрія-Катранка на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.06.2020 по справі №916/1526/20, визначено колегію суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Бєляновського В.В., Мишкіної М.А.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.11.2020 апеляційну скаргу ТОВ „Мрія-Катранка на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.06.2020 по справі №916/1526/20 прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Бєляновського В.В., Мишкіної М.А.

18.11.2020 до суду апеляційної інстанції надійшла заява ТОВ "Агрофірма "Дністровська" про визнання апеляційної скарги в якій заявник просив апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ „Мрія-Катранка.

В обґрунтування означеної заяви ТОВ "Агрофірма "Дністровська" зазначає, що ухвалою Верховного Суду від 02.09.2020 було прийнято відмову ТОВ "Агрофірма "Дністровська" від позову по справі №916/1453/19, визнано нечинними постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 та рішення Господарського суду Одеської області від 25.09.2019 та закрито провадження у справі.

Наведене, як вважає заявник, в силу положень ст.ст. 191, 231, 307 ГПК України виключає можливість ініціювання будь-яких судових спорів між сторонами про той же предмет та із ти же підстав.

Отже, як відзначає заявник, у судовому порядку скасовано (визнано нечинним) рішення на якому ґрунтувалися грошові вимоги ініціюючого кредитора та на підставі якого прийнято оскаржувану ухвалу. Оскільки інших документів та доказів, що підтверджують вимоги ініціюючого кредитора до боржника матеріали справи не містять, очевидним, на думку ТОВ "Агрофірма "Дністровська", є наявність спору про право та спірність заборгованості, що було заявлено підставою апеляційної скарги.

19.11.2020 судом апеляційної інстанції отримано письмові пояснення від ТОВ „Мрія-Катранка в яких апелянт просить апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, закрити провадження у справі №916/1526/20 за апеляційною скаргою ТОВ „Мрія-Катранка на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.06.2020.

В означених поясненнях скаржник посилається на те, що ухвалою Верховного Суду від 02.09.2020 було прийнято відмову ТОВ "Агрофірма "Дністровська" від позову по справі №916/1453/19, визнано нечинними постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 та рішення Господарського суду Одеської області від 25.09.2019 та закрито провадження у справі. Таким чином, за твердженням скаржника, судом касаційної інстанції було скасовано судове рішення, яке було єдиною підставою звернення ініціюючим кредитором до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

У зв`язку з наведеним апелянт вважає, що його вимоги за апеляційною скаргою є обґрунтованими, зокрема щодо наявності станом на момент постановлення оскаржуваної ухвали між ініціюючим кредитором та боржником спору про право, що було підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Крім того, як вважає апелянт, з урахуванням скасування рішення у справі №916/1453/19 між сторонами фактично відсутній предмет спору, що є підставою для закриття провадження у справі про банкрутство.

У судовому засіданні від 19.11.2020 представник апелянта та ТОВ "Агрофірма "Дністровська" підтримали вимоги за апеляційною скаргою та наполягали на її задоволенні.

Арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. надав пояснення відповідно до яких не погоджується із доводами апеляційної скарги, просять залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Також арбітражним керуючим Дарієнко В.Д. під час судового засідання від 19.11.2020 заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, яке останній обґрунтував необхідністю залучення до участі у справі кредиторів, які звернулися із грошовими вимогами до боржника.

Колегією суддів відхилено наведене клопотання арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. з огляду на таке.

Відповідно до ст.216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу. Про відкладення розгляду справи або перерву в судовому засіданні, місце, дату і час нового судового засідання або продовження судового засідання суд повідомляє під розписку учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів, які були присутніми в судовому засіданні. Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не прибули або яких суд вперше залучає до участі в судовому процесі, повідомляються про судове засідання ухвалами.

Статтею 202 ГПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Згідно з ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що сторонами у справі про банкрутство є конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут); учасниками у справі про банкрутство є сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.

Оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції відкрив провадження у справі про банкрутство ТОВ „Мрія-Катранка за заявою ініціюючого кредитора ТОВ "Агрофірма "Дністровська". Розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Дарієнка В.Д.

Відтак, наразі коло учасників справи, у цьому апеляційному провадженні, обмежується лише ініціюючим кредитором, боржником та арбітражним керуючим, які були присутні у судовому засіданні суду апеляційної інстанції від 19.11.2020, і повідомлення інших осіб не вимагається.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

У відповідності до приписів ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства кредитором є юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Грошове зобов`язання це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Статтею 34 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором або боржником у письмовій формі та повинна містити: найменування господарського суду, до якого подається заява; найменування боржника, його місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи; ім`я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); виклад обставин, що є підставою для звернення до суду; перелік документів, що додаються до заяви.

Звертаючись із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ „Мрія-Катранка, заявник зазначив, що постановою Південно-західного апеляційного господарського від 26.05.2020 по справі №916/1453/19 від 26.05.2020 з боржника на користь ТОВ "Агрофірма " Дністровська" було стягнуто 2 470 329, 09 грн, які є грошовим зобов`язанням боржника перед кредитором в розумінні ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства.

У відповідності до ст. 35 Кодексу України з процедур банкрутства у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті, залишення без руху або для повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство господарський суд приймає заяву до розгляду, про що не пізніше п`яти днів з дня її надходження постановляє ухвалу, в якій зазначаються: дата проведення підготовчого засідання суду; прізвище, ім`я та по батькові арбітражних керуючих, визначених шляхом автоматизованого відбору із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України.

Підготовче засідання суду проводиться не пізніше 14 днів з дня постановлення ухвали про прийняття заяви про відкриття провадження у справі, а за наявності поважних причин (здійснення сплати грошових зобов`язань кредиторам тощо) - не пізніше 20 днів.

Перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. 3. Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість (ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства).

За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі.

Отже, завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю "грошового зобов`язання" боржника перед ініціюючим кредитором; встановлення наявності спору про право; встановлення можливості задоволення таких вимог боржником до проведення підготовчого засідання у справі.

Господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду.

З огляду на відсутність підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ „Мрія-Катранка, судом першої інстанції прийнято рішення про відкриття провадження у справі.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання скаржника на наявність спору про право, що відповідно є підставою для прийняття рішення про відмову у відкритті провадження у справі, з огляду на таке.

Відсутність спору про право, в розрізі процедури банкрутства, полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмета) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо.

Методом встановлення таких фактів є дослідження господарським судом відзиву боржника, заслуховування пояснень представника боржника або дослідження Єдиного державного реєстру судових рішень, відомості з якого є відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.08.2020 у справі №910/4658/20 (пункти 69-71), від якої колегія суддів під час розгляду справи №916/3619/19 не вбачає необхідності відступати.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду у постанові від 03.06.2020 у справі №905/2030/19 про те, що у разі відсутності належного виконання господарського грошового зобов`язання, у кредитора є можливість, окрім звернення до суду з позовом до боржника, скористатися можливістю застосування щодо такого боржника процедур, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, для задоволення своїх кредиторських вимог у тому випадку, коли відсутній спір про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження. Положення КУзПБ не встановлюють обов`язку для ініціюючого кредитора доводити те, що боржник не має можливості виконати майнові зобов`язання, строк виконання яких настав. Доведення обставин можливості виконати майнові зобов`язання, строк яких настав, КУзПБ покладено саме на боржника.

У постанові від 23.06.2020 у справі №910/1067/19 Верховний Суд дійшов висновку про те, що достатнім є сам факт наявності у господарському суді двох спорів про право, результати вирішення яких можуть вплинути на розмір заявлених вимог ініціюючого кредитора. Неврахування судами факту існування двох спорів про право, є такими помилками, які порушують принцип пропорційності господарського судочинства. З огляду на таке Верховний Суд погодився з висновками апеляційного суду про скасування ухвали місцевого суду про порушення справи про банкрутство та про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Отже, встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є необхідною передумовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника. Протилежне матиме наслідком відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Положеннями статті 36 КУзПБ, з метою реалізації засад змагальності при розгляді справи про банкрутство у підготовчому засіданні, боржнику надано право на подання відзиву на заяву про відкриття провадження у справі та викладення своїх заперечень щодо вимог заявника (заявників) з наданням доказів необґрунтованості таких вимог.

Заперечення боржника щодо вимог заявника у вигляді позову (предметом якого є оспорення боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги кредитора), який подано до суду до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство беззаперечно свідчить про наявність спору про право, у розумінні положень частини шостої статті 39 КУзПБ, правовий висновок про що зроблено Верховним Судом у постанові від 13.08.2020 у справі №910/4658/20 (пункт 95).

Водночас, у місцевого господарського суду під час проведення підготовчого засідання відсутня можливість вирішення такого спору про право, що у свою чергу пов`язано з особливостями позовного провадження, як то пред`явлення позову, можливості подання зустрічного позову, складу учасників справи у позовному провадженні, прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, а також приймаючи до уваги принцип диспозитивності господарського судочинства.

Відтак, встановлення господарським судом у підготовчому засіданні обставин наявності відкритого позовного провадження з розгляду спору щодо дійсності грошового зобов`язання, на підставі якого заявлено вимоги ініціюючого кредитора до боржника, зумовлює обов`язок суду відмовити у відкритті провадження у справі про банкрутство за такою заявою кредитора в порядку частини шостої статті 39 КУзПБ.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.09.2020 по справі №916/3619/19.

Звертаючись з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Мрія-Катранка", ініціюючий кредитор зазначив про наявність грошового зобов`язання боржника перед ним.

Так, заявник зазначив, що рішенням господарського суду Одеської області у справі №916/2718/18 від 28.01.2019 з ТОВ Молокозавод стягнуто на користь позивача 3262405,47грн. основного боргу, 18570,45грн. три відсотки річних, 47573,03грн. інфляційних витрат та 25460,19грн. судового збору. Станом на 16.05.2019р. вимоги виконавчого документу з примусового виконання рішення суду у справі №916/2718/18 виконані частково, залишок нестягнутої заборгованості складає 2381040,09грн. При цьому, приватним виконавцем не виявлено будь-якого іншого майна чи грошових коштів ТОВ Молокозавод, за рахунок звернення стягнення на які можливим є погашення вимог позивача за вищезазначеним виконавчим документом.

Враховуючи невиконання основним боржником ТОВ Молокозавод своїх зобов`язань перед позивачем, що виникли із договору поставки молочної продукції №2 від 01.01.2015р. в сумі 2 381 040,09 грн., а також враховуючи, що ТОВ Мрія-Катранка було створено шляхом виділу із ТОВ Молокозавод відповідно до норм ст.ст.109, 619 ЦК України, ст.55 Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю, ТОВ "Агрофірма "Дністровська" звернулося до Господарського суду Одеської області із позовом про стягнення з ТОВ "Мрія-Катранка" на свою користь заборгованості у розмірі 2381040,09 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 25.09.2019 по справі №916/1453/19 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Втім, постановою Південно-західного апеляційного господарського суду по справі від 26.05.2020 позов задоволено у повному обсязі, стягнуто з ТОВ Мрія-Катранка на користь ТОВ Агрофірма Дністровська заборгованість в сумі 2381040,09 грн.

Означена постанова в силу положень ст. 284 ГПК України набрала законної сили з дня її прийняття, а саме 26.05.2020.

Як свідчать наявні матеріали справи, із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, ТОВ "Агрофірма "Дністровська" звернулося до суду першої інстанції 29.05.2020.

У відзиві на заяву кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Мрія-Катранка" зазначило про те, що постанова Південно-західного апеляційного господарського суду по справі №916/1453/19 від 26.05.2020 була ним оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду, що на його думку свідчить про наявність спору про права та відповідно є підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Аналогічні за змістом заперечення містяться й в доводах апеляційної скарги ТОВ "Мрія-Катранка".

Статтею 284 ГПК України визначено, що постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Колегія суддів відзначає, що оскарження боржником постанови Південно-західного апеляційного господарського суду по справі №916/1453/19 від 26.05.2020 не зупиняє дію даного рішення та його виконання.

Факт звернення з касаційною скаргою не свідчить про наявність спору про право, за умови набрання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду по справі №916/1453/19 від 26.05.2020 законної сили, а отже не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство.

З приводу пояснень ініціюючого кредитора та боржника щодо скасування (визнання нечинним) постанови Південно-західного апеляційного господарського суду по справі №916/1453/19 від 26.05.2020 колегія суддів зазначає, що зазначені висновки не мають юридичного значення для вирішення питання щодо відповідності оскаржуваного судового рішення процесуальними вимогам Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки такі обставини мали місце після ухвалення оскаржуваного рішення.

До того ж, колегія суддів зазначає, що у відповідності до приписів ст.ст 307, 317 ГПК України у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав касаційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 191, 192 цього Кодексу, суд визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно закриває провадження у справі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття. З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнані нечинними рішення, постанови та ухвали суду першої або апеляційної інстанції втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають. Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Отже, за змістом наведених законодавчих приписів, ухвала Верховного Суду про закриття провадження у справі не має зворотної сили, а втрата законної сили постанови суду апеляційної інстанції апеляційної інстанції пов`язується законодавцем саме з прийняттям касаційною інстанцією відповідного рішення, тобто з 02.09.2020.

З приводу визначення кандидатури арбітражного керуючого для здійснення повноважень розпорядника майна боржника судова колегія зазначає наступне.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що арбітражний керуючий - фізична особа, яка отримала відповідне свідоцтво та інформація про яку внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України. Розпорядник майна - арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення процедури розпорядження майном.

Згідно з ст. 10 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий є суб`єктом незалежної професійної діяльності. Право на здійснення діяльності арбітражного керуючого надається особі, яка отримала відповідне свідоцтво у порядку, встановленому цим Кодексом, та внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України.

Арбітражним керуючим може бути громадянин України, який має вищу юридичну або економічну освіту другого (магістерського) рівня, загальний стаж роботи за фахом не менше трьох років або не менше одного року після отримання відповідної вищої освіти на керівних посадах, пройшов навчання та стажування протягом шести місяців у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства, володіє державною мовою та склав кваліфікаційний іспит (ст. 11 Кодексу України з процедур банкрутства).

У відповідності до ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства кандидатура арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією визначається судом шляхом автоматизованого відбору із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з числа арбітражних керуючих, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, за принципом випадкового вибору.

В ухвалі про прийняття заяви про відкриття провадження у справі господарський суд пропонує трьом визначеним шляхом автоматизованого відбору арбітражним керуючим подати заяву про участь у цій справі.

У разі якщо заява про участь у справі надійшла лише від одного арбітражного керуючого, господарський суд призначає таку особу розпорядником майна/керуючим реструктуризацією.

У разі якщо заява про участь у справі надійшла від двох або трьох арбітражних керуючих, визначених шляхом автоматизованого відбору, господарський суд призначає розпорядником майна/керуючим реструктуризацією особу, яка була першою визначена шляхом автоматизованого відбору.

У разі якщо жоден із арбітражних керуючих, визначених шляхом автоматизованого відбору, не подав до господарського суду заяву про участь у справі, господарський суд призначає розпорядником майна/керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого за власною ініціативою.

Таким чином, виходячи із системного аналізу норм КУзПБ, основоположним принципом та легітимною метою Кодексу є дотримання принципу вірогідності та випадковості визначення кандидатур арбітражних керуючих з їх нумерованою послідовністю без стороннього впливу особи.

Приймаючи оскаржуване рішення в частині призначення розпорядника майна боржника, суд першої інстанції послався на те, що система відбору арбітражного керуючого станом на теперішній час не працює, а тому відбір арбітражних керуючих не здійснювався.

Відповідно до п. 17.15) Перехідних положень ГПК України Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті "Голос України" та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

У газеті „Голос України (№42 (7048) від 01.03.2019 р.) опубліковано повідомлення про відкликання Державною судовою адміністрацією України оголошення, опублікованого в газеті „Голос України (№229 (6984) від 01.12.2018) щодо створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Таким чином, після публікації цього оголошення зміни, передбачені Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", пов`язані з початком функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС), не набувають чинності.

Про початок функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи буде повідомлено додатково, а здійснення тестового режиму експлуатації ЄСІТС продовжується у складі наступних підсистем (модулів): Єдиний контакт-центр судової влади України; Єдина підсистема управління фінансово-господарськими процесами; Офіційна електронна адреса (Електронний кабінет); Офіційний веб-портал "Судова влада України"; Єдиний державний реєстр судових рішень; Електронний суд; Автоматизований розподіл; Судова статистика.

Між тим, наразі є чинним Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство, у відповідності до п.п. 1.3., 1.4. якого автоматизована система з відбору кандидатів на призначення господарським судом арбітражного керуючого у справах про банкрутство (далі - автоматизована система) - сукупність комп`ютерних програм, що забезпечують автоматичне визначення кандидатур арбітражних керуючих для призначення у справах про банкрутство за допомогою використання відповідних програмно-апаратних комплексів господарських судів, обіг інформації між господарськими судами, передачу інформації до центральних баз даних, захист на технологічних ланках від несанкціонованого доступу тощо. Автоматизована система є невід`ємною підсистемою автоматизованої системи документообігу суду, функціонування якої у господарських судах передбачено чинним законодавством.

Згідно з п. 1.5. Положення метою функціонування автоматизованої системи є: об`єктивний та неупереджений відбір кандидатів на призначення господарським судом арбітражного керуючого у справі про банкрутство з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України та зареєстрованих в автоматизованій системі; доступ суддів господарських судів до інформації щодо арбітражного керуючого, що міститься в Реєстрі та передана адміністратору автоматизованої системи в установленому порядку, а також інформації про припинення повноважень арбітражного керуючого, про навантаження арбітражного керуючого тощо, необхідної для вчинення процесуальних дій; доступ арбітражних керуючих, зареєстрованих в автоматизованій системі, до інформації щодо їх реєстрації, припинення (поновлення) реєстрації в автоматизованій системі, їх призначення у справах тощо.

Відбір кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство здійснюється автоматизованою системою з додержанням принципів черговості, вірогідності, рівної кількості справ про банкрутство, з урахуванням навантаження кожного арбітражного керуючого, а також спеціалізації за видами економічної діяльності та організаційно-правових форм господарювання боржника, обраної арбітражним керуючим згідно з поданим ним повідомленням про участь в автоматизованому відборі, особливостей провадження у справах про банкрутство окремих суб`єктів підприємницької діяльності (страховиків, професійних учасників ринку цінних паперів та інститутів спільного інвестування, а також державних підприємств або підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків), підприємств, до яких у Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та/або її дочірнього підприємства, що здійснювало постачання природного газу на підставі ліцензії, виникли вимоги щодо сплати заборгованості за поставлений/спожитий природний газ, а також вимог законодавства про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (п. 1.6. Положення).

Пунктом 1.10. Положення визначено, що Господарські суди забезпечують: своєчасне введення до автоматизованої системи даних про призначення (відмову у призначенні) кандидатур арбітражних керуючих згідно з прийнятими ухвалами (постановами); контроль за своєчасним введенням до автоматизованої системи достовірних даних; своєчасне надання (позбавлення) права доступу до автоматизованої системи її користувачам - суддям, працівникам апарату господарського суду; захист інформації, що міститься в автоматизованій системі, в господарському суді; інформування адміністратора автоматизованої системи про проблеми, що виникають під час функціонування цієї системи.

Між тим, існуючий функціонал комп`ютерної програми „Діловодство спеціалізованого суду дозволяє сформувати по черзі в автоматизованому режимі три кандидатури на призначення арбітражного керуючого у разі надсилання судом трьох запитів на автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого та отримати три довідки.

Згідно з п.4.1. Положення автоматизований відбір кандидатів на призначення арбітражних керуючих у справах про банкрутство здійснюється автоматизованою системою з дотриманням Закону та цього Положення у всіх випадках призначення вперше арбітражного керуючого та може за ініціативою суду застосовуватися у разі необхідності заміни арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у справах про банкрутство.

Відтак, існуючий функціонал комп`ютерної програми „Діловодство спеціалізованого суду дозволяє сформувати по черзі в автоматизованому режимі три кандидатури на призначення арбітражного керуючого у разі надсилання судом трьох запитів на автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого та отримати три довідки задля додержання вимог ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства.

Отже, місцевий господарський суд не був позбавлений можливості визначити кандидатури арбітражних керуючих за допомогою автоматизованої системи з відбору кандидатів на призначення господарським судом арбітражного керуючого у справах про банкрутство.

Втім, приймаючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд лише формально послався на те, що система відбору арбітражного керуючого станом на теперішній час не працює.

Судова колегія зауважує, що приписи чинного законодавства, зокрема ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства, не передбачають звернення арбітражних керуючих до Господарських судів із заявами на призначення розпорядником майна боржника з власної ініціативи.

Натомість суд призначає розпорядником майна арбітражного керуючого за власною ініціативою лише у разі якщо жоден із арбітражних керуючих, визначених шляхом автоматизованого відбору, не подав до господарського суду заяву про участь у справі.

Втім, у даному випадку, судом першої інстанції автоматизований відбір арбітражних керуючих на призначення розпорядником майна боржника, у порушення приписів ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства, не застосовувався взагалі.

На думку колегії суддів, приписи ч. 2 ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства спрямовані на запобігання суб`єктивного ставлення щодо кандидатур арбітражних керуючих для виконання повноважень розпорядника майна, а тому вибір судом першої інстанції розпорядника майна боржника на конкурсній основі не узгоджується з наведеними законодавчими приписами та є помилковим.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Оскільки повноваженнями щодо призначення арбітражного керуючого чи розпорядника майна боржника наділений господарський суд, а не суд апеляційної інстанції, відповідний порядок передбачено положеннями ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, оскаржувана ухвала в частині призначення розпорядника майна ТОВ "Мрія-Катранка" скасуванню, з передачею справи в частині призначення розпорядника майна ТОВ "Мрія-Катранка" до суду першої інстанції. В іншій частині оскаржувана ухвала залишається судом апеляційної інстанції без змін.

Згідно з статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

З урахуванням наведеного решта доводів апелянта залишається поза увагою колегії суддів.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.06.2020 по справі №916/1526/20 в частині призначення розпорядника майна ТОВ "Мрія-Катранка" скасувати.

В іншій частині ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.06.2020 у справі №916/1526/20 залишити без змін.

Справу №916/1526/20 в частині призначення розпорядника майна ТОВ „Мрія-Катранка направити для розгляду до суду першої інстанції.

Арбітражному керуючому Дарієнко В.Д. виконувати повноваження розпорядника майна ТОВ „Мрія-Катранка до призначення судом першої інстанції розпорядника майна боржника у законодавчо визначеному порядку.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 19.11.2020.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Бєляновський В.В.

Суддя Мишкіна М.А.