РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.11.2020Справа № 910/11758/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Екосервіс Груп»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-український будівельний альянс»

про стягнення 32383,27 грн.

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Екосервіс Груп» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-український будівельний альянс» про стягнення 32383,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено умови Договору на перевезення будівельних (негабаритних) та твердих побутових відходів №116 від 01.05.2015 в частині своєчасної оплати за надані послуги, у зв`язку з чим за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 28080 грн. Окрім того, позивачем нараховано до стягнення інфляційні втрати у розмірі 659,88 грн, 3% річних у розмірі 441,77 грн та пеню у розмірі 3201,62 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Екосервіс Груп» залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали.

25.08.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва позивачем на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 17.08.2020 подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2020 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 14.09.2020, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 24.09.2020 та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, але не пізніше 02.10.2020. Позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання, але не пізніше 28.09.2020.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 02.09.2020 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 131.

Станом на дату розгляду справи на адресу Господарського суду міста Києва повернулось повідомлення про вручення поштового відправлення №130 з відміткою про вручення конверту представнику відповідача за довіреністю 08.09.2020.

В силу положення пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Частиною 7 вказаної статті Кодексу визначено, що якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Таким чином, суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.05.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Екосервіс Груп» (перевізник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Північно-український будівельний альянс» (замовник, відповідач) було укладено Договір на перевезення будівельних (негабаритних) та твердих побутових відходів відповідно до умов якого замовник доручає і оплачує, а перевізник бере на себе зобов`язання щодо вивозу з території, адреса якої вказана в п. 1.3. цього договору, будівельних (негабаритних) та твердих відходів (далі за текстом сміття), на територію спеціалізованого сміттєзвалища (п. 1.1. Договору).

Згідно з п. 4.1. договору, вартість послуг за вивіз 1 м3 будівельного (негабаритного) сміття та твердих побутових відходів, які перевізник надає замовнику, визначається згідно з Протоколом погодження договірної ціни (Додаток №1 до договору) та складає: вивіз твердих побутових відходів - 150 грн за 1 м3; вивіз будівельних (негабаритних) відходів контейнерами об`ємом 5-10 м3 - 150 грн за 1 м3; вивіз будівельних (негабаритних) відходів контейнерами об`ємами 15-30 м3 - 140 грн за м3.

У п. 4.7. договору визначено, що розрахунки за виконання послуг здійснюються щомісячно за фактичний обсяг послуг, наданих перевізником на підставі підписаного двостороннього акту виконаних робіт за відповідальний звітний місяць. Акт виконаних робіт перевізник надає замовнику щомісячно до 10 числа місяця наступного за звітним. А акт виконаних робіт перевізник включає весь обсяг послуг, наданих протягом відповідного місяця.

Пунктом 4.8. договору визначено, оплата послуг перевізника здійснюється в повному обсязі замовником, протягом п`яти днів робочих днів з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт за відповідний звітний місяць.

Відповідно до п. 4.9. договору, оплата послуг перевізника здійснюється на підставі акту виконаних робіт, який підписується протягом десяти робочих днів з моменту виконання робіт перевізником. Якщо замовник відмовляється, не підписує, або не повертає підписані акти виконаних робіт протягом десяти робочих днів з моменту виконання робіт перевізником, акт виконаних робіт вважається підписаним.

Відповідно до 6.2. договору, договір діє до 31.12.2015, а в частині розрахунків до їх повного виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов договору було надано послуги відповідачу з вивозу сміття, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями Актів надання послуг №1674 від 31.10.2019 на суму 14040 грн та №1861 від 29.11.2019 на суму 14040 грн, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені відповідними печатками, окрім того жодних зауважень відповідача щодо якості, кількості та строку надання послуг останнім не заявлялось.

Проте, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання в частині своєчасної оплати за отримані послуги, виставлені позивачем рахунки на оплату №1708 від 31.10.2019, №1898 від 29.11.2019 на загальну суму 28080 грн відповідачем не було оплачено, що підтверджується банківською випискою за період 3 01.01.2020 по 30.06.2020 від 05.08.2020.

01.07.2020 позивач листом №30-06/20 від 30.06.2020 направив претензію на адресу відповідача, в якій зазначив про наявність заборгованості за отримані але не оплачені послуги, яка станом на 30.06.2020 складає 86379,86 грн, у зв`язку з чим, позивач просив відповідача сплатити вищезазначену заборгованість у строк протягом трьох днів з моменту отримання даної претензії.

Як зазначає позивач, відповідачем не було надано відповіді на направлену претензію, заборгованість за отримані послуги станом на звернення позивача з відповідним позовом не сплачена.

Відповідно ч.1, ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України передбачений обов`язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Сума заборгованості, яка заявлена позивачем до стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги підтверджується підписаними актами наданих послуг, жодних зауважень відповідача щодо якості отриманих послуг, їх якості та строку надання не заявлялось, жодних заперечень щодо підстав звернення позивача з даним позовом відповідачем не направлялось, доказів оплати заборгованості матеріали справи не містять.

У зв`язку з вищезазначеним, суд дійшов висновку, що у відповідача виник обов`язок оплатити вартість отриманих послуг, проте у визначений договором строк оплату не здійснив, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 28080 грн підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 441,77 грн та 659,88 грн інфляційних втрат.

За умовами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок трьох відсотків річних, суд дійшов висновку, що вказані розрахунки проведені відповідно до вимог чинного законодавства та умов укладеного договору, у зв`язку з чим, суд зазначає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення трьох відсотків річних підлягають задоволенню.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що позивачем під час розрахунку суми інфляційних втрат допущено арифметичні помилки, у зв`язку з чим, суд здійснив власні розрахунки які є арифметично вірними, відповідають вимогам чинного законодавства та умовам договору, внаслідок чого дійшов висновку, що заявлена позивачем до стягнення сума інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню у розмірі 350,45 грн.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3201,62 грн пені, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Згідно з положеннями ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Згідно з п. 4.10. договору, у випадку затримки платежу замовником згідно з п.4.8. даного договору, більше ніж на 10 днів, замовник сплачує перевізнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення розрахунків від загальної суми виконаних робіт.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені судом встановлено, що вказане нарахування здійснено позивачем у відповідності до умов укладеного між сторонами договору та вимог чинного законодавства, відтак, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог у цій частині в повному обсязі.

За таких обставин, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Ураховуючи вкладене та керуючись ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 123, 129, ч. 9 ст. 165, ст. 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-український будівельний альянс» (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 131; ідентифікаційний код 35129952) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Екосервіс Груп» (08150, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Садова, буд. 24-А; ідентифікаційний код 32379428) 28080 (двадцять вісім тисяч вісімдесят) грн заборгованості, 441 (чотириста сорок одна) грн 77 коп. трьох відсотків річних, 350 (триста п`ятдесят) грн 45 коп. інфляційних втрат, 3201 (три тисячі двісті одна) грн 62 коп. пені, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2081 (дві тисячі вісімдесят одна) грн 91 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 18.11.2020

Суддя Я.В. Маринченко