РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2020 м. КиївСправа № 910/13802/20

За позовом приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА";

до: приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ";

про: стягнення 35.229,71 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" (далі - відповідач) про стягнення 35.229,71 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно пошкодження транспортному засобу, який є предметом договору добровільного страхування, укладеного між позивачем і страхувальником, що призвело до звернення позивача до господарського суду із вимогами про стягнення з відповідача 35.229,71 грн.,з яких: 31.602,55 грн. - страхове відшкодування, 3.058,31 грн. - пеня та 568,85 грн. - 3 % річних.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/13802/20 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалася судом відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Більш того, в матеріалах даної справи міститься повідомлення поштового зв`язку про вручення уповноваженій особі відповідача поштового відправлення суду.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як страховиком, (далі - позивач) та гр. ОСОБА_1 , як страхувальником, укладено договір добровільного страхування від 14.03.2019 № 28-0107-19-00191 (далі - Договір добровільного страхування).

Відповідно до предмету Договору добровільного страхування, позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, які пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме "Renault", із державним знаком НОМЕР_1 (далі - застрахований ТЗ).

26.04.2019 о 18:00 у м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого ТЗ під керуванням ОСОБА_1 , транспортного засобу "Mercedes", із державним знаком НОМЕР_2 , транспортного засобу "Citroen", із державним знаком НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , транспортного засобу "Toyota", із державним знаком НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 .

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 26.06.2019 у справі № 756/6326/19 (провадження № 3/756/3140/19) встановлено, що ДТП трапилося внаслідок порушень Правил дорожнього руху водіями: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у зв`язку з чим, вказаних фізичних осіб притягнуто до адміністративної відповідальності.

Внаслідок зазначеного вище ДТП (а саме: в результаті порушення Правил дорожнього руху гр. ОСОБА_2 ) застрахований ТЗ отримав механічні пошкодження.

Вартість відновлюваного ремонту автомобіля в результаті його пошкодження у вказаній вище ДТП визначено позивачем на підставі рахунку-фактури від 15.05.2019 № СЧ-0000725 на суму 96.482,64 грн.

Виходячи з приписів ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 Цивільного кодексу України).

Позивач на підставі Договору добровільного страхування, з урахуванням рахунку-фактури від 15.05.2019 № СЧ-0000725 та страхового акту від 17.05.2019 № СТОКА-9232, здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 94.807,64 грн. наступним чином: 12.411,00 грн. - зараховано в рахунок несплаченої частини страхового платежу, 82.396,64 грн. перераховано на підставі рахунку-фактури від 15.05.2019 № СЧ-0000725, що підтверджується платіжним дорученням від 17.05.2019 № 12016, яке наявне матеріалах справи у вигляді засвідченої копії.

Проте, частина заявленої до стягнення суми страхового відшкодування відповідачем сплачена не була.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

За правилами, встановленими ст. 27 Закону України "Про страхування " та ст. 993 ЦК України, позивач є саме тією особою, до якої перейшло право вимоги від відповідача страхового відшкодування, виплаченого страхувальникові на підставі Договору добровільного страхування.

Станом на момент виникнення ДТП, цивільно-правова відповідальність винної особи застрахована відповідачем, що підтверджується Полісом серії АО № 003445605 (далі - Договір обов`язкового страхування). Виходячи з Договору обов`язкового страхування, забезпеченим транспортним засобом є - "Citroen", із державним знаком НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , ліміт за шкоду заподіяну майну становить 100.000,00 грн., а франшиза - 0 грн.

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Приписами частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Приймаючи до уваги те, що винними у вказаній вище ДТП визнано трьох фізичних осіб, а з вини гр. ОСОБА_2 (транспортний засіб якого станом на момент ДТП застрахований відповідачем за Договором обов`язкового страхування) завдано шкоду застрахованому транспортному засобу, позовні вимога про стягнення з відповідача частини сплаченої позивачем суми страхового відшкодування підлягає задоволенню повністю в сумі 31.602,55 грн. (94.807,64 грн./3).

Розглядаючи спір в частині стягнення з відповідача господарської санкції у вигляді пені суд зазначає наступне.

Приписами п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За змістом ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строк виконання грошового зобов`язання страховика за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по виплаті особі страхового відшкодування, яка має право на отримання такого відшкодування, становить 90 днів з моменту отримання відповідної заяви.

Так, позивач, з метою реалізації свого права, забезпеченого ст. 27 ЗУ "Про страхування" та ст. 993 ЦК України, звернувся до відповідача із претензією від 23.10.2019 № ЮКК/1912127 про відшкодування страхової виплати.

Строк виконання грошового зобов`язання із сплати страхового відшкодування сплив 03.11.2019.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи з наведених вище норм права, перебіг періоду прострочення відповідачем грошового зобов`язання за Договором починається з першого дня, за терміном, коли зобов`язання мало бути виконано, а також виходячи з припису ч. 6 ст. 232 ГК України, пеня нараховується за шість місяців прострочення виконання зобов`язання, починаючи з першого дня такого прострочення.

Суд, дослідивши здійснений позивачем розрахунок пені, визнав його арифметично невірним виходячи з припису ч. 6 ст. 232 ГК України.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача неустойки у вигляді пені підлягає задоволенню в сумі 2.666,11 грн., за розрахунком позивача, здійсненого за період, на який позивачем нараховувалася пеня, з урахуванням з припису ч. 6 ст. 232 ГК України (з 05.02.2020 по 04.08.2020 (182 дні).

Приписами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Статтею 979 ЦК встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням. А правовідношення з відшкодування шкоди в порядку регресу, які склалися між сторонами у справі, що розглядається, також є грошовим зобов`язанням.

Cтаття 625 ЦК розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань.

Відповідно до статті 509 ЦК зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК.

Згідно зі статтею 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія положень частини 2 статі 625 ЦК.

Такий правовий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеної у постанові від 01.06.2016 № 3-295гс16 за заявою приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ВУСО" про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 27.01.2016 у справі № 910/22034/15 за позовом приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ВУСО" до приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" про стягнення суми.

Наданий позивачем розрахунок 3 % річних є арифметично вірним, а тому вимога про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 568,85 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи те, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, суд керуючись ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" (Україна, 04080, місто Київ, ВУЛИЦЯ КИРИЛІВСЬКА, будинок 40, ідентифікаційний код: 20602681) на користь приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА" (Україна, 03038, місто Київ, ВУЛИЦЯ ФЕДОРОВА ІВАНА, будинок 32 ЛІТ.А, ідентифікаційний код: 30859524) страхове відшкодування в сумі 31.602 (тридцять одна тисяча шістсот дві) грн. 55 коп., пеню в сумі 2.666 (дві тисячі шістсот шістдесят шість) грн. 11 коп., 3 % річних в сумі 568 (п`ятсот шістдесят вісім) грн. 85 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.102 (дві тисячі сто дві) 00 коп.

3. У задоволенні решти вимог відмовити повністю.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Cуддя С.В. Балац