ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2020 р.м. ХарківСправа № 922/3009/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Альянс-2020" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, б. 112, оф. 1; )
до Фізичної особи-підприємця Шиліна Станіслава Олександровича ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 )
про стягнення заборгованості
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД Альянс-2020" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Шиліна Станіслава Олександровича, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Шиліна Станіслава Олександровича суму основного боргу у розмірі 3 435,96 грн., пеню у розмірі 97,98 грн., а також судові витрати по справі.

В обґрунтування позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати за договором купівлі-продажу №750-20Х від 01.04.2020.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.09.2020 прийнято позовну заяву (вх.№3009/20 від 17.09.2020) Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Альянс-2020" до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/3009/20. Визначено, що розгляд справи №922/3009/20 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов (ст.251 ГПК України) та строк 5 днів на подання до суду заперечень на відповідь позивача на відзив з дня його отримання, оформлених відповідно до ст.167 ГПК України. Позивачу встановлено строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання (ст. 251 ГПК України). Роз`яснено сторонам, що у випадку неподання відповідачем відзиву та/або клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, а також не подання позивачем відповіді на відзив у строки встановлені цією ухвалою розгляд справи буде відбуватися за наявними матеріалами після спливу строку встановленого для подання відповідачем клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та в межах строків встановлених статтею 248 ГПК України.

Фізична особа-підприємець Шилін Станіслав Олександрович своїм правом, наданим відповідно до ст.251 ГПК України, не скористався, відзив на позов не надав.

Так, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 21.09.2020 була направлена на адресу відповідача - 61001, м. Харків, вул. Плеханівська, б. 2/5, кв. 91, яка збігається із адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як адреса місцезнаходження юридичної особи, повернулась до суду 13.10.2020 без доказів вручення відповідачеві з відміткою пошти "адресат відсутній". Дана адреса відповідача також зазначена позивачем в позовній заяві.

Згідно із ч.1 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

10.11.2020 секретарем судового засідання було оформлено телефонограму щодо порушення провадження у справі №922/3009/20 на номер телефону відповідача, вказаний позивачем в позовній заяві як засіб зв`язку з відповідачем, проте відповідний абонент за вказаним номером не відповідає.

Разом з тим, 10.11.2020 судом було повторно направлено на адресу відповідача (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, б. 2/5, кв. 91) ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 21.09.2020, проте, як вбачається із трекінг-витягу з офіційного сайту Укрпошти, відповідна кореспонденція не вручена під час доставки.

Так, процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

При цьому суд зазначає, що відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Проте, станом на 20.11.2020 від відповідача будь-яких заяв чи пояснень по суті спору не надходило.

Приймаючи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

01.04.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТД Альянс-2020" (продавець) та Фізичною особою-підприємцем Шиліним Станіславом Олександровичем (покупець) було укладено договір №750-20Х (надалі - Договір) (а.с.9-11 т.1).

Відповідно до пункту 1.1. Договору, 1.1. продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити тютюнові вироби - надалі товар, в кількості та асортименті відповідно до умов даного договору.

Об`єм кожної партії товару, асортимент та його вартість визначається згідно із товарними накладними, що є невід`ємними частинами даного договору (п.2.2.Договору).

Приймання-передача товару здійснюється сторонами за кількістю, асортиментом та якістю відповідно до товаросупровідних документів (п.3.1.Догвору).

Продавець зобов`язаний забезпечити покупця необхідними документами на кожну партію товару (п.3.2.Догвору).

Перехід права власності та усіх ризиків пов`язаних з товаром (партією товару) відбувається в момент його передачі, що засвідчується підписаною сторонами товарною накладною (п.3.3.Догвору).

Відповідно до пункту 4.1. Договору, оплата здійснюється покупцем у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок продавця в термін не пізніше 7 календарних днів від дати отримання покупцем товару, що вказаний в товаросупровідних документах.

Ціна за одиницю товару та загальна вартість товару, що продається за цим договором визначається в товаросупровідних документах (п.4.2.Договору).

За погодженням сторін даного договору, оплата товару може здійснюватися у інших формах не заборонних чинним законодавством України (п.4.3.Договору).

Покупець зобов`язався оплатити товар згідно з умовами визначеними в розділі 4 Договору (п.5.2.1.Договору).

У випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність визначену цим договором та чинним законодавством України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (п.6.1.Договору).

У випадку порушення умов оплати покупець зобов`язаний сплатити продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент виникнення прострочення за кожен день прострочення (п.6.2.Договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2020 (п.7.1.Договору).

Згідно із п.7.5. Договору, усі спори, що пов`язані з цим договором вирішуються шляхом переговорів між сторонами. Якщо спір не може бути вирішений шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку, відповідно до вимог чинного законодавства.

Так, позивач передав, а відповідач прийняв продукцію за наступними накладними:

- накладної №6 від 10.04.2020 на загальну суму 1 745,10 грн.;

- накладної №8 від 17.04.2020 на загальну суму 1 745,10 грн. та відповідно товарно-транспортної накладної №4 від 17.04.2020 на загальну суму 1 745,10 грн.;

- накладної №3 від 24.04.2020 на загальну суму 2 014,38 грн. та відповідно товарно-транспортної накладної №6 від 24.04.2020 на загальну суму 2 014,38 грн.;

- накладної №1 від 01.05.2020 на загальну суму 1 753,08 грн. та відповідно товарно-транспортної накладної №7 від 01.05.2020 на загальну суму 1 753,08 грн.;

- накладної №2 від 08.05.2020 на загальну суму 2 223,00 грн. та відповідно товарно-транспортної накладної №6 від 08.05.2020 на загальну суму 2 223,00 грн.;

- накладної №5 від 15.05.2020 на загальну суму 1 812,96 грн. та відповідно товарно-транспортної накладної №9 від 15.05.2020 на загальну суму 1 812,96 грн. (а.с.12-23 т.1).

Жодних заперечень чи зауважень щодо дати та часу отримання товару за вищезазначеними видатковими накладними у відповідних накладних не міститься.

Як зазначає позивач, з 24.07.2020 відповідач виплачує не в повному обсязі та затримує оплату вже поставленого товару, у зв`язку із чим, відповідно до п.7.5. договору позивачем було направлено на адресу відповідача претензію про сплату заборгованості, відповіді на яку позивачем не отримано (а.с.29-31 т.1).

З трекінг-витягу з офіційного сайту Укрпошти вбачається, що відповідна кореспонденція була отримана відповідачем 19.08.2020.

Як вбачається із акту звірки взаєморозрахунків наданих позивачем, станом на 14.09.2020, відповідно до вищезазначених видаткових накладних позивач поставив відповідачу товар на суму 11 293,62 грн., а фактично отримав 7 857,66 грн., тобто фактична заборгованість відповідача перед позивачем складає 3 435,96 грн., що і стало підставою для звернення позивача із позовною заявою до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Пунктом 3 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України вcтановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В частині 1 статті 629 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1 статті 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором купівлі-продажу №750-20Х від 01.04.2020 виконав належним чином та у строк встановлений договором.

Пунктом 1 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, сторони в договорі купівлі-продажу №750-20Х від 01.04.2020 погодили, що оплата здійснюється покупцем у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок продавця в термін не пізніше 7 календарних днів від дати отримання покупцем товару, що вказаний в товаросупровідних документах.

Тобто відповідач повинен був оплатити отриманий товар у строк:

- за накладною №6 від 10.04.2020 - до 17.04.2020 включно;

- за накладною №8 від 17.04.2020 - до 24.04.2020 включно;

- за накладною №3 від 24.04.2020 - до 01.05.2020 включно;

- за накладною №1 від 01.05.2020 - до 08.05.2020 включно;

- за накладною №2 від 08.05.2020 - до 15.05.2020 включно;

- за накладною №5 від 15.05.2020 - до 22.05.2020 включно.

В частині 1 статті 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В частині 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як стверджує позивач, у відповідача за вищезазначеними видатковими накладними по теперішній час існує заборгованість у розмірі 3 435,96 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач був обізнаний про наявність заборгованості за Договором, оскільки претензію позивача щодо сплати заборгованості отримав. Проте докази виконання чи відповіді на дану претензію матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що в матеріалах справи на міститься жодних належних чи допустимих доказів оплати заборгованості за договором купівлі-продажу №750-20Х від 01.04.2020 у розмірі 3 435,96 грн., а відповідачем таких доказів надано не було, суд дійшов висновку, що заборгованість за договором купівлі-продажу №750-20Х від 01.04.2020 у розмірі 3 435,96 грн. позивачем належним чином доведена, у зв`язку із чим позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення пені за прострочену заборгованість відповідача у відповідності до договору купівлі-продажу №750-20Х від 01.04.2020.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання передбачені, зокрема, ст.ст. 549, 611, 625 ЦК України.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України, якою передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Разом з тим, умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Відповідно до п.4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 №10 даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).

В силу приписів статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, сторонами у договорі купівлі-продажу №750-20Х від 01.04.2020 було встановлено, що у випадку порушення умов оплати покупець зобов`язаний сплатити продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент виникнення прострочення за кожен день прострочення.

Суд, перевіривши надані позивачем до позовної заяви розрахунки пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань з використанням калькулятора "Ліга-Закон", врахувавши визначений сторонами у Договорі розмір пені, беручи до уваги встановлений сторонами у Договорі 7-денний строк на оплату отриманої відповідачем продукції та 6-ти місячний строк нарахування пені встановлений статтею 232 ГК України, оскільки інше не встановлено договором, враховуючи період розрахунку пені зазначений позивачем в позовній заяві, встановив, що відповідні розрахунки позивачем здійснено арифметично вірно, а тому суд задовольняє позов в цій частині.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Альянс-2020" до Фізичної особи-підприємця Шиліна Станіслава Олександровича - задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Шиліна Станіслава Олександровича ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Альянс-2020" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, б. 112, оф. 1; ) суму основного боргу у розмірі 3 435 (три тисячі чотириста тридцять п`ять) грн. 96 коп., пеню у розмірі 97 (дев`яносто сім) грн. 98 коп., а також судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "20" листопада 2020 р.

Суддя Т.О. Пономаренко