ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

16 листопада 2020 року Справа № 9/5014/969/2012 (5/65/2011)
За скаргою Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ», м. Сєвєродонецьк Луганської області
на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М.
у справі за позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ
до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ», м. Сєвєродонецьк Луганської області
про стягнення 394 066 751 грн 36 коп.
особа, дії якої оскаржуються приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Щербаков Ігор Миколайович, м. Київ
Суддя Корнієнко В.В.
Секретар судового засідання Терещенко Л.І.
У засіданні брали участь:
від позивача (стягувача): Конопліцький І.В., адвокат, довіреність № 8/20 від 15.07.2020;
від скаржника (боржника): Водолазський Д.В., адвокат, довіреність № 05/49 від 27.12.2019;
приватний виконавець Щербаков І.М.: не прибув.
Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» (далі відповідач, боржник, заявник) звернулося до суду зі скаргою від 18.08.2020 № 05/юр-240 (надійшла до суду 21.08.2020, вх. № 1254-43/20) на постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М., в якій просить:
- поновити пропущений строк для звернення зі скаргою на постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича від 27.07.2020 у зведеному виконавчому провадженні № 62598000 про розшук майна боржника;
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича від 27.07.2020 у зведеному виконавчому провадженні № 62598000 про розшук майна боржника.
Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.08.2020 скаргу та клопотання було передано на розгляд судді Фоновій О.С.
У зв`язку з надходженням апеляційної скарги позивача (стягувача) на ухвалу господарського суду Луганської області від 07.08.2020 у даній справі, матеріали справи № 9/5014/969/2012(5/65/2011) разом з апеляційною скаргою було надіслано до Східного апеляційного господарського суду.
Ухвалою господарського суду Луганської області від 25.08.2020 вирішення питання про прийняття до розгляду скарги заяви ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» від 18.08.2020 № 05/юр-240 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. було відкладено до повернення матеріалів справи № 9/5014/969/2012 (5/65/2011) до господарського суду Луганської області.
У зв`язку з поверненням 05.11.2020 до суду матеріалів справи № 9/5014/969/2012 (5/65/2011), слід було вирішити питання щодо прийняття до розгляду скарги ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» від 18.08.2020 № 05/юр-240 на дії приватного виконавця.
Розпорядженням керівника апарату господарського суду Луганської області від 05.11.2020 № 161-р, у зв`язку з перебуванням судді Фонової О.С. у відрядженні, з метою заміни судді призначено повторний автоматизований розподіл скарги ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» від 18.08.2020 № 05/юр-240 на дії приватного виконавця у справі № 9/5014/969/2012 (5/65/2011).
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2020 вказану скаргу передано на розгляд судді Корнієнко В.В.
Відповідно до приписів ст. 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.
Ухвалою господарського суду Луганської області від 06.11.2020 поновлено ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» пропущений строк для звернення до суду зі скаргою, прийнято скаргу до розгляду. Розгляд скарги призначено на 16.11.2020 о 15 год. 00 хв.
В обгрунтування поданої скарги заявник вказав, що 27.07.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Щербаковим Ігорем Миколайовичем винесено постанову ЗВП № 62598000 (далі - Постанова) про розшук майна Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» (надалі - скаржник). Дане виконавче провадження є зведеним.
Скаржник вважає, що оскаржувана постанова прийнята приватним виконавцем не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, тому вона є протиправною та підлягає скасуванню.
На підставі вказаних доводів заявником (боржником) заявлено вимогу про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова І.М. від 27.07.2020 у зведеному виконавчому провадженні № 62598000 про розшук майна боржника.
Стягувач ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» відзивом на скаргу, який надійшов на адресу електронної пошти суду 13.11.2020, проти скарги заперечує посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.
Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Щербаков І.М. у судове засідання не прибув, надіславши на електронну адресу суду письмові поясненнями від 13.11.2020 № 2726, якими проти скарги заперечує, вважає її такою, що не ґрунтується на вимогах закону, поданою за відсутністю предмета спору, а отже поданою внаслідок зловживання боржником своїми процесуальними правами.
Відповідно до ч. 2 ст. 342 ГПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Представник боржника у судовому засіданні просив суд задовольнити заявлені у скарзі вимоги. При цьому, представник стягувача проти задоволення скарги заперечував.
В якості обгрунтування своїх позицій учасники справи надали пояснення, аналогічні викладеним у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали поданої скарги, судом встановлено наступне.
У 2011 році Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - позивач) звернулася до Господарського суду Луганської області з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" (далі - відповідач) заборгованості за договором поставки природного газу від 28.01.2011 № 06/11-48 (далі - Договір), а саме: 313023445,02 грн основного боргу, 3411912,92 грн пені, 1499085,56 грн інфляційних нарахувань, 659851,08 грн - 3% річних. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач прийняті на себе зобов`язання виконав частково, розрахувавшись із позивачем не в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку до цього часу не погашено.
Справа господарськими судами розглядалась неодноразово.
Останнім рішенням Господарського суду Луганської області від 30.11.2015 у справі № 9/5014/969/2012(5/65/2011) у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.
Постановою Вищого господарського суду України від 14.06.2016 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 04.04.2016 скасовано, а рішення Господарського суду Луганської області від 30.11.2015 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду України від 09.11.2016 у справі №9/5014/969/2012(5/65/2011) заяву Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" задоволено, постанову Вищого господарського суду України від 14.06.2016 у справі №9/5014/969/2012(5/65/2011) скасовано, а постанову Донецького апеляційного господарського суду від 04.04.2016 залишено без змін.
На виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 04.04.2016 у справі № 9/5014/969/2012 Господарським судом Луганської області видано відповідний наказ від 04.04.2016 № 9/5014/969/2012.
21.08.2020 від Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" надійшла скарга, в якій заявник просить суд визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича від 27.07.2020 у зведеному виконавчому провадженні № 62598000 про розшук майна боржника.
На обгрунтування поданої скарги стягувач вказує, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим І.М. 27.07.2020 винесено постанову ЗВП № 62598000 про розшук майна Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот». Дане виконавче провадження є зведеним.
Згідно Постанови, майно скаржника оголошено в розшук оскільки на примусовому виконанні у Відповідача знаходяться у тому числі:
1. Наказ про примусове виконання постанови № 9/5014/969/2012, виданий 04.04.2016 господарським судом Луганської області про стягнення з ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь ДК «Газ України» загальної суми 79 617 022,77 грн. (надалі - Наказ 1)
2. Наказ про примусове виконання постанови № 913/518/13-г, виданий 07.12.2016 господарським судом Луганської області про стягнення з ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь ДК «Газ України» загальної суми 47 275 319,88 грн. (надалі - Наказ 2)
3. Наказ про примусове виконання постанови № 913/869/14, виданий 29.12.2016 господарським судом Харківської області про стягнення з ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь ДК «Газ України» загальної суми 44 046 419,17 грн. (надалі - Наказ 3).
Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно, кінцевий строк пред`явлення Наказу 1 - до 04.04.2019, Наказу 2 - до 07.12.2019, Наказу 3 - до 29.12.2019.
19.03.2019 на підставі заяви ДК «Газ України» Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження № 58667811 з виконання Наказу 1. За інформацією сайту «Автоматизована система виконавчого провадження Міністерства Юстиції» скаржнику стало відомо, що 16.07.2020 на підставі заяви ДК «Газ України» Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби була винесена постанова по ВП № 58667811 про повернення Наказу 1 до ДК «Газ України».
Також, 19.03.2019 на підставі заяви ДК «Газ України» Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження № 58667869 з виконання Наказу 2. За інформацією сайту «Автоматизована система виконавчого провадження Міністерства Юстиції» скаржнику стало відомо, що 16.07.2020 на підставі заяви ДК «Газ України» Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби була винесена постанова по ВП № 58667869 про повернення Наказу 2 до ДК «Газ України».
Крім того, 19.03.2019 на підставі заяви ДК «Газ України» Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження № 58668051 з виконання Наказу 3. За інформацією сайту «Автоматизована система виконавчого провадження Міністерства Юстиції» скаржнику стало відомо, що 16.07.2020 на підставі заяви ДК «Газ України» Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби була винесена постанова по ВП № 58668051 про повернення Наказу 3 до ДК «Газ України».
Стягувачем було повторно пред`явлено наказ до виконання, про що 16.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Щербаковим І.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62597669 з примусового виконання наказу № 9/5014/969/2012 від 04.04.2016.
Заявник скарги вважає, що повернення відділом ДВС Наказів 1, 2, 3 відбулось на підставі заяв ДК «Газ України», а не з підстав неможливості виконання рішення або заборони на відчуження на майно, у зв`язку з чим це не є підставою для поновлення строків для повторної подачі Наказів 1, 2, 3 з дня повернення цих Наказів до ДК «Газ України». Фактично, строк для подачі Наказів 1, 2, 3 закінчився в 2019 році.
Відповідно (за думкою боржника), дії приватного виконавця з винесення постанови ЗВП № 62598000 від 27.07.2020 про розшук майна боржника на підставі Наказів 1, 2, 3, строк пред`явлення яких до виконання сплинув ще у 2019 році, вчинені поза межами повноважень приватного виконавця, не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та є неправомірними.
На підставі викладених доводів скаржник (боржник) не погоджується із зазначеною постановою, просить визнати її протиправною та скасувати
Однак, суд не погоджується з даними твердженнями заявника та не приймає їх до уваги з огляду на наступне.
05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року.
Правовідносини у сфері примусового виконання судових рішень регулюються Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).
Відповідно до ст. 1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно п. 5 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Тобто, наказ суду від 04.04.2016 № 9/5014/969/2012 може бути пред`явлений до виконання у встановлені Законом України «Про виконавче провадження» строки.
Згідно з ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Таким чином, з моменту набрання законної сили Законом № 1404-VIII від 02.06.2016 наказ від 04.04.2016 № 9/5014/969/2012 підлягає пред`явленню у встановлені цим Законом строки, а саме: протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням суду законної сили, тобто до 05.04.2019.
Так, як вказує заявник, проти чого не заперечують і інші учасники справи, наказ від 04.04.2016 № 9/5014/969/2012 у встановлені Законом строки було пред`явлено до виконання, про що 19.03.2020 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби відрито виконавче провадження № 58667811.
Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
При цьому, в силу п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.
За таких обставин, зважаючи на пред`явлення стягувачем наказу до виконання, про що у відповідності до вимог чинного законодавства виконавцем не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виноситься постанова про відкриття виконавчого документу до виконання, суд констатує, що з моменту пред`явлення наказу до виконання перервався встановлений Законом трирічний строк та почався заново.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 26.06.2018 у справі № 727/1256/16-ц наголосила на тому, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа на підставі заяви не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.
При цьому, згідно ч. 5 ст. 12 Закону, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Зазначені положення законодавства визначають момент, з якого встановлюється строк пред`явлення виконавчого документу до виконання у двох визначених законом випадках, а саме:
1) у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення;
2) у разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника.
Разом з тим, зазначеною нормою не виключається та не обмежується можливість переривання строку пред`явлення виконавчого документу до виконання у разі повернення його стягувачу з інших підстав. Позаяк, момент пред`явлення виконавчого документу до виконання у випадках повернення його стягувачу з підстав, не передбачених приписами ч. 5 ст. 26 Закону (зокрема, повернення виконавчого документу за заявою стягувача, тощо), встановлюється з моменту пред`явлення до виконання, а не з дня його повернення.
При цьому, новий строк пред`явлення виконавчого документу до виконання у випадку його повернення у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення чи у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, встановлюється з дня його повернення та з дня закінчення строку дії відповідної заборони відповідно.
Тому суд вважає, що наказ від 04.04.2016 № 9/5014/969/2012 було пред`явлено до виконання в межах встановленого законом трирічного строку (без його пропуску), а тому приватний виконавець у відповідності до вимог законодавства прийняв наказ до виконання, виніс постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.07.2020 та оскаржувану постанову від 27.07.2020 про розшук майна боржника, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання останньої протиправною та її скасування.
Згідно положень ч.ч. 1,3 ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
За таких обставин, зважаючи на прийняття приватним виконавцем постанови про розшук майна боржника у відповідності до вимог закону, внаслідок чого відсутнє порушення прав заявника, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 233-235, 339, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд -
Відмовити у задоволенні скарги приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» від 18.08.2020 № 05/юр-240, на постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. від 27.07.2020 про розшук майна боржника у зведеному виконавчому провадженні № 62598000.
Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

16 листопада 2020 року оголошено вступну та резолютивну частини ухвали, повний текст ухвали виготовлено 19.11.2020.

У відповідності до ст. 257 ГПК України ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України та порядку, визначеному п.п. 17.5 п. 17 Перехідних положень ГПК України.

Суддя В.В. Корнієнко