ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2020 р. Справа№ 910/3885/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Демидової А.М.

Владимиренко С.В.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"

на рішення господарського суду міста Києва від 01.06.2020

у справі № 910/3885/20 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 4 758,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

В березні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 4758,50 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовано простроченням відповідачем доставки вантажів та порожніх вагонів.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі №910/3885/20 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що згідно з накладною № 42385617 від 30.08.2019 вантаж мав бути доставлений 09.09.2019, а фактично доставлений 10.09.2019; згідно накладних № 42521914, № 42521997, № 42521989, №42521930 від 03.09.2019 вантаж мав бути доставлений 13.09.2019, а фактично доставлений 14.09.2019, тобто прострочення мало місце лише 1 день, а отже в даному випадку штраф не нараховується.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва від 01.06.2020, Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати згадане рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Зокрема, скаржник посилається на те, що надані відповідачем акти загальної форми ГУ-23 є неналежними та недопустимими доказами на підтвердження права залізниці на збільшення терміну доставки вантажу.

Відповідачем подано до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та явка представників сторін.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2020 справу № 910/3885/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Демидова А.М., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" на рішення від 01.06.2020 господарського суду міста Києва у справі №910/3885/20 та призначено її до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (ч. 10 ст. 270 ГПК України).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про перехід в загальне позовне провадження та розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до умов договору про надання послуг від 07.02.2018 №07153/ПЗ-2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» та Акціонерним товариством «Українська залізниця» останнє взяло на себе зобов`язання надавати позивачу послуги із здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інші послуги, пов`язані з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

На виконання зазначеного вище договору Акціонерним товариством «Українська залізниця» здійснено перевезення вантажів, одержувачем яких є Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейсвард» відповідно до залізничних накладних:

- від 30.08.2019 № 42385617 зі станції Херсон Одеської залізниці до Козова Львівської залізниці, відстань перевезення 1060 км, вантаж прибув 10.09.2019, вантаж виданий 10.09.2019;

- від 03.09.2019 № 42521914 зі станції Херсон Одеської залізниці до Козова Львівської залізниці, відстань перевезення 1060 км, вантаж прибув 14.09.2019, вантаж виданий 14.09.2019;

- від 03.09.2019 № 42521997 зі станції Херсон Одеської залізниці до Козова Львівської залізниці, відстань перевезення 1060 км, вантаж прибув 14.09.2019, вантаж виданий 14.09.2019;

- від 03.09.2019 № 42521989 зі станції Херсон Одеської залізниці до Козова Львівської залізниці, відстань перевезення 1060 км, вантаж прибув 14.09.2019, вантаж виданий 14.09.2019;

- від 03.09.2019 № 42521930 зі станції Херсон Одеської залізниці до Козова Львівської залізниці, відстань перевезення 1060 км, вантаж прибув 14.09.2019, вантаж виданий 14.09.2019.

За твердженнями позивача, відповідач порушив передбачені у ст. 41 Статуту залізниць України та Правилах обчислення термінів доставки вантажів, строки доставки вагонів за спірними накладними, зокрема, враховуючи відстань від станції відправлення до станції призначення (із розрахунку 200 км за добу) + 1 доба (на операції, пов`язані з відправленням-прибуттям) за всіма залізничними накладеними мало місце прострочення доставки вантажу на чотири доби.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 1 статті 919 ЦК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (частина 1 статті 313 ГК України).

Статтею 920 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

За приписами Статтею 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до статті 41 Статуту залізниць України залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000. № 644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в МЮ України 24.11.2000 № 644 (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки (п. 2.10 Правил).

Відповідно до підпункту 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на число місяць" (пункт 2.1. Правил).

Згідно з пунктом 2.4 наведених Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Частиною 1 статті 23 Закону України «Про залізничний транспорт» у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до п.116 Статуту залізниць за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Згідно п. 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до календарних штемпелів на накладних, доданих до позовної заяви, вантаж відповідачем доставлено позивачу з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Згідно з п. 2.9 Правил Правил обчислення термінів доставки вантажу у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін:

виконання митних та інших адміністративних правил;

тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці;

необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин;

вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника;

інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

При цьому, як вірно встановлено місцевим господарським судом, на залізничних накладних № 42385617 від 30.08.2019, № 42521914, № 42521997, № 42521989, № 42521930 від 03.09.2019 в графі № 49 здійснено відмітку залізниці про складання актів № 9592 від 02.09.2019, № 10279 від 07.09.2019 на підставі п. 2.9 наказу № 644 від 21.11.2000 про збільшення терміну доставки вантажу на 3 доби.

В свою чергу, в актах форми ГУ-23 № 9592 від 02.09.2019, № 10279 від 07.09.2019 вказано, що затримка вагонів на 3 доби за накладними № 42385617 від 30.08.2019, № 42521914, № 42521997, № 42521989, № 42521930 від 03.09.2019 відбулась по причині тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці.

При цьому, як вірно зауважено судом, посилання позивача на Правила користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Мінтрансу України № 113 від 25.02.199 як на необхідність підписання вказаних актів вантажоодержувачем є безпідставними, оскільки спірні правовідносини не стосуються нарахування плати за користування вагонами.

Таким чином, судом обґрунтовано встановлено, що мало місце прострочення в 1 день, за яке стягнення штрафу наведеними вище нормами не передбачено.

Таким чином, вмотивованим є висновок господарського суду міста Києва про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 4 758,50 грн штрафу.

Посилання скаржника на те, що акти форми ГУ-23 не є достатніми доказами для засвідчення обставин прострочення доставки вагонів не з вини залізниці та необхідність складення в даному випадку актів ГУ-23а не приймається судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки складання такого акту відповідно до п. 3 Правил користування вагонами і контейнерами (ст. 119-126 Статуту залізниць) необхідне для обліку часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними, що не є предметом позову у даній справі.

В той же час, відповідно до наведених Правил за формою ГУ-23 акти складаються, якщо немає потреби складати комерційний акт або акт іншої спеціальної форми, а відтак, складені залізницею акти форми ГУ-23 № 9592 від 02.09.2019, № 10279 від 07.09.2019 є належним доказом затримки вантажу не з вини залізниці.

До того ж, на виконання п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу про затримання вантажу в перевізних документах була зроблена відмітка, завірена підписом працівника станції.

З огляду за викладене судове рішення прийнято при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Судові витрати.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає і судові витрати за її подання покладаються судом на скаржника відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі №910/3885/20 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард».

Матеріали справи №910/3885/19 повернути господарському суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 23.11.2020.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді А.М. Демидова

С.В. Владимиренко