ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2020 Справа № 904/1098/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Павільйон № 422 "Комісійний", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КП "Центральний ринок", м. Дніпро,

Третя особа-1: ОСОБА_1 , м. Дніпро

Третя особа-2: ОСОБА_2 , м. Дніпро

Третя особа-3 ОСОБА_3 , м. Дніпро

про усунення перешкод у користуванні власністю

Суддя Ліпинський О.В.

Секретар судового засідання Перебийніс О.О.

Представники:

від позивача Оніпко Ю.Л.

від позивача Цівань Н.В.

від відповідача Чимбар А.Д.

від третьої особи-1: не з`явився

від третьої особи-2: не з`явився

від третьої особи-3 не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Павільйон № 422 "Комісійний" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "КП "Центральний ринок" (далі - Відповідач) про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та розміщеною на ній частиною будівлі з приєднаними до неї з фасадної частини торгівельними павільйонами площею 9 кв.м. та 11,5 кв.м. шляхом зобов`язання відповідача - повернути торгівельні павільйони площею 9 кв.м. та 11,5 кв.м. у первісний стан; визнати недійсними укладені договори оренди між відповідачем та орендарями торгівельних павільйонів площею 9 кв.м. та 11,5 кв.м., звільнити доступ до щитової двері в будівлю магазину за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог, Позивач зазначив, що він є власником земельної ділянки (кадастровий номер :06:090:0193), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0212 гектарів. Також, Позивачу на праві приватної власності належить частина будівлі магазину літ. , загальною площею 443,4 кв.м., яка розташована за цією ж адресою на вищезазначеній земельній ділянці. До фасадної частини магазину літ. h-2, що належить позивачу на праві власності, прибудовані два торгівельні павільйони з легкої металевої конструкції, площею 9 м2 та 11,5 м2, задньою стінкою яких є фасадна стіна магазину літ. .

Як стверджує Позивач, йому стало відомо, що на підставі рішення Третейського суду правової Асоціації «Захисники правопорядку» від 29.12.2008 року у справі № 7-32/08, відповідач зареєстрував за собою право власності на торгівельні павільйони літ. "2Я-1" площею 21,8 кв.м. та літ. "2Є-1" площею 24,2 кв.м., які фактично знаходяться на земельній ділянці позивача та належать останньому, а також, передав зазначені об`єкти в оренду на користь третіх осіб, у зв`язку із чим, Позивач звернувся до суду з позовними вимогами про усунення перешкод у користуванні спірним майном та визнання недійсними укладених відповідачем договір оренди.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2019 року відкрито провадження у справі № 904/1098/19, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У відзиві на позовну заяву, відповідач проти заявлених вимог заперечував, посилаючись на недоведення факту порушення з боку відповідача прав позивача на користування земельною ділянкою з кадастровим номером :06:090:0193 та павільйонами площею 9 кв.м. та 11,5 кв.м. При цьому, відповідач посилається на відсутність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відомостей по зареєстроване за позивачем право власності на зазначену земельну ділянку та торгівельні павільйони.

Водночас, як стверджував Відповідач, визначені в позові торгівельні павільйони з площею 9 кв.м. та 11,5 кв.м., фактично є торгівельними боксами літ. 2Я-1 площею 21.8. кв.м. та літ 2Є-1 площею 24.2. кв.м., які належать Відповідачу на праві власності та розташовані поруч з будівлею магазину Позивача.

Вимоги в частині звільнення доступу до щитової, Відповідач вважав безпідставними з огляду на те, що за планом будівлі магазину Позивача, електрощитова не має дверей назовні будівлі, тому Відповідач не міг створювати та не створював перешкоди в користуванні останньою.

Заперечуючи проти вимог в частині приведення павільйонів у попередній стан, Відповідач зазначав, що в контексті наявності зареєстрованого за ним права власності на торгівельні бокси літ. 2Я-1 площею 21.8. кв.м. та літ 2Є-1 площею 24.2. кв.м., зазначені вимоги задоволенню не підлягають. Крім того, Відповідач зауважив, що в позові не зазначено ознак первісного стану павільйонів, до якого Позивач вимагає їх приведення за рахунок Відповідача.

11.06.2019 року до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, залучено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , які є сторонами (орендарями) за спірними договорами оренди.

Треті особи пояснень по суті заявлених вимог суду не подали.

Ухвалою суду від 25.06.2019 року, за клопотанням позивача у справі призначено судову експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

Чи розташовані торгівельні павільйони літ. "2Я-1" площею 21,8 кв.м. та літ. "2Є-1" площею 24,2 кв.м., на земельній ділянці з кадастровим номером :06:090:0193, яка належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Павільйон № 422 "Комісійний"?

Чи відповідає технічній документації розташування торгівельних павільйонів літ. " 2Я-1" площею 21,8 кв.м. та літ. "2Є-1"площдею 24,2 кв.м., до фасадної частини магазину літ. h-2, що належить позивачу на праві власності, та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ?

На час проведення судової експертизи, провадження у справі було зупинено.

Після усунення обставин, що зумовлювали зупинення провадження у справі, суд поновив провадження та призначив справу до розгляду в підготовчому засіданні.

На стадії підготовчого провадження, Позивач кілька разів подавав уточнення до позовної заяви (фактично змінював/доповнював предмет позову), за змістом останньої заяви, яка подана суду 20.10.2020 року, Позивач просив суд усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,0212 гектарів з кадастровим номером :06:090:0193, та розміщеними на ній частиною будівлі літ. h-2 магазину з приєднаними до нього з фасадної частини торгівельними об`єктами площею 9 кв.м. та 11,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання відповідача звільнити земельну ділянку площею 0,0212 гектарів з кадастровим номером :06:090:0193, та привести торгівельні об`єкти площею 9 кв.м. та 11,5 кв.м. у первісний стан за рахунок відповідача; знести огорожу перед фасадною частиною будівлі літ. h-2 магазину за адресою АДРЕСА_1 , забезпечивши вільний доступ до будівлі літ. h-2 магазину з подальшою забороною зведення огорожі перед фасадною частиною будівлі літ. h-2 магазину за адресою АДРЕСА_1 .

В своїх письмових поясненнях, наданих суду з урахуванням зміненого предмету спору, Відповідач зазначив, що Позивач не довів існування торгівельних об`єктів площею 9 кв.м. та 11,5 кв.м., не підтвердив свого права на зазначені об`єкти. Щодо усунення перешкод в користуванні майно шляхом зобов`язання Відповідача знести огорожу, останній зазначив, що вказана огорожа встановлена на земельній ділянці наданій в користування відповідачу та не створює перешкод і порушень будь-яких прав позивача.

28.10.2020 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті в засіданні на 17.11.2020 року.

В судовому засіданні 17.11.2020 року оголошувалася перерва до 19.11.2020, в порядку ст. 216 ГПК України

Під час розгляду справи по суті, представники Позивача підтримали заявлені вимоги в повному обсязі, представник Відповідачів проти позову заперечував.

В порядку ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 19.11.2020 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, складання повного рішення відкладено на строк десять днів з дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні, заслухавши зміст і підстави вимог позивача та заперечень відповідача, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як убачається з матеріалів справи, Позивач є власником земельної ділянки (кадастровий номер :06:090:0193), за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0212 гектарів, яка придбана ним за Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 12.05.2004 року, що підтверджується Державним актом серії ДП № 008552 від 25.06.2004 року та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №ИВ-19 від 01.03.2019 року. Також, Позивачу на праві приватної власності належить частина будівлі літ. h-2, магазин загальною площею 443,4 кв.м., розташований за цією ж адресою на вищезазначеній земельній ділянці. Відповідне підтверджується свідоцтвом про право власності від 01.09.1999, виданим виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради від 17.06.1999 року № 1319, та зареєстрованим в КП"ДМБТІ" ДОР за записом в реєстрову книгу № ЗЗЮН з реєстровим № 1627-81. Зазначені вище відомості підтверджуються довідкою КП "ДМБТІ" ДОР № 3365 від 12.03.2019.

За твердженнями Позивача, до фасадної частини магазину літ. h-2, що належить йому на праві власності, в 1999 році були прибудовані два торгівельні павільйони з легких металевих конструкцій, площею 9 м2 та 11,5 м2., задньою стінкою яких є фасадна стіна магазину літ. .

Як зазначає Позивач в своєму позові, 06.01.2019 року Відповідач самовільно розпочав переобладнання торгівельних павільйонів, фактично пошкоджуючи їх цілісність та змінив замки на ролетах, після чого, змусив Третіх осіб переукласти з ним договори оренди цих торгівельних павільйонів.

З даного питання Позивач звернувся до правоохоронних органів. За фактом звернення було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000238, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 206 КК України.

В ході досудового розслідування, на підтвердження свого права на вказані вище торгівельних об`єктів, Відповідач надав правоохоронним органам документи, які підтвердження право власності ТОВ «КП «Центральний ринок» на торгівельні павільйони літ. "2Я-1" площею 21,8 кв.м. та літ. "2Є-1" площею 24,2 кв.м., зокрема, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.02.2009 року, а також, рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації «Захисники правопорядку» від 29.12.2008 року, на підставі якого проведено реєстрацію права власності.

У відзиві на позовну заяву Відповідач підтвердив наведені вище обставини, та зазначив, що поруч із будівлею магазину Позивача літ. h-2, дійсно знаходяться торгівельні павільйони літ. "2Я-1" площею 21,8 кв.м. та літ. "2Є-1"площею 24,2 кв.м., які належні ТОВ «КП «Центральний ринок» на праві власності, і які Позивач в своєму позові визначив, як торгівельні павільйони площею 9 кв.м. та 11,5 кв.м.

З метою підтвердження факту співвідношення торгівельних павільйонів літ. "2Я-1" площею 21,8 кв.м. та літ. "2Є-1" площею 24,2 кв.м., та їх розташування на земельній ділянці, яка належить Позивачеві, 25.06.2019 року було призначено судову експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

Чи розташовані торгівельні павільйони літ. "2Я-1" площею 21,8 кв.м. та літ. "2Є-1" площею 24,2 кв.м., на земельній ділянці з кадастровим номером :06:090:0193, яка належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Павільйон № 422 "Комісійний"?

Чи відповідає технічній документації розташування торгівельних павільйонів літ. "2Я-1" площею 21,8 кв.м. та літ. "2Є-1"плошею 24,2 кв.м., до фасадної частини магазину літ. h-2, що належить позивачу на праві власності, та знаходиться за адресою АДРЕСА_1

Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 3359/3360-19 від 24.03.2020 року (том 2, а.с. 115-126) встановлено наступне:

На земельній ділянці з кадастровим номером :06:090:0193, яка належить на праві власності ТОВ "Павільйон № 422 "Комісійний" не розташовані торгівельні павільйони літ. "2Я-1" площею 21,8 кв.м. та літ. "2Є-1" площею 24,2 кв.м. і за своїми технічними характеристиками не можуть бути розміщені біля фасаду магазину літ. h-2 по АДРЕСА_1 та на земельні ділянці з кадастровим номером :06:090:0193.

Торгівельні павільйони літ. "2Я-1" площею 21,8 кв.м. та літ. "2Є-1"площею 24,2 кв.м. , не розташовані біля фасадної частини магазину літ. h-2 по АДРЕСА_1, що належить ТОВ "Павільйон № 422 "Комісійний" на праві власності, оскільки біля фасаду магазину розміщені інші конструкції для торгівлі (ятки).

За технічною документацією з матеріалів справи взагалі відсутні конкретне місцезнаходження павільйонів літ. "2Я-1" і літ. "2Є-1", зокрема і їх розташування біля магазину літ. h-2 по АДРЕСА_1. (Якщо дані павільйони з такими характеристиками існують, то павільйони встановлені поза межами земельної ділянки з кадастровим номером :06:090:0193, тобто у іншому місці).

Отже, висновком судової експертизи спростовано доводи Відповідача відносно того, що розташовані на земельній ділянці Позивача конструкції для торгівлі, є належними відповідачу торгівельними павільйонами літ. "2Я-1" і літ. "2Є-1", при цьому експертом зазначено, що вказані павільйони, якщо вини існують з відповідними характеристиками, встановлені поза межами ділянки Позивача.

Як убачається з матеріалі справи 01.01.2019 року між Відповідачем (далі Орендодавцем) та Третіми особами (далі Орендарями), було укладено договори оренди № 0101-33, № 0101-34, № 0101-35, згідно умов зазначених договорів, Орендодавець зобов`язався передати Орендарям в строкове платне користування нежитлові будівлі, споруди, приміщення, а також інші площі (далі об`єкт оренди), що визначені у цих договорах.

Умовами п. 1.2. Договорів визначено, що об`єкти оренди, належить Орендодавцю на юридичному титулі права власності.

Об`єкт оренди - торгівельні та інші площі на Центральному ринку (п. 1.3.1 Договорів).

Пунктом 1.4. Договорів визначена адреса об`єктів оренди: м. Дніпропетровськ, вул. Шмідта, 2 (зазначені червоним кольором в Додатку № 1 до Договорів).

Згідно наданих у справі Додатків № 1 до вказаних вище Договорів оренди (том 1, а.с. 145, 151, 157), об`єкти оренди, які є предметом зазначених договорів, фактично розташовані біля фасадної частини магазину літ. h-2, що належить Позивачу на праві власності.

Згідно актів приймання-передачі до Договорів оренди (том 1, а.с. 146, 152, 158) Відповідач передав, а Треті особи прийняли об`єкти оренди, визначені в Додатках № 1 до вказаних Договорів.

Таким чином, враховуючи зміст заперечень у даній справі, а також фактичні дії Відповідача щодо передачі спірних торгівельних об`єктів на користь третіх осіб за наведеними вище договорами оренди, Відповідач вважає, що об`єкти торгівлі, усунення перешкод в користуванні якими вимагає Позивач, є власністю ТОВ «КП «Центральний ринок».

Як вище встановлено судом, висновком судової експертизи фактично спростовано доводи Відповідача відносно належності йому на праві власності торгівельних об`єктів, які розташовані біля фасадної частини будівлі магазину літ. h-2, а отже, не будучи власником або особою, якій належать майнові права на вказані об`єкти, Відповідач не мав права на їх передачу в оренду.

Звертаючись із позовом у даній справі, Позивача, з урахуванням поданих уточнень (том 2, а.с. 210-218), обрав спосіб захисту, передбачений ст. 391 ЦК України, та вимагає усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання відповідача звільнити земельну ділянку площею 0,0212 гектарів з кадастровим номером :06:090:0193, та привести торгівельні об`єкти площею 9 кв.м. та 11,5 кв.м. у первісний стан за рахунок відповідача.

Відповідно до положень статей 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Негаторний позов подається у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є його спрямованість на захист права від порушень, не пов`язаних з позбавленням володіння майном, а саме у разі протиправного вчинення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном. Тобто, негаторним позовом є позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює в користуванні чи розпорядженні відповідним майном.

Як вище встановлено судом, згідно договорів оренди № 0101-33, № 0101-34, № 0101-35, розташовані на земельній ділянці Позивача торгівельні об`єкти, були передані Відповідачем в користування Третім особам, а отже, зазначене майно фактично вибуло з володіння Позивача, що виключає можливість задоволення відповідної частини позову із застосуванням способу захисту, визначеного ст. 391 ЦК України.

Таким чином, оскільки в даному випадку має місце позбавлення Позивача права володіння спірним майно, на торгівельні павільйони буде пред`явлення вендикаційного позову про витребування зазначеного майна із чужого незаконного володіння.

Крім того, виходячи з фактичних обставин справи, суд також не вбачає підстав для задоволення позву в частині зобов`язання Відповідача звільнити земельну ділянку площею 0,0212 гектарів з кадастровим номером :06:090:0193, адже матеріали справи не містять доказів в підтвердження факту зайняття Відповідачем зазначеною ділянки та чинення перешкод в реалізації Позивачем повноважень розпорядження і користування зазначеною ділянкою.

За змістом заявленого позову, з метою усунення перешкод в користуванні власністю, Позивач також просить суду зобов`язати Відповідача знести огорожу перед фасадною частиною будівлі літ. h-2 магазину за адресою АДРЕСА_1.

Під час проведення експертизи у даній справі, при проведенні дослідження будівлі магазину літ. h-2 магазину за адресою АДРЕСА_1, експертом було встановлено, що на відстані 2,4 м. навпроти головних входів до будівлі магазину вздовж проїзду на вільному просторі, що залишився між торгівельними місцями встановлено огороджувальні конструкції з профільованого металу у вигляді глухих (непрозорих) огорож з хвіртками (4 м. - навпроти правого входу, 3,1 м. - навпроти лівого входу).

У своїх письмових поясненнях наданих суду 19.11.2020 року, Відповідач не заперечував факт встановлення ним наведеної вище огорожі, та зазначав, що її розташовано на земельній ділянці, яка надана в користування Відповідача, а тому, зазначена огорожа не створює перешкод і не порушує будь-яких прав Позивача.

Здійснивши оцінку доводів сторін в зазначеній частині вимог, суд дійшов наступних висновків.

При вирішенні спорів про усунення перешкод у здійсненні Власником права користування та розпоряджання своїм майном, позивач має довести існування реальної небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Як убачається зі змісту наявних у справі фототаблиць, які додані до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3359/3360-19 від 24.03.2020 року (том 2, а.с. 123), спірні огороджувальні конструкції, знесення яких вимагає Позивача, фактично встановлені Відповідачем навпроти головних входів до будівлі Позивача, що з достатньою долею вірогідності вказує на те, що єдиним конструктивним призначенням зазначеної огорожі, є обмеження доступу до будівлі Позивача.

На переконання суду, зазначені обставини свідчать про існування реальної небезпеки порушення права Позивача на володіння та користування своїм майно зі сторони Відповідача, який має можливість у будь-який час замкнути хвіртки вказаної огорожі, тим, самим обмежити вільний доступ до будівлі Позивача, а отже, позовні вимоги в частині зобов`язання Відповідача знести огорожу перед фасадною частиною будівлі Позивача, слід визнати обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню.

Той факт, що зазначена огорожа розташована на земельній ділянці Відповідача, жодним чином не впливає на висновки суду, адже позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, вимоги про усунення Позивачу перешкод в користуванні земельною ділянкою та розміщеною на ній будівлею, підлягають задоволенню в частині зобов`язання Відповідача знести огорожу перед фасадною частиною будівлі літ. h-2 магазину за адресою АДРЕСА_1 В решті вимог слід відмовити.

Крім того, суд не вбачає підстав для задоволення позову з визначення в резолютивній частині рішення формулювання «з подальшою забороною зведення огорожі перед фасадною частиною будівлі літ. h-2 за адресою АДРЕСА_1», адже суд має здійснювати захист саме порушених прав, а не прав, стосовно яких невідомо, чи будуть вони порушені в майбутньому.

Заперечення Відповідача з посилання на відсутність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису щодо права власності Позивача на земельну ділянку з кадастровим номером :06:090:0193, суд до уваги не приймає, адже з огляду на те, що відповідне право Позивача було зареєстровано в порядку, встановленому законом на час його набуття, таке право є дійним в силу вимог ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», незалежно від наявності запису у відповідному Державному реєстрі.

Згідно приписів ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, зокрема, витрати пов`язані з проведенням експертизи, за відсутності доказів їх фактичного понесення, судом не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 77-79, 86, 129, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Усунути Товариству з обмеженою відповідальністю "Павільйон № 422 "Комісійний" (49038, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Шмідта, будинок 2, ) перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,0212 гектарів з кадастровим номером :06:090:0193 та розміщеною на ній будівлею літ. h-2 за адресою АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "КП "Центральний ринок" (49038, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Шмідта, будинок 2, ) знести огорожу перед фасадною частиною будівлі літ. h-2 магазину за адресою АДРЕСА_1

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КП "Центральний ринок" (49038, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Шмідта, будинок 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Павільйон № 422 "Комісійний"(49038, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Шмідта, будинок 2, ) 960, 50 грн. витрат зі сплати судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 26.11.2020

Суддя О.В. Ліпинський