СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2020 р. Справа № 905/998/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Здоровко Л.М. , суддя Тарасова І.В.

за участю секретаря судового засідання Перікової К.В.,

за участю представників:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився,

прокурор - Хряк О.О. на підставі посвідчення №053701 від 03.09.2019,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції за допомогою програми EasyCon апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська Центральна Збагачувальна Фабрика" (вх.№ 2127)

на рішення Господарського суду Донецької області від 09.07.2020

у справі №905/998/18, ухвалене суддею Аксьоновою К.І. в приміщенні господарського суду Донецької області 09.07.2020 о 16:36 (повний текст рішення складено 20.07.2020),

за позовом Першого заступника керівника Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області, м. Костянтинівка, Донецька область, в інтересах держави в особі Добропільської міської ради, м. Добропілля, Донецька область,

до відповідача Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська Центральна Збагачувальна Фабрика", м. Добропілля, Донецька область,

про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Добропілля та стягнення 1866367,42грн

ВСТАНОВИЛА:

Перший заступник керівника Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області, м. Костянтинівка, в інтересах держави в особі позивача, Добропільської міської ради, м. Добропілля, Донецька область, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська Центральна Збагачувальна Фабрика", м. Добропілля, Донецька область про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Добропілля між ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" та Добропільською міською радою та стягнення коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Добропілля у сумі 1866367,42грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 06.05.2019 у справі №905/998/18, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.10.2019, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 05.02.2020 касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області задоволено; рішення господарського суду Донецької області від 06.05.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 у справі № 905/998/18 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду рішенням Господарського суду Донецької області від 09.07.2020 у справі №905/998/18:

- позовні вимоги Першого заступника керівника Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Добропільської міської ради до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська Центральна Збагачувальна Фабрика" про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Добропілля та стягнення 1866367,42грн задоволено;

- визнано укладеним з дня набрання рішенням суду законної сили договір про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Добропілля між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Добропільська Центральна Збагачувальна Фабрика" та Добропільською міською радою у запропонованій позивачем редакції;

- стягнуто з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська Центральна Збагачувальна Фабрика" на користь Добропільської міської ради кошти пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Добропілля у сумі 1866367,42грн.

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська Центральна Збагачувальна Фабрика" з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 09.07.2020 у справі №905/998/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, скаржником зазначено наступне:

- вважає, що позовна заява підписана особою, яка не мала на це відповідних повноважень, а отже з урахуванням ч.5. ст. 179 ГПК України підлягала поверненню;

- у прокурору були відсутні правові підстави для звернення до суду із позовом, зважаючи на те, що останнім не надано доказів бездіяльності Добропільської міської ради;

- судом першої інстанції безпідставно долучено до матеріалів справи витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру без обґрунтування неможливості їх подання до початку розгляду справи по суті;

- місцевим господарським судом невірно надано оцінку терміну «об`єкт енергетики», що призвело до прийняття незаконного рішення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2020, сформовано колегію суддів у складі: Лакіза В.В. - головуючий суддя, судді Здоровко Л.М., Тарасова І.В.

Оскільки апеляційну скаргу подано з порушенням вимог п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.08.2020 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська Центральна Збагачувальна Фабрика" на рішення господарського суду Донецької області від 09.07.2020 у справі №905/998/18 залишено без руху. Встановлено Публічному акціонерному товариству "ДТЕК Добропільська Центральна Збагачувальна Фабрика" десятиденний строк з дня вручення ухвали скаржнику для виправлення недоліків апеляційної скарги.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2020 у зв`язку із перебуванням судді Здоровко Л.М. у відпустці, сформовано колегію суддів у складі: Лакіза В.В. - головуючий суддя, судді Геза Т.Д., Тарасова І.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська Центральна Збагачувальна Фабрика" на рішення господарського суду Донецької області від 09.07.2020 у справі №905/998/18; призначено справу № 905/998/18 до розгляду на "13" жовтня 2020 р. о 12:15 годині.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2020 у зв`язку із перебуванням судді Гези Т.Д. у відпустці, сформовано колегію суддів у складі: Лакіза В.В. - головуючий суддя, судді Здоровко Л.М., Тарасова І.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.10.2020 розгляд справи відкладено на 05 листопада 2020 року о 14:15 год.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 задоволено заяву адвоката Шамкій Вікторії Миколаївни - представника Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська Центральна Збагачувальна Фабрика" про участь в судовому засіданні по справі №905/998/18, що відбудеться 05 листопада 2020 року о 14:15 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів представника, який подав вказану заяву; судове засідання по справі №905/998/18, що відбудеться 05 листопада 2020 року о 14:15 год., вирішено провести за участі адвоката Шамкій Вікторії Миколаївни - представника Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська Центральна Збагачувальна Фабрика" в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів вказаного представника.

Судове засідання 05.11.2020 було розпочато за участю представника відповідача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", разом з тим, в процесі проведення відеоконференції виникла технічна помилка в роботі технічного обладнання представника відповідача, що унеможливило її подальше проведення.

Вищезазначені обставини підтверджуються актом Східного апеляційного господарського суду про несправність (неналежне функціонування) системи відеоконференцзв`язку №12-33/406 від 05.11.2020.

Прокурор в судовому засіданні 05.11.2020 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та таким, що підлягає залишенню без змін.

Позивач в судове засідання 05.11.2020 не з`явився, причини неявки не повідомив. В процесі апеляційного провадження надав відзив на апеляційну скаргу, яким просив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до декларації про початок виконання будівельних робіт від 16.12.2016 №ДЦ 57 відповідачем, ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" було розпочато будівництво фільтр-пресового відділення за адресою: Донецька область, м. Добропілля, вул. Київська, 1; вид будівництва - нове будівництво, код об`єкта 2301.9 (споруди гірничопромислових та добувних підприємств інші).

29.06.2017 складено та підписано акт готовності об`єкта - фільтр-пресового відділення ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ", м. Добропілля - до експлуатації, код об`єкта 2301.9 згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000; п. 12 Акту визначено, що до сплати пайової участі відповідач не залучається відповідно до п. 9 ч.4 ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" оскільки збудована споруда фільтр-пресового відділення є об`єктом енергетики.

На підставі акту готовності об`єкта до експлуатації Державною архітектурно-будівельною інспекцією України виданий сертифікат IV №31 від 04.07.2017 про відповідність закінченого будівництвом об`єкта.

Згідно з відповіддю Добропільської міської ради від 27.10.2017 №05/3132-10/01/02, що надійшла на адресу першого заступника керівника Костянтинівської місцевої прокуратури, ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" не зверталося до Добропільської міської ради для укладання договору пайової участі в розвитку інфраструктури міста та не перераховувало відповідні кошти пайової участі.

Добропільська міська рада 22.03.2018 направила ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" проект договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Добропілля.

Як стверджує прокурор та позивач, ухилення відповідача від укладення договору про пайову участь суперечить вимогам ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, що є порушенням прав та інтересів територіальної громади міста Добропілля на отримання коштів пайової участі на розвиток створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Як вже зазначалось вище, рішенням Господарського суду Донецької області від 09.07.2020 у справі №905/998/18: позовні вимоги Першого заступника керівника Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Добропільської міської ради до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська Центральна Збагачувальна Фабрика" про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Добропілля та стягнення 1866367,42грн задоволено; визнано укладеним з дня набрання рішенням суду законної сили договір про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Добропілля між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Добропільська Центральна Збагачувальна Фабрика" та Добропільською міською радою у запропонованій позивачем редакції; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська Центральна Збагачувальна Фабрика" на користь Добропільської міської ради кошти пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Добропілля у сумі 1866367,42грн.

При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Статтею 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює: підтримання публічного обвинувачення в суді; організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частиною 3 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01.04.2008 № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Відповідно до частин 1, 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1-3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

При цьому розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Таким чином, відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Конституційний Суд України у рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" дійшов висновку, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорон землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

У пунктах 37-40, 43-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зазначено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У Рішенні від 05.06.2019 № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 45 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

Частиною 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яка кореспондується з частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, з метою дотримання принципу правової визначеності, та формування сталої судової практики суд апеляційної інстанції враховує висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування конкретних норм права до спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді прокурор зазначив, що компетентним суб`єктом щодо захисту інтересів держави є Добропільська міська рада, яка не вчинила всіх необхідних заходів щодо укладання із Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Добропільська Центральна Збагачувальна Фабрика" договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Добропілля та стягнення коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Добропілля у сумі 1 866 367,42грн., що свідчить про неналежний захист інтересів держави, та в силу положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для представництва прокурором інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівельної діяльності" порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Згідно ч. 2 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівельної діяльності" замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Вичерпний перелік замовників об`єктів будівництва, які згідно із законом не залучаються до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, визначений ч. 4 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Згідно ч.ч. 8, 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівельної діяльності", розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об`єкта, з техніко-економічними показниками.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 40 Закону "Про регулювання містобудівельної діяльності", пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

В матеріалах даної справи наявне повідомлення Костянтинівської місцевої прокуратури про представництво інтересів держави від 25.05.2018 №66-7154 вих-10, адресованого Добропільському міському голові, в якому прокуратура зазначила, що нею було вивчено стан дотримання вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у м. Добропіллі Донецької області. Встановлено, що згідно з декларацією про початок виконання будівельних робіт №ДЦ 57 ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» 16.12.2016 розпочато будівництво фільтр-пресового відділення за адресою: Донецька область, м. Добропілля, вул. Київська, 1. Зважаючи на положення ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» є замовником та мало взяти пайову участь у розвитку інфраструктури міста Добропілля шляхом перерахування коштів до бюджету Добропільської міської ради. Враховуючи, що ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» добровільно не виконала такий обов`язок, кошти пайової участі підлягають стягненню примусово. Також прокурором зазначено, що несплата до бюджету коштів пайової участі позбавляє Український народ загалом або конкретну територіальну громаду правомочностей власника надходжень до відповідного бюджету в тому обсязі, який дозволяє забезпечити функціонування і життєдіяльність відповідної територіальної громади та держави в цілому. В даному випадку, обов`язок щодо захисту інтересів держави покладено на Добропільську міську раду, а незалучення замовників об`єктів будівництва до сплати пайової участі не лише спричиняє втрати бюджету, унеможливлює необхідне фінансування розвитку інфраструктури, а й дискримінує добросовісних замовників будівництва, які ухилились від сплати пайової участі. Зазначене є підставою для представництва інтересів держави прокурором шляхом пред`явлення відповідного позову, про що Костянтинівська місцева прокуратура повідомила Добропільську міську раду.

З відбитку поштового штемпеля на конверті вбачається, що Костянтинівська місцева прокуратура 25.05.2018 звернулась до господарського суду Донецької області із позовом до ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Добропілля між ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" та Добропільською міською радою та стягнення коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Добропілля у сумі 1866367,42грн.

Отже, повідомлення Костянтинівської місцевої прокуратури про представництво інтересів держави від 25.05.2018 №66-7154 вих-10 було надіслано на адресу Добропільської міської ради в той же день (25.05.2018), коли прокурор звернувся до суду із вищевказаним позовом, що свідчить про те, що компетентному органу не надано розумного строку для реагування на твердження прокурора щодо порушення інтересів держави, вчинення дій для вирішення зазначеної прокурором ситуації, звернення до суду за захистом своїх прав чи вчинення дій з метою припинення порушення інтересів держави, тощо.

З наведеного вище вбачається відсутність факту бездіяльності Добропільської міської ради щодо неусунення порушень інтересів держави (територіальної громади) протягом розумного строку після отримання повідомлення Костянтинівської місцевої прокуратури.

При цьому, зважаючи на одночасне звернення прокурора до суду та до компетентного органу, у Добропільської міської ради взагалі не було часу для реагування на повідомлення прокуратури та самостійного захисту інтересів держави.

Судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що Добропільська міська рада, як орган, що уповноважений на укладання договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури в місті Добропілля, не може чи не бажає здійснювати захист інтересів держави та звертатись до суду із відповідним позовом до відповідача.

Наявні в матеріалах справи документи навпаки свідчать про намагання Добропільської міської ради укласти із ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури в місті Добропілля.

Так, Добропільська міська рада листом №05/0304-09/02 від 22.03.2018 звернулась до ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" до якого додала для підписання договір №14 від 23.01.2018 щодо пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Добропілля згідно зі статтею 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку залучення, розрахунку розмірі і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури міста Добропілля.

Отже, Добропільською міською радою вчинялись дії, які були спрямовані на припинення порушення законодавства у сфері регулювання містобудівної діяльності, шляхом направлення на адресу ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" проекту договору щодо пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Добропілля. При цьому, при наявності зволікання ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" у підписанні вищевказаного договору, Добропільська міська рада, як сторона зазначеного правочину, не була позбавлена права самостійно вирішити спірне питання, в тому числі шляхом звернення до суду із відповідним позовом.

Наведені вище обставини свідчать про те, що прокурором недотримано порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", та не підтверджено підстав представництва, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави.

Крім того, матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів в розумінні статтей 76,77 Господарського процесуального кодексу України надсилання чи вручення Добропільській міській раді повідомлення про представництво інтересів держави, що свідчить про недоведеність Костянтинівською місцевою прокуратурою дотримання вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Колегія суддів звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, п. 27).

У постанові Верховного Суду від 27.08.2020 у справі №910/1062/18 зазначено, що обставини дотримання прокурором процедури, встановленої частинами 3 та 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до положень статей 53, 174 Господарського процесуального кодексу України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті.

Отже, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведення прокурором підстав для захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, оскільки прокурором не дотримано вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Враховуючи те, що в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, що прокуратурою при зверненні з позовом до суду не зазначено причин неможливості здійснення позивачем захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку, не наведено доказів того, що відповідний орган не може чи не бажає здійснювати захист інтересів держави та звертатись до суду з відповідним позовом, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недотримання прокурором визначеної статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" процедури, що у будь-якому випадку свідчить про відсутність підтвердження підстав для представництва інтересів держави у суді.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 зазначено, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати і в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України (залишення позову без розгляду).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська Центральна Збагачувальна Фабрика" підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Донецької області від 09.07.2020 у справі №905/998/18 підлягає скасуванню як таке, що прийнято з порушенням норм процесуального права, із прийняттям нового рішення, яким позов залишити без розгляду на підставі пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України.

Керуючись п.2 ч.1. ст.226, ст.ст.269, 270, п.4 ч.1 ст.275, п.4 ч.1 ст. 277, ст.ст.278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська Центральна Збагачувальна Фабрика" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Донецької області від 09.07.2020 у справі №905/998/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов першого заступника керівника Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Добропільської міської ради до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська Центральна Збагачувальна Фабрика" про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Добропілля між ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" та Добропільською міською радою та стягнення коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Добропілля у сумі 1866367,42грн. залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 16.11.2020.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя І.В. Тарасова

Суддя Л.М. Здоровко