ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2020 р. Справа № 917/723/20

За позовною заявою Кременчуцької міської ради Полтавської області, пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

до Фізичної особи-підприємця Костюк Віталія Васильовича, АДРЕСА_1

про стягнення 266 169,03 грн..

Суддя Погрібна С.В.

Секретар судового засідання Коваленко О.С.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання від 13.10.2020 р..

Обставини справи. Кременчуцька міська рада Полтавської області звернулася до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Костюк Віталія Васильовича про стягнення 266 169,03 грн. орендної плати за землю у період з 09.07.2017 р. по 30.04.2020 р. (включно).

Ухвалою суду від 07.05.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 11.06.2020 р.

11.06.2020 р. відкладено підготовче засідання на 16.07.2020 р. на 10:30 год.; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов до 09.07.2020 р.

09.07.2020 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 7290).

Судове засідання, призначене на 16.07.2020 р. на 10:30 год., не відбулося у зв`язку з відпусткою судді.

Наступне підготовче засідання призначено на 11.08.2020 р.

Будь які клопотання та заяви від сторін станом на 11.08.2020 р. до суду не надходили.

В судовому засіданні 11.08.2020 р. представники сторін проти закриття підготовчого провадження та переходу до розгляду справи по суті не заперечували.

Ухвалою суду від 11.08.2020 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 29.09.2020 р. на 10:30 год.

В судовому засіданні 29.09.2020 р. представником позивача викладено зміст позовних вимог, представником відповідача викладено зміст заперечень.

Судом були з`ясовані обставини справи та досліджено наявні в матеріалах справи докази.

29.09.2020 р. в судовому засіданні оголошено перерву до 13.10.2020 р.

В судове засіданні 13.10.2020 р. представники сторін не з`явились, належним чином повідомлялись про дату та час наступного судового засідання.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, належне повідомлення відповідачів про час, дату і місце проведення судового засідання суд розглядає спір за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані документальні докази, суд встановив, що 10.10.2012 р. між Кременчуцькою міською радою Полтавської області (позивач) та фізичною особою підприємцем Костюк Віталієм Васильовичем (відповідач) укладено договір оренди землі, відповідно до якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку (кадастровий № :02:003:0470) загальною площею 3121 кв.м, по просп. 50-річчя Жовтня, 94 в м. Кременчуці, для закінчення будівництва об`єкта незавершеного будівництва - громадсько-готельного комплексу (а.с. 1315). Договір зареєстровано в Управлінні Держкомзему у місті Кременчук Полтавської області, про що у Державному реєстрі вчинено запис № 00507 від 15.11.2012 р..

Об`єкт оренди передано за актом приймання-передачі земельної ділянки (а.с. 17).

10.06.2015 р. між сторонами підписано додаткову угоду до Договору від 10.10.2012 р., який зареєстровано за № 00507 від 15.11.2012 р., якою внесено зміни до останнього, що стосуються нормативно грошової оцінки землі, строку дії договору, орендної плати та ін. (а.с. 19-20).

17.10.2017 року між сторонами укладено договір оренди землі (далі - Договір) щодо земельної ділянки для закінчення будівництва об`єкта незавершеного будівництва - громадсько-готельного комплексу з кадастровим номером :02:003:0470, загальною площею 3121 кв.м, по просп. Лесі Українки, 94 в м. Кременчуці (а.с. 27-29).

Пунктом 5. Договору визначено, що нормативно грошова оцінка земельної ділянки станом на 17.08.2017 року становить 3 906 337,23 грн..

Згідно витягу з технічної документації земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0470, нормативно грошова оцінка останньої становить 3 906 337,23 грн. (а.с. 34).

Пунктом 8 даного Договору передбачено, що договір укладено терміном на 3 (три) роки з дати державної реєстрації права оренди земельної ділянки. Умови цього договору застосовуються також, до відносин, що виникли між сторонами з 08.07.2017 року до дня державної реєстрації права оренди земельної ділянки.

Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 28.12.2017 за № 109500007, реєстрацію права оренди по вищезазначеному договору проведено 21.12.2017 р., так договір діє до 21.12.2020 р. (а.с. 24-26).

Пунктом 9 Договору встановлено, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки щорічно та складає 117 190,12 грн. в рік.

Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, встановлених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України форми, що заповнюється під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії (п. 10 Договору).

Абзацом 7 пункту 28 Договору Орендар зобов`язався нарахувати та сплатити орендну плату за фактичне використання земельної ділянки площею 3121 кв.м згідно умов договору оренди землі, зареєстрованого 15.11.2012 за № 00507 та додаткової угоди до договору оренди землі від 08.07.2015 р., за період з дня закінчення договору оренди землі до дня державної реєстрації права оренди земельної ділянки.

Так, Додатковою угодою від 10.06.2015 року (а.с. 19-20) внесено зміни до відповідного договору (зареєстрованого 15 листопада 2012р. № 00507) оренди землі, а саме:

- внесено зміни в п. 5 розділу «Об`єкт оренди» де сторони домовились, що нормативно грошова оцінка земельної ділянки площею 3121 кв.м. станом на 03.12.2014 року, становить 411 815,95 грн. (131,95 грн. за 1 кв.м). за 2014 рік коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки складає 1,249;

- внесено зміни в п. 9 розділу «Орендна плата» де сторони домовились, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки щорічно та складає 15 430,74 грн. в рік.

Право оренди земельної ділянки площею 3121 кв.м згідно умов договору оренди землі, зареєстрованого 15.11.2012 р. за № 00507 та додаткової угоди до договору оренди землі від 08.07.2015 р. діяло до 08.07.2017 р..

Так, з урахуванням абзацу 7 пункту 28. Договору Відповідач з 09.07.2017 р. по 21.12.2017 р. зобов`язувався, сплатити орендну плату за фактичне використання земельної ділянки площею 3121 кв.м. згідно умов договору оренди землі, зареєстрованого 15.11.2012 р. за № 00507 та додаткової угоди до договору оренди землі від 08.07.2015 р..

Як стверджує позивач, станом на день подачі позовної заяви відповідачем не виконані умови Договору оренди землі викладені у пункті 9 та абзаці 7 пункту 28 Договору, що є порушенням його умов та статті 193 Господарського кодексу України.

Позивачем здійснено розрахунок суми заборгованості з орендної плати, з урахуванням здійснених оплат (розрахунок згідно позовної заяви, розрахунок а.с. 36-40, виписка УДКСУ а.с. 42-43).

Відповідно до наданого розрахунку сума орендної плати:

- за період з 09.07.2017 р. по 21.12.2017 р. становить 4 799,92 грн.;

- за період з 22.12.2017 р. по 30.04.2020 р. становить 261 369,11 грн.

Разом сума боргу за період з 09.07.2017 р. по 30.04.2020 р. складає 266 169,03 грн..

20.07.2020 р. повідомлено суд, що відповідачем частково сплачено суму боргу в розмірі 21 399,89 грн..

Відповідач у своєму відзиві стверджує, що при розрахунку заборгованості орендної плати Позивачем не було враховано, що у період з 08 липня 2017 року по 31 грудня 2019 року нормативна грошова оцінка для земельних ділянок, які використовувались для будівництва та обслуговування будівель торгівлі діяла у розмірі 15% від її загального розміру; Кременчуцькою міською радою надавались розрахунки, які підтверджують той факт, що за базовим нарахуванням є нормативна оцінка із застосовуванням коефіцієнту 15%; при розрахунку заборгованості з орендної плати за 2020 рік, позивачем не враховано, що розмір нормативної грошової оцінки земель не може складати більше 60 % від затвердженої нормативної грошової оцінки; у період з 01 березня 2020 року по 31 березня 2020 року Відповідач був звільнений від сплати орендної плати на підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)».

Відповідачем надано власний розрахунок заборгованості з орендної плати згідно договору, яка становить 12 303,05 грн..

Відзив та розрахунок відповідача долучений до матеріалів справи.

При цьому, суд звертає увагу відповідача на те, що відзив подано не у встановлений судом строк; відповідачем не подавалось клопотання про поновлення строку на його подання.

Крім того, відповідачем надано суду докази сплати відповідачем 21 399,89 грн. боргу за оренду землі за 2019 р. (платіжне доручення № 226, а.с. 82).

При прийнятті рішення у справі судом було враховано наступне.

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Згідно статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Приписами частини 1, 2 статті 13 Конституції України унормовано, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

У відповідності до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно статей 626, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Статтею 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтями 1, 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

17.10.2017 року між сторонами укладено договір оренди землі (далі - Договір) щодо земельної ділянки для закінчення будівництва об`єкта незавершеного будівництва - громадсько-готельного комплексу з кадастровим номером :02:003:0470, загальною площею 3121 кв.м, по просп. Лесі Українки, 94 в м. Кременчуці (а.с. 27-29).

Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 28.12.2017р. за № 109500007, реєстрацію права оренди по вищезазначеному договору проведено 21.12.2017 р..

Статтею 206 Земельного кодексу України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Пунктом 9 Договору встановлено, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки щорічно та складає 117 190,12 грн. в рік.

Відповідно до статті 21 названого Закону, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

За приписами ч.ч. 289.1., 289.2. статті 289 Податкового кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Пунктом 5 Договору визначено, що нормативно грошова оцінка земельної ділянки станом на 17.08.2017 року становить 3 906 337,23 грн..

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Зі змісту наведених статей Закону України «Про оренду землі» вбачається, що основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

Нормами статей 287, 288 Податкового кодексу України передбачено, що, податкове зобов`язання щодо плати за землю, а також орендна плата, визначені у податковій декларації на поточний рік, сплачуються рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Істотною умовою договору оренди землі за статтею15 Закону України «Про оренду землі» є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальність за її несплату.

Згідно п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України - орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Статтею 610, частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За таких обставин відповідач є боржником, який прострочив виконання грошового зобов`язання щодо сплати орендної плати за землю.

У відповідності до частини 1 статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 36 Закону України «Про оренду землі» визначено, що у разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, що передбачено ст. 152 Земельного кодексу України.

Доказів погашення боргу відповідачем суду не надано. викладені у відзиві заперечення належними доказами не підтвердженні.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок суд дійшов висновку про його обґрунтованість та відповідність умовам Договору оренди 17.10.2017 року.

Відповідно до статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Так, з врахуванням викладеного суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині суми боргу в розмірі 21 399,89 грн. та задоволення позову в частині суми боргу в розмірі 244 769,14 грн.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судові витрати в повному обсязі покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 209, 210, 231, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Костюк Віталія Васильовича ( АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_1 ) на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області (площа Перемоги, 2, м. Кременчук, 39600, ) заборгованість по орендній платі в розмірі 244 769,14 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3 992,53 грн..

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 21 399,89 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В зв`язку з перебуванням судді на лікарняному рішення підписано 09.11.2020 р.

Суддя Погрібна С.В.