ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2020 р. Справа№ 910/12454/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Алданової С.О.

Мартюк А.І.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 23.06.2020 (повний текст складено - 08.07.2020)

у справі №910/12454/19 (суддя - Мандриченко О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства

"Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Державного підприємства

"Центральна учбово-тренувальна база

по ковзанярському спорту "Льодовий стадіон"

про стягнення 33 263, 07 грн

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту "Льодовий стадіон" (надалі - відповідач) про стягнення грошових коштів, за скид стічних вод із перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин, у розмірі 33 263,07 грн.

Позовні вимоги з посиланням на порушення норм Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору на приймання стічних вод через приєднані мережі №04774/1-5-01.

Так, позивач зазначає про те, що під час контролю якості стічних вод було зафіксовано їх невідповідність державним стандартам та екологічним нормам в галузі охорони навколишнього природного середовища, а саме перевищення в них вмісту забруднюючих речовин, які відповідач скидає в систему каналізації м. Києва. При цьому, нараховані кошти, за скид стічних вод із перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин, відповідачем не сплачено.

Відповідач проти позову заперечував з наступних підстав:

- позивачем не надано допустимих доказів, що підтверджують факт скидання відповідачем у міську каналізаційну мережу стічних вод, з колодязя 1/11, в якому робилися заміри;

- відповідач є балансоутримувачем об`єкту соціально-культурного призначення, яке належить до сфери управління Міністерства молоді та спорту України, відповідно Правила приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва №1879 на правовідносини сторін по справі не поширюються.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.06.2020 у справі №910/12454/19 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Місцевий господарський суд мотивував своє рішення тим, що позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведено факту того, що відповідачем здійснювався скид стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин. Водночас суд першої інстанції дійшов висновку про те, що необхідність отримання умов на скид стічних вод на відповідача не поширюється, оскільки останній є балансоутримувачем об`єкту соціально-культурного призначення.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2020 у справі №910/12454/19 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю, стягнувши з відповідача грошові кошти за скид стічних вод із перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин у розмірі 33 263, 07 грн. Окрім того, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції. Відтак, оскаржуване судове рішення у цій справі ухвалене із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не було досліджено умови договору, укладеного між сторонами та, не було встановлено те, що предметом позову у цій справі є стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів за скид стічних вод із перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин (грошове зобов`язання), а не стягнення грошових коштів за скид стічних вод без умов на скид стічних вод (оперативно-господарська санкція).

При цьому, скаржник вважає, що матеріали справи містять достатньо допустимих доказів, які підтверджують скид стічних вод відповідачем до міської каналізаційної мережі з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2020, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючої судді - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), суддів: Алданової С.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №910/12454/19 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2020.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо.

З огляду на викладене, розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2020 у цій справі вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Роз`яснено учасникам справи право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.

Відповідач у порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України своїм правом не скористався, відзив на апеляційну скаргу до Північного апеляційного господарського суду не подав.

Слід зазначити, що в силу приписів статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи, однак поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла такого висновку.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 27.08.2004 між Відкритим акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" (в подальшому було змінено організаційно-правову форму товариства з "відкритого" на "приватне") та Державним підприємством "Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спору "Льодовий стадіон" (абонент) укладено Договір на приймання стічних вод через приєднані мережі №04774/1-5-01 (надалі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у міську каналізаційну мережу, а абонент зобов`язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору, дотримуватись порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України №65 від 01.07.1994, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 22.07.1994 №165/374 (надалі - Правила користування), Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №37 від 19.02.2002, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 26.04.2002 за №403/6691 (надалі - Правила приймання), а також дотримуватись норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим Договором (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 1.5 Договору абонент забезпечує скид стічних вод з дотриманням допустимих концентрацій забруднюючих речовин.

Згідно п. 2.1.4 Договору кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показаннями водолічильників стічних вод.

Абонент веде первинний облік водоспоживання та водовідведення у журналі обліку споживання води, який заповнюється щомісячно абонентом та представником постачальника (п. 2.1.5 Договору).

Пунктом 2.1.6 Договору передбачено, що облікові дані абонента щодо кількості та вартості спожитих ним послуг підлягають обов`язковому звірянню у постачальника. Абонент щоквартально, або в інші строки, на вимогу постачальника, проводить з останнім звіряння обсягів наданих послуг у відповідному обліковому періоді, а також звіряння по проведених розрахунках за надані послуги. Для проведення звіряння Абонент направляє свого представника до постачальника із необхідними для цього обліковими та бухгалтерськими документами. Звіряння вважається проведеним з моменту отримання постачальником підписаного повноважними особами акту звіряння розрахунків. В разі невиконання абонентом цього пункту договору, облікові дані ПАТ «АК «Київводоканал» щодо кількості та вартості наданих послуг та проведених абонентом розрахунків вважаються безумовно погодженими абонентом.

У разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, абонент зобов`язаний у десятиденний термін з дня направлення постачальником платіжного документу до банківської установи абонента, письмово повідомити про це постачальника та у цей же термін направити представника з обґрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова абонента оплатити платіжний документ постачальника вважається безпідставною (п. 2.2.5 Договору).

Згідно з п 3.1.2 Договору постачальник зобов`язаний приймати від абонента стічні води на умовах цього договору, визначати у строки, встановлені графіком обслуговування лічильників абонента, кількість наданої абоненту води та прийнятих від нього стоків в міську каналізаційну мережу.

Пунктами 3.2.3 та 3.2.4 Договору сторони домовились, що постачальник має право вимагати від абонента безперешкодного доступу представників постачальника до приладів обліку водоспоживання та каналізаційних колодязів, доступу до внутрішньобудинкових водопровідних, каналізаційних мереж та санітарно-технічних пристроїв. В будь-який час проводити обстеження водопровідних та каналізаційних систем абонента, приладів, пристроїв та цілісності пломб на них, перевіряти дотримання абонентом вимог, передбачених п. 1.5 цього договору, контролювати раціональне водоспоживання тощо, а також складати акти за результатами цих обстежень.

Відповідно до п. 3.3.5 Договору абонент зобов`язався забезпечувати своєчасний та безперешкодний доступ представникам постачальника для зняття показань з приладів обліку водоспоживання, для взяття з каналізаційних колодязів контрольних проб на перевірку допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах, що приймаються до міської каналізаційної мережі.

За скид в міську каналізаційну мережу стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин абонент сплачує додаткову плату, передбачену чинним законодавством (п. 4.4 Договору).

Цей договір діє протягом всього часу надання послуг до моменту його розірвання. Договір набирає сили з моменту його підписання сторонами (п. 7.1 Договору).

Як зазначає позивач, з метою контролю якості стічних вод, що надходять від відповідача у каналізаційні мережі м. Києва, представниками управління екологічного нагляду, перейменованого на департамент екологічного нагляду позивача 12.04.2017 та 29.11.2018 було здійснено відбори проб стічних вод, які скидаються з об`єкта, розташованого за адресою: м. Київ, просп. Академіка Глушкова, 9 з контрольного колодязя 1/11 ДП "ЦУТБ "Льодовий стадіон" для вимірювання показників їх складу та властивостей.

За результатами лабораторних досліджень проб стічних вод, відібраних 12.04.2017 та 29.11.2018 працівниками позивача були складені протоколи, в яких зафіксовано невідповідність стічних вод, які Абонент скидає в систему каналізації м. Києва, Правилам №1879.

За перевищення допустимих концентрацій речовин в стічних водах, виявлених за результатами відбору проб 12.04.2017 та 29.11.2018, позивачем, на підставі п. 6.2.17 Правил, було розраховано плату за скид стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій, що складає 33 263, 07 грн.

Листами-попередженнями від 31.05.2017 та від 27.12.2018 позивачем були направлені відповідачу розрахунки №15/ДК-2017-04-07/107-Ф від 12.04.2017, №15/ДК-2018-11-07/107-Ф від 29.11.2018 нарахувань плати за скид стічних вод з перевищенням допустимої концентрації забруднюючих речовин та рахунки на оплату від 10.05.2017 №4032 та від 19.12.2018 №06013121.

Оскільки вказані рахунки не оплачено, позивачем пред`явлено позов у даній справі про стягнення з відповідача заборгованості за скид стічних вод із понаднормативним забрудненням у сумі 33 263,07 грн.

Місцевий господарський суд оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням дійшов висновку про відсутність належних та допустимих доказів для задоволення заявлених позовних вимог.

Здійснивши перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає передчасним висновок суду щодо відсутності належних доказів для задоволення позовних вимог в частині стягнення коштів у розмірі 10 326, 10 грн, втім погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності допустимими доказами позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 22 936, 97 грн, з огляду на наступне.

Причиною виникнення спору у справі №910/12454/19 стало питання щодо наявності або відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача плати за скид стічних вод із перевищенням допустимої концентрації забруднюючих речовин у міську систему каналізації.

За приписами ст. 32 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державні стандарти в галузі охорони навколишнього природного середовища є обов`язковими для виконання і визначають поняття і терміни, режим використання й охорони природних ресурсів, методи контролю за станом навколишнього природного середовища, вимоги щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища, інші питання, пов`язані з охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів. Екологічні стандарти розробляються і вводяться в дію в порядку, що встановлюється законодавством України.

Відповідно до приписів ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

З метою запобігання порушенням у роботі мереж і споруд каналізації, підвищення ефективності роботи і безпеки їх експлуатації та забезпечення охорони навколишнього природного середовища від забруднення скидами стічних вод виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розпорядженням від 12.10.2011 №1879 затверджені Правила приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва (надалі - Правила №1879).

Вказані Правила №1879 прийняті органом місцевого самоврядування у відповідності до ст. ст. 30, 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"; ст. ст. 1, 2, 35, 38, 39, 42, 44, 70, 95, 99, 110, 111 Водного кодексу України (із змінами і доповненнями); ст. ст. 1-3, 5, 16, 19, 24, 31-35, 39-41, 47, 51, 68-70 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища (із змінами і доповненнями); Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 №37, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.04.2002 за №403/6691; Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 №37, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.04.2002 за №402/6690; п. п. 1.2, 1.4, 2.3, розділів 3 - 5, 11-15 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.10.2008 за №936/15627, та з метою запобігання порушенням у роботі мереж і споруд каналізації, підвищення ефективності роботи і безпеки їх експлуатації та забезпечення охорони навколишнього природного середовища від забруднення скидами стічних вод, в межах функцій органу місцевого самоврядування.

Належних та допустимих доказів того, що Правила №1879 втратили чинність, їх скасовано, визнано недійсними або такими, що суперечать Конституції України та законодавству України, матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 1.2 Правил №1879 останні поширюються на організації, установи, підприємства усіх форм власності та фізичних осіб-підприємців, що скидають всі види стічних вод у міську систему каналізації (крім балансоутримувачів житлового фонду та об`єктів соціально-культурного призначення, які не скидають стічні води технологічного та або непобутового походження, або у яких немає орендарів чи інших суб`єктів, що скидають стічні води технологічного та/або непобутового походження).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач є балансоутримувачем об`єкту соціально-культурного призначення, з чим погоджується колегія суддів. Водночас апеляційний господарський суд вважає, що Правила №1879 поширюються на відповідача, з огляду на таке.

В матеріалах справи міститься копія Акту №07167 від 21.03.2019 обстеження об`єкту, що скидає стічні води у міську каналізацію відповідно до Правил №1879 (том 1, аркуш справи 148).

Згідно з названим Актом, найменування об`єкту, на якому проводилось обстеження - Державне підприємство "Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту "Льодовий стадіон", яке знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Академіка Глушкова, 9.

У Акті зазначено, що підприємство займається обслуговуванням та експлуатацією споруд льодового стадіону, здачею приміщень в оренду під заклад громадського харчування - кафе "Парадокс", станцію технічного обслуговування, тенісни корти, пейнтбол, картинг, стічні води від яких скидаються до міської каналізації міста Києва. Акт підписаний зі сторони абонента (відповідача) начальником котельні Прихніч Г.Ф. та зі сторони постачальника (позивача) інженером 1-ї категорії Скоропадським Г.М.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача про те, що він підпадає під визначення балансоутримувача об`єктів соціально-культурного призначення, а тому Правила №1879 на правовідносини сторін у цій справі не поширюються.

Пунктом 1.5 Правил №1879 встановлено вимоги до абонентів, які скидають стічні води до міської каналізації, регламентують взаємні права та обов`язки абонентів і водоканалу, порядок визначення величини плати за скидання стічних вод у міську каналізацію, порядок контролю за виконанням цих Правил, відповідальність та засоби впливу за їх порушення.

Згідно з п. п. 2.1, 2.2 Правил №1879 водоканал зобов`язаний здійснювати контроль за якістю стічних вод, що надходять від абонента в систему каналізації м. Києва, а також режимом та обсягом скидання. Водоканал має право у будь-який час за участю представника абонента відбирати проби стічних вод; проводити хімічний аналіз проб стічних вод абонентів; надавати висновки про фактичні концентрації забруднюючих речовин стічних вод та їх відповідність допустимої концентрації.

Відповідно до п. 6.2 Правил №1879 з метою контролю якості стічних вод абонентів водоканал здійснює відбір разових проб. Разові проби характеризують хімічний склад стічних вод. Виявлені таким чином перевищення допустимої концентрації забруднюючих речовин є підставою для нарахування додаткової плати згідно з цими Правилами (п.п. 6.2.1 Правил №1879).

За призначенням проби поділяються на робочі, проби для абонента та контрольні, які відбираються одночасно (п.п. 6.2.2 Правил №1879).

За результатами аналізу робочої проби визначаються концентрації забруднюючих речовин (Сф) та робиться висновок щодо відсутності чи наявності у стічних водах, які скидаються до міської каналізації, перевищень допустимої концентрації забруднюючих речовин (п.п. 6.2.3 Правил №1879).

Після відбору робоча проба передається в хімічну лабораторію водоканалу для аналізу (п.п.6.2.4 Правил №1879).

Проба для абонента відбирається за його бажанням. Аналіз цієї проби проводиться абонентом. Абонент може не проводити аналізу проби, погоджуючись з результатами аналізу робочої проби (п.п. 6.2.5 Правил №1879).

Відбір проб реєструється водоканалом у журналі-акті відбору проб стічних вод абонентів за формою, наведеною у додатку 4 до цих Правил (п.п. 6.2.16 Правил №1879).

З матеріалів справи вбачається, що з метою контролю якості стічних вод, що надходять від відповідача у каналізаційні мережі м. Києва, представниками управління екологічного нагляду, перейменованого на департамент екологічного нагляду позивача 29.11.2018 було здійснено відбори проб стічних вод, які скидаються з об`єкта, розташованого за адресою: м. Київ, просп. Академіка Глушкова, 9 з контрольного колодязя 1/11 ДП "ЦУТБ "Льодовий стадіон" для вимірювання показників їх складу та властивостей.

Згідно долученої до матеріалів справи копії журналу-акта ПАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" (том 1, акруші справи 57-58) в стовпчику "Проба для підприємства відібрана (так, ні) підпис" міститься підпис представника відповідача та "ні". Отже, за бажанням абонента проба для товариства не була взята та, відповідно, альтернативне лабораторне дослідження за рахунок абонента не проводилось, а тому в силу положень п.п. 6.2.5 Правил №1879 абонент погодився з результатами аналізу робочої проби.

За результатами лабораторних досліджень проб стічних вод (робоча проба), які скидаються з об`єкта, розташованого за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 9 відібраних 29.11.2018 з контрольного колодязя 1/11 ДП "ЦУТБ "Льодовий стадіон", виявлено перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин. Вказані обставини зафіксовано в протоколі вимірювання показників складу та властивостей проб стічних вод від 29.11.2018 та відповідно зроблено висновок, що дана проба стічної води за своїм хімічним складом не відповідає Правилам №1879.

Відповідно до п. 6.2.17 Правил №1879, у разі виявлення перевищення допустимої концентрації, встановлених правилами приймання:

- у 14-денний термін з моменту відбору робочої проби стічних вод Департамент екологічного нагляду направляє Абоненту лист-повідомлення про перевищення ДК у стічних водах Абонента та результати хімічного аналізу;

- після визначення обсягів водовідведення Абонента за розрахунковий період, Департамент екологічного нагляду направляє Абоненту розрахунок плати за скид стічних вод з перевищенням ДК та відповідний рахунок.

Згідно з п. 7.5. Правил №1879 плата за скид абонентом стічних вод з перевищенням допустимої концентрації забруднюючих речовин, установленим разовим аналізом, стягується за час від попереднього відбору разової проби, проведеного водоканалом, до моменту зафіксованого порушення, але не більше трьох календарних місяців. Ця плата стягується за весь обсяг стічних вод, скинутих абонентом за цей період з даного об`єкта.

Сторони також передбачили додаткову плату абонента, за скид в міську каналізаційну мережу стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин, передбачену чинним законодавством (п. 4.4 Договору).

Так, на підставі п. 7.5 Правил №1879 позивач розрахував відповідачеві плату за скидання стічних вод до міської мережі за три попередні місяці з 30.08.2018 по 29.11.2018 до виявлення порушення та відповідно до зафіксованих у цей період обсягів 1118 куб.м. скиду стічних вод до міської системи каналізації, розмір якої становить 10 326, 10 грн. Розрахунок вказаної суми проведений у відповідності до умов Порядку №1879.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У даному випадку підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (господарських зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, є Договір на приймання стічних вод через приєднані мережі №04774/1-5-01 від 27.08.2004, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Беручи до уваги те, що відповідач здійснив скид стічних вод з понаднормативним забрудненням у міську систему каналізації, які не оплатив, що є порушенням умов договору та вимог чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, а розмір суми 10 326, 10 грн підтверджується наявними матеріалами справи та не спростований відповідачем, колегія суддів вважає, що є достатньо правових підстав для часткового задоволення позову про стягнення заборгованості за скид наднормативних забруднень саме в частині 10 326, 10 грн.

Щодо вимог позивача стосовно стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 22 936, 97 грн, як суми нарахувань за перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин в стічних водах (відбір проби води від 12.04.2017), то в цій частині колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доводи позивача не підтверджуються належними та допустимими доказами, з огляду на наступне.

Як зазначалось вище, відповідно до п. 6.2.16 Правил №1879 відбір проб реєструється Водоканалом у Журналі-акті відбору проб стічних вод абонентів за формою, наведеною у додатку 4 до цих Правил.

Колегією суддів встановлено, що матеріали справи не містять копії журналу-акта відбору проб стічних вод промислових підприємств №4, який використовувався пробовідбірником ПрАТ "АК "Київводоканал" та у якому зафіксовано відбір 12.04.2017 проб стічних вод з об`єкта відповідача та, відповідно на який посилається позивач.

При цьому судом апеляційної інстанції враховано, що ПрАТ "АК "Київводоканал" звертаючись до Господарського суду міста Києва вказувало, що подання цього доказу є неможливим, оскільки останній був вилучений Головним слідчим управлінням Національної поліції України в ході обшуку 29.01.2018 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001613 від 27.12.2017.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Принцип належності доказів полягає в тому, що господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Слід зазначити, що правило належності доказів обов`язкове не лише для суду, а й для осіб, які є суб`єктами доказування (сторони, треті особи), і подають докази суду. Питання про належність доказів остаточно вирішується судом. Питання про прийняття доказів спершу повинно вирішуватися під час їх представлення суду. Однак остаточно може з`ясуватися неналежність доказу і на подальших стадіях, під час їх оцінки судом, аж до проголошення рішення.

Мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у встановленні прав і обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого - виключення зайвих доказів. З усіх поданих особами, що беруть участь у справі, доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини.

Належність доказів - це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання.

Традиційно правило допустимості доказів у процесуальному праві розумілось як певне, встановлене законом обмеження у використанні доказів у процесі вирішення конкретних справ, що є наслідком наявності письмових форм фіксації правових дій та їх наслідків.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Шабельник проти України" (заява N 16404/03) від 19.02.2009 зазначається, що хоча стаття 6 гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів як таких, бо це передусім питання, яке регулюється національним законодавством (рішення у справі "Шенк проти Швейцарії" від 12.07.1988, та у справі "Тейшейра ді Кастру проти Португалії" від 09.06.1998).

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.

Отже, допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Враховуючи викладене, всупереч наведеним приписам законодавства в матеріалах справи відсутні документи (копії), які підтверджують проведення 12.04.2017 контролю якості стічних вод, що надходять від ДП "ЦУТБ "Льодовий стадіон" у каналізаційні мережі м. Києва та відбір цих стічних вод.

За таких обставин, у зв`язку з недоведеністю заявленої до стягнення суми у розмірі 22 936, 97 грн, суд апеляційної інстанції погоджуючись з висновком місцевого господарського суду не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України" no. 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Статтею 79 ГПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Ч. 1 статті 277 ГПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, частково найшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, у зв`язку з чим на підставі п. 1-4 ч. 1 статті 277 ГПК України оскаржуване рішення підлягає частковому скасуванню в апеляційному порядку з прийняттям нового рішення в цій частині про задоволення позову у стягненні з відповідача на користь позивача - 10 326, 10 грн суми нарахувань за перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин в стічних водах. В іншій частині оскаржуване рішення залишається без змін.

Пунктом 2 ч. 1 статті 129 ГПК України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 14 статті 129 ГПК України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі п. 2 ч. 1, ч. 14 ст. 129 ГПК України суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат наступним чином: за подачу позову судовий збір у розмірі 596, 27 грн покладається на відповідача, решта сплаченого судового збору залишається за позивачем, за подачу апеляційної скарги судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь скаржника в розмірі 894, 41 грн, решта сплаченого судового збору залишається за скаржником.

Керуючись ст.ст. 129, 267-271, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2020 у справі №910/12454/19 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2020 у справі №910/12454/19 скасувати в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача 10 326, 10 грн суми нарахувань за перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин в стічних водах.

3. Прийняти в цій частині нове рішення, яким позов Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Державного підприємства "Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту "Льодовий стадіон" про стягнення 10 326, 10 грн суми нарахувань за перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин в стічних водах - задовольнити.

4. Стягнути з Державного підприємства "Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту "Льодовий стадіон" (ідентифікаційний код 04539931, 03187, м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 9) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (ідентифікаційний код 03327664, м. Київ, вул Лейпцизька, 1-а) 10 326 (десять исяч триста двадцять шість) грн 10 коп. суми нарахувань за перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин в стічних водах.

5. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2020 у справі №910/12454/19 залишити без змін.

6. Судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1 324, 73 грн залишити за Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал".

7. Стягнути з Державного підприємства "Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту "Льодовий стадіон" (ідентифікаційний код 04539931, 03187, м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 9) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (ідентифікаційний код 03327664, м. Київ, вул Лейпцизька, 1-а) - 596 (п`ятсот дев`яносто шість) грн 27 коп. витрат по сплаті судового збору за подання позову.

8. Стягнути з Державного підприємства "Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту "Льодовий стадіон" (ідентифікаційний код 04539931, 03187, м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 9) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (ідентифікаційний код 03327664, м. Київ, вул Лейпцизька, 1-а) - 894 (вісімсот дев`яносто чотири) грн 41 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

9. Судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1987, 09 грн залишити за Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал".

10. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази.

11. Матеріали справи №910/12454/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 10.11.2020.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.О. Алданова

А.І. Мартюк