ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2020м. ДніпроСправа № 904/1275/20

за позовом Фізичної особи-підприємця Ноздрюхіної Людмили Іванівни, м. Дніпро

до відповідача-1: Дніпровської міської ради, м. Дніпро

відповідача-2: Комунального підприємства "Міськавтопарк", м. Дніпро

відповідача-3: Фізичної особи-підприємця Дворниченко Геннадія Васильовича, м. Дніпро

про визнання договору недійсним з моменту підписання та визнати право власності на 90/100 частин у спільній частковій власності об`єкту благоустрою з урахуванням розміру понесених витрат

Суддя Золотарьова Я.С.

Секретар судового засідання Волювач М.В.

Представники:

від позивача: Скачков Р.В. дов. № 4845 від 15.11.13 представник

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: Коробов І.О. дов. № 4845 від 15.11.13 представник

від відповідача-3: не з`явився

ПРОЦЕДУРА

Фізична особа-підприємець Ноздрюхіна Людмила Іванівна звернулась до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до відповідача-1: Дніпровської міської ради та відповідача-2: Комунального підприємства "Міськавтопарк" і просить суд:

- визнати недійсним договір № 159 ОП від 26.09.2017 "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" укладений між Комунальним підприємством "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради (49000, м.Дніпро, пл. Героїв Майдану, 1, офіс 324, ) та фізичною особою підприємцем Дворниченко Г.В. (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

- визнати договір №159АП від 01.06.2011 року "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" укладений між Комунальним підприємством "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пл.. Героїв Майдану, 1, офіс 324, ) та Фізичною особою підприємцем Ноздрюхіною Людмилою Іванівною, АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 подовженим на новий термін, строком на п`ять років;

- визнати право власності на 90/100 частин у спільній частковій власності за ФОП Ноздрюхіна Л.І. ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 );

- визнати право власності на 10/100 частин у спільній частковій власності за Дніпровською міською радою на об`єкт благоустрою (автопаркувальний комплекс) за адресою: вул. Донецьке шосе, район будинку №121.

01.04.2020 представник позивача подав уточнену позовну заяву, в якій просить суд:

- визнати недійсним договір № 159 ОП від 26.09.2017 "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" укладений між Комунальним підприємством "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради (49000, м.Дніпро, пл. Героїв Майдану, 1, офіс 324, ) та фізичною особою підприємцем Дворниченко Г.В. (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

- визнати договір №159АП від 01.06.2011 року "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" укладений між Комунальним підприємством "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пл.. Героїв Майдану, 1, офіс 324, ) та Фізичною особою підприємцем Ноздрюхіною Людмилою Іванівною, АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 подовженим на новий термін, строком на п`ять років;

- визнати за позивачем право власності на 90/100 частин у спільній частковій власності, об`єкту благоустрою (автопаркувальний комплекс) за адресою: вул. Донецьке шосе, район будинку №121.

01.04.2020 позивач подав клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача (відповідач-3) - Фізичну особу-підприємця Дворниченко Геннадія Васильовича.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Задоволено клопотання позивача та залучено до участі у справі співвідповідача - Фізичну особу-підприємця Дворниченко Геннадія Васильовича як співвідповідача (відповідача-3). Призначено підготовче засідання на 13.05.2020.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2020 відкладено підготовче засідання на 02.06.2020.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2020 відкладено підготовче засідання на 17.06.2020.

17.06.2020 представник позивача подав уточнену позовну заяву, в якій просить суд:

- визнати недійсним договір № 159 ОП від 26.09.2017 "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" укладений між Комунальним підприємством "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради (49000, м.Дніпро, пл. Героїв Майдану, 1, офіс 324, ) та фізичною особою підприємцем Дворниченко Г.В. (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

- визнати договір №159АП від 01.06.2011 року "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" укладений між Комунальним підприємством "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пл.. Героїв Майдану, 1, офіс 324, ) та Фізичною особою підприємцем Ноздрюхіна Людмила Іванівна, АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 подовженим на новий термін, строком на п`ять років;

- визнати за позивачем право власності на 90/100 частин у спільній частковій власності, об`єкту благоустрою (автопаркувальний комплекс) за адресою: вул. Донецьке шосе, район будинку №121.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2020 відкладено підготовче засідання на 07.07.2020.

06.07.2020 представник відповідача-2 подав відзив на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2020 відкладено підготовче засідання на 28.07.2020.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2020 відкладено підготовче засідання на 18.08.2020.

18.08.2020 представник позивача надав до суду відповідь на відзив.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.08.2020 відкладено підготовче засідання на 10.09.2020.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2020 відкладено підготовче засідання на 23.09.2020.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2020 закрито підготовче провадження та справа призначено до судового розгляду по суті на 21.10.2020.

21.10.2020 суд розпочав розгляд справи по суті, заслухав позивача, відповідача-2, дослідив докази у справі. Для проведення судових дебатів, відклав судове засідання на 05.11.2020.

У судове засідання 05.11.2020 представники відповідачів-1, 3 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Відзив на позов не надали.

05.11.2020 під час судових дебатів позивач просив позов задовольнити з підстав, викладених у заявах по суті, відповідач-2 просив відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні 05.11.2020 у нарадчій кімнаті ухвалено судове рішення в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України з оформленням вступної та резолютивної частини.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що між ним та КП "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради було укладено договір №159 АП від 01.06.2011 "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування".

Позивач вказує на те, що відповідач-2 не розірвавши у встановленому порядку договір №159 АП від 01.06.2011 з позивачем, без проведення конкурсу, уклав договір №159 ОП від 14.03.2017 з ФОП Дворніченко Г.В., тому, договір №159 ОП від 14.03.2017 суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає визнанню недійсним.

Крім того, позивач зазначає, що договір №159АП від 01.06.2011 за своєю природою фактично є договором оренди та позивач, як орендар, який належно виконував свої обов`язки відповідно до договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди майданчика на новий строк, тому просить визнати договір №159АП від 01.06.2011 "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" подовженим на новий термін, строком на п`ять років.

Також, позивач вказує на те, що ним було інвестовано у будівництво, ремонт та реконструкцію майданчику для паркування грошові кошти у розмірі 555 106,00 грн, чим було здіснено поліпшення орендованого майна, внаслідок чого була створена нова річ. У зв`язку з чим, позивач просить визнати за ним право власності на 90/100 частин у спільній частковій власності, об`єкту благоустрою (автопаркувальний комплекс) за адресою: вул. Донецьке шосе, район будинку №121.

Позивач посилається на рішення господарського суду від 28.01.2014 по справі №904/8818/13.

Позивач ґрунтує свої вимоги на статтях 355 - 357, 392, 764, 777, 778, Цивільного кодексу України, статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Позиція відповідача-1

Відповідач-1 не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов.

Позиція відповідача-2

Позиція відповідача - 2 викладена ним у відзиві на позов (т.3 арк.с.1)

Відповідач-2 зазначає, що сторонами відповідно до пункту 6.1 договору №159АП від 01.06.2011 було погоджено, що договір діє протягом 5 років, тобто до 01.06.2016 та договором не передбачено можливість автоматичного продовження дії договору те без права письмового попередження про намір припинити його дію.

Також, відповідач-2 вказує на те, що позивач не повідомляв відповідача-2 про намір свористатися своїм переважним правом на укладення договору найму на новий строк, тому позивач фактично відмовився від здійснення свого переважного права.

Відповідач-2 звертає увагу на те, що вимога позивача про визнання права власності часток у спільній частковій власності є незаконною, оскільки внаслідок дії позивача (будівництво, реконструкція, ремонт) відбулося лише поліпшення речі, а не створення нової речі.

Позиція відповідача-3

Відповідач-3 не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

01.06.2011 року між Фізичною особою-підприємцем Ноздрюхіною Людмилою Іванівною (агент) та Комунальним підприємством "Міськавтопарк" (балансоутримувач) було укладено договір № 159АП (т.1 арк.с.33).

У преамбулі договору вказано, що Фізична особа-підприємець Ноздрюхіна Людмила Іванівна - агент, а Комунальне підприємство "Міськавтопарк" - балансоутримувач. Сторони, укладаючи цей договір керувались Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1342 «Про затвердження правил паркування транспортних засобів», Законом України від 24.09.2008 № 586-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення відносин у сфері безпеки дорожнього руху», рішенням Дніпропетровської міської ради № 39/8 від 02.02.2011 «Про затвердження Правил паркувння транспортних засобів у м. Дніпропетровську».

Відповідно до пункту 1.1 договору, балансоутримувач надає у користування за плату майданчик для паркування транспортних засобів комунальної форми власності, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, Донецьке шосе (в районі буд. № 121), площею 1150,0 кв.м.

Відповідно до пункту 2.2 договору Агент зобов`язується використовувати майданчик для паркування транспортних засобів за призначенням та ефективно.

Агент зобов`язаний обладнувати і утримувати майданчик для паркування не гірше, ніж обладнання і утримання майданчику для паркування транспортних засобів у м. Дніпропетровську, затвердженими рішеннями міської ради від 02.02.11 № 39/8. Правилами дорожнього руху, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.01 № 1306. іншим нормами, нормативами стандартами з урахуванням вимог безпеки дорожнього руху (пункт 2.2.2. договору)

Пунктом 2.2.3 договору передбачено, що агент зобов`язаний належно обладнувати та утримувати майданчик для паркування. а також здійснювати санітарне очищення, збереження та відновлення (здійснювати своєчасний поточний ремонт) його відповідно до законодавства, нормативів, норм, стандартів, порядків і правил з урахуванням вимог безпеки дорожнього руху.

Згідно пункту 2.2.6 договору, агент зобов`язується здійснювати контроль за своєчасною сплатою користувачами майданчик для паркування вартості послуг за паркування транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.2.9 договору, агент зобов`язаний забезпечувати одночасне обслуговування майданчику для паркування персоналом з рахунку не менше, ніж 1 особа, яка здійснює контроль за паркуванням транспортних засобів на майданчику для паркування, та 1 особа, яка здійснює збір з користувачів плати за паркування транспортних засобів, на 60 місць для паркування. З моменту обладнання відведеного майданчику для платного паркування транспортних засобів паркувальними автоматами, а спеціально обладнаного майданчику для платного паркування транспортних засобів - автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, відповідно до Правил паркування транспортних засобів у м. Дніпропетровську, затверджених рішенням міської ради від 02.02.2011 № 39/8, - забезпечення обслуговування майданчику для паркування персоналом з розрахунку не менше, ніж 1 особа, яка здійснює контроль за паркуванням транспортних засобів на майданчику для паркування, на 60 місць для паркування

Пунктом 2.2.11 договору передбачено, що агент зобов`язаний забезпечити щомісячну заробітну плату кожному з персоналу, який обслуговує майданчик для паркування, у розмірі не менше, ніж 1500,00 гривень (після сплати нарахованих та утриманих податків і зборів) при тривалості робочого часу працівника 40 годин на тиждень.

Згідно пункту 2.2.14 договору, агент зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі перераховувати балансоутримувачу плату за користування майданчиком для паркування.

Відповідно до пункту 2.6. Правил паркування транспортних засобів у м. Дніпропетровську, затверджених рішенням сесії Дніпропетровської міської ради № 39/8 від 02.02.2011 року, для забезпечення паркування транспортних засобів на майданчиках для паркування транспортних засобів балансоутримувачі на конкурсних засадах відповідно до Порядку проведення конкурсу з визначення агентів залучають інші підприємства, установи, організації (далі - агенти), що мають відповідну ліцензію на право надання послуг з охорони власності і досвід роботи з надання таких послуг.

КП „Міськавтопарк" передав, а ФОП Ноздрюхіна Л.І. прийняла майданчик для паркування т/з за адресою: м. Дніпропетровськ, Донецьке шосе (в районі буд. № 121), що підтверджується актом приймання-передачі від 30.09.2011 (т.1 арк.с.36).

Згідно пункту 6.1 договору, договір набирає чинність з дати підписання сторонами акту приймання-передачі майданчику для паркування, який є невід`ємною частиною цього договору, та діє протягом п`яти років з дати підписання цього договору та скріплюється печатками сторін.

Рішенням господарського суду Дніпроптеровської області від 28.01.2014 по справі № 904/8818/13 у задоволенні позову Прокурора Індустріального району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради до Фізичної особи - підприємця Ноздрюхіної Людмили Іванівни, за участю третьої особи: Комунальне підприємство "Міськавтопарк" про звільнення та повернення тимчасово зайнятої земельної ділянки відмовлено повністю. Рішення набрало законної сили.

Рішенням господарського суду Дніпроптеровської області від 28.01.2014 по справі № 904/8818/13 встановлено таке.

Протоколом конкурсної комісії з визначення балансоутримувачів майданчиків для паркування транспортних засобів, які перебувають у комунальній власності територіальної громади міста № 2 від 16.03.2011 року, Комунальне підприємство „Міськавтопарк" було визначено балансоутримувачем майданчику для паркування на 100 місць, площею 0,115 га, в районі будинку № 121 по Донецькому шосе у м. Дніпропетровську.

Відповідно до пункту 2.6. Правил паркування транспортних засобів у м. Дніпропетровську, затверджених рішенням сесії Дніпропетровської міської ради № 39/8 від 02.02.2011 року, для забезпечення паркування транспортних засобів на майданчиках для паркування транспортних засобів балансоутримувачі на конкурсних засадах відповідно до Порядку проведення конкурсу з визначення агентів залучають інші підприємства, установи, організації (далі - агенти), що мають відповідну ліцензію на право надання послуг з охорони власності і досвід роботи з надання таких послуг.

За рішенням конкурсної комісії з визначення агентів, агент може бути особою, уповноваженою міською радою організовувати та провадити діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на майданчику для паркування транспортних засобів комунальної форми власності, з моменту отримання в департаменті транспорту та зв`язку Дніпропетровської міської ради відповідного свідоцтва про реєстрацію стосовно такого майданчика для паркування.

Із залученими для забезпечення паркування транспортних засобів на майданчиках для паркування транспортних засобів агентами балансоутримувачами укладаються договори, які мають містити зобов`язання агента щодо виконання всіх умов конкурсу.

В результаті проведення конкурсу з визначення агентів, позивача визначено агентом - особою, уповноваженою міською радою організовувати та провадити діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на майданчику для паркування транспортних засобів комунальної форми власності площею 1150,0 кв.м. за адресою: Донецьке шосе (в районі буд. № 121), про що Департаментом транспорту та зв`язку Дніпропетровської міської ради на ім`я позивача видано Свідоцтво про реєстрацію майданчику для паркування з терміном дії з 01.06.2011 по 01.06.2016 (т.1 арк.с.32).

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процессуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене, не підлягають доказуванню у цій справі обставини, встановлені рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2014 по справі №904/8818/13.

Позивачем було направлено на адресу відповідача-2 лист від 20.05.2016 (т.1 арк.с.101), в якому він просив вважати подовженим термін договору до моменту проведення чергового конкурсу з визначення агентів.

Згідно протоколу №59 від 14.09.2017 постійна комісія з питань транспорту, зв`язку та екології Дніпровської міської ради вирішила: рекомендувати департаменту транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради узгодити дозвіл на укладення договорів про організацію та експлуатацію майданчиків для паркування до моменту проведення конкурсу з визначення операторів, для забезпечення надходження коштів до місцевого бюджету зі справляння збору за паркування транспортних засобів. До переліку осіб-операторів, з якими погоджено укладання договору щодо майданчика, розташованого за адресою: вул. Донецьке шосе (в районі буд. № 121), м. Дніпро, віднесено Фізичну особу-підприємця ФОП Дворниченко Г.В. (т.1 арк.с.108).

На запит позивача, відповідачем-2 було надано відповідь від 16.11.2018 №1200/7 (т.1 арк.с.107), в якій повідомлено, що 26.09.2017 року між КП «Міськавтопарк» та ФОП Дворниченко Г.В. укладено договір №159 ОП від 26.09.2017 «Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування » за адресою: Донецьке шосе (в районі буд. № 121), м. Дніпро.

В обґрунтування позовної вимоги про визнання за позивачем права власності на 90/100 майданчика для паркування, позивачем до матеріалів справи надано:

- звіт про незалежну оцінку ТОВ «Експерт+» від 03.10.2011 (т.1 арк.с.148) відповідно до якого ринкова вартість права користування майданчиком для парковки транспортних засобів комунальної форми власності, який знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, Донецьке шосе (у районі д.№121) (згідно Договору №159АП від 01.06.2011 майданчик для парковки: площа майданчика : 1150 кв.м., кількість машино-мест: 100, дні роботи: щодня, час роботи: 19:00-08:00) станом на 03.10.2011 без урахування ПДВ склала 55 014,00 грн (сертифікат суб`єкту оціночної діяльності 10.06.2011 року №12068/11(т.1 арк.с.149);

- звіт про незалежну оцінку ПП «Промсервіс» від 24.02.2016 (т.1 арк.с.97) відповідно до якого загальна вартість об`єкта оцінки - автопаркувальний комплекс, розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, Донецьке шосе (у районі д.№121) станом на 24.02.2016 без склала 555 106,00 грн з ПДВ (сертифікат про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 2843 від 17.05.2005 (т.1 арк.с.98).

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо визнання договору № 159 АП від 01.06.2011, укладений між позивачем та відповідачем - 2 подовженим на той самий строк

Для правильного вирішення цього спору необхідно визначити правову природу договору, який було укладено між позивачем та відповідачем-2.

Позовні вимоги в частині визнання договору подовженим позивач ґрунтує на статях 759, 764, 777 Цивільного кодексу України та Законі України «Про оренду державного та комунального майна». Позивач зазначає, що договір № 159 АП від 01.06.2011 за своєю природою є договором оренди.

Відповідач -2 заперечуючи проти позову в цій частині також посилається на норми закону, який регулює орендні правовідносини.

З такими доводами позивача, а також і з доводами відповідача - 2 суд не погоджується з огляду на таке.

Майданчик для паркування є комунальною власністю, що не заперечувалось жодною із сторін та про що вказано у договорі, укладеному між позивачем та відповідачем - 2.

Правовідносини щодо оренди комунального майна на час укладення спірного договору було врегульовано Законом України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992, який на теперішній час втратив чинність.

Так, орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності (стаття 2 Закону)

Порядок укладення договору оренди унормовано статтею 9 Закону і передбачає:

Фізичні та юридичні особи, які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші документи згідно з переліком, що визначається Фондом державного майна України (далі - матеріали), відповідному орендодавцеві, зазначеному у статті 5 цього Закону.

Органи, уповноважені управляти майном, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, розглядають подані матеріали і протягом п`ятнадцяти днів після надходження матеріалів повідомляють підприємство про своє рішення (надання дозволу щодо укладення договору оренди або відмову) (частина 3 статті 9 Закону).

Орендодавець протягом п`яти днів після погодження умов договору оренди з органом, уповноваженим управляти відповідним майном (у випадках, передбачених цим Законом, - органом Антимонопольного комітету України), а в разі якщо заява про оренду майна не потребує узгодження (щодо оренди окремого індивідуально визначеного майна, крім нерухомого), протягом 15 днів після дати її реєстрації розміщує в офіційних друкованих засобах масової інформації та на веб-сайтах орендодавців оголошення про намір передати майно в оренду або відмовляє в укладенні договору оренди і повідомляє про це заявника.

Протягом 10 робочих днів після розміщення оголошення орендодавець приймає заяви про оренду відповідного майна.

Протягом трьох робочих днів після закінчення строку приймання заяв орендодавець своїм наказом ухвалює рішення за результатами вивчення попиту на об`єкт оренди. У разі якщо подано лише одну заяву, конкурс на право оренди не проводиться і договір оренди укладається із заявником. У разі надходження двох і більше заяв орендодавець оголошує конкурс на право оренди.

Порядок проведення конкурсу визначається: Кабінетом Міністрів України - для об`єктів, що перебувають у державній власності; органами, визначеними Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим; органами місцевого самоврядування - для об`єктів, що перебувають у комунальній власності (частина 6 статті 9 Закону)

Статтею 10 передбачено, що істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов`язань; забезпечення виконання зобов`язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об`єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов`язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Відповідно до статті 11 Закону оцінка об`єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Оцінка об`єкта оренди передує укладенню договору оренди. У разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об`єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться оцінка об`єкта оренди.

Статтею 19 Закону передбачено, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності…Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об`єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об`єктів, що перебувають у державній власності.

З матеріалів справи не вбачається, що позивачем були здійснені дії, передбачені статтею 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Не вчиняв, передбачених цим Законом дії й відповідач-1 - Дніпровська міська рада та відповідач-2, який є балансоутримувачем майданчика з паркування.

Натомість, у преамбулі договору вказано, що Фізична особа-підприємець Ноздрюхіна Людмила Іванівна - агент, а Комунальне підприємство "Міськавтопарк" - балансоутримувач. Сторони, укладаючи цей договір керувались Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1342 «Про затвердження правил паркування транспортних засобів», Законом України від 24.09.2008 № 586-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення відносин у сфері безпеки дорожнього руху», рішенням Дніпропетровської міської ради № 39/8 від 02.02.2011 «Про затвердження Правил паркувння транспортних засобів у м. Дніпропетровську».

Відповідно до пункту 1 Правил паркування транспортних засобів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1342 ці правила регламентують організацію та порядок паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах населених пунктів.

Дія цих Правил поширюється на осіб, які розміщують транспортні засоби на майданчиках для паркування (далі - користувачі), а також на суб`єктів господарювання, які утримують такі майданчики (пункт 2 Правил).

Суб`єкти господарювання - це балансоутримувачі майданчиків для паркування транспортних засобів державної та комунальної форми власності визначаються відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів" ( 2807-15 ).

Відповідно до пункту 4 Правил оператор - суб`єкт господарювання, який здійснює обладнання і утримання майданчика для паркування;

Майданчики для паркування є об`єктами благоустрою і повинні відповідати нормам, нормативам, стандартам у сфері благоустрою населених пунктів (пункт 7 Правил)

Відтак, суд дійшов висновку, що договір № 159 АП від 01.06.2011 не є договором оренди, оскільки в самому договорі не зазначено, що між сторонами виникли орендні правовідносини, а сторони, укладаючи цей договір керувалися Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1342 «Про затвердження правил паркування транспортних засобів», Законом України від 24.09.2008 № 586-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення відносин у сфері безпеки дорожнього руху», рішенням Дніпропетровської міської ради № 39/8 від 02.02.2011 «Про затвердження Правил паркування транспортних засобів у м. Дніпропетровську», а не Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Враховуючи викладене, до правовідносин сторін не можуть бути застосовані вимоги статті 764, 777 Цивільного кодексу України, частини 2, 3 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» оскільки реалізація переважного права на поновлення договору, а також автоматичне продовження договору можливе лише у правовідносинах, які виникли з оренди (найму).

Не може вважатися договором оренди комунального майна договір, який укладено поза межами процедур, передбачених Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Пунктом 6.1 договору передбачено, що договір набирає чинність з дати підписання сторонами акту приймання-передачі майданчику для паркування, який є невід`ємною частиною цього договору, та діє протягом п`яти років з дати підписання цього договору та скріплюється печатками сторін.

Відтак, дія договору № 159 АП від 01.06.2011 закінчилась 01.06.2016.

З огляду на вищевикладене, вимога позивача про визнання договору №159АП від 01.06.2011 року "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування", укладений між Комунальним підприємством "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради та Фізичною особою підприємцем Ноздрюхіною Людмилою Іванівною, подовженим на новий термін, строком на п`ять років, не підлягає задоволенню.

Щодо визнання недійсним договору № 159 ОП від 26.09.2017

26.09.2017 року між КП «Міськавтопарк» (відповідач - 2) та ФОП Дворниченко Г.В. (відповідач - 3) укладено договір №159 ОП «Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування» за адресою: Донецьке шосе (в районі буд. № 121), м. Дніпро (т.2 арк.с.174).

Відповідно до пункту 1.1 договору, балансоутримувач надає у користування за плату майданчик для паркування транспортних засобів комунальної форми власності, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, Донецьке шосе (в районі буд. № 121), площею 1150,0 кв.м.

Відповідно до пункту 2.2.1 договору агент зобов`язується використовувати майданчик для паркування транспортних засобів за призначенням та ефективно.

Агент зобов`язаний обладнувати і утримувати майданчик для паркування не гірше, ніж обладнання і утримання майданчику для паркування транспортних засобів у м. Дніпропетровську, затвердженими рішеннями міської ради від 02.02.11 № 39/8. Правилами дорожнього руху, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.01 № 1306. іншим нормами, нормативами стандартами з урахуванням вимог безпеки дорожнього руху (пункт 2.2.3 договору)

Пунктом 2.2.4 договору передбачено, що агент зобов`язаний належно обладнувати та утримувати майданчик для паркування. а також здійснювати санітарне очищення, збереження та відновлення (здійснювати своєчасний поточний ремонт) його відповідно до законодавства, нормативів, норм, стандартів, порядків і правил з урахуванням вимог безпеки дорожнього руху.

Згідно пункту 2.2.7 договору, агент зобов`язується здійснювати контроль за своєчасною сплатою користувачами майданчик для паркування вартості послуг за паркування транспортних засобів.

Згідно пункту 2.2.15 договору, агент зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі перераховувати балансоутримувачу плату за користування майданчиком для паркування.

Згідно пункту 10.1 договору, договір набирає чинність з дати підписання сторонами, а в частині початку ведення діяльності - з моменту підписання акту введення в експлуатацію майданчику для паркування.

Позовні вимоги в частині визнання недійсним договору № 159 ОП від 26.09.2017 позивач ґрунтує на статях 203, 215 Цивільного кодексу України та зазначає, що при укладенні договору № 159 ОП від 26.09.2017 не було дотримано процедуру такого укладення, а саме не було проведено конкурс.

Порушення своїх прав позивач обґрунтовує тим, що укладений договір № 159 ОП від 26.09.2017 порушує переважне право позивача на продовження договору № 159 АП від 01.06.2011.

Але враховуючи те, що строк дії договору між позивачем та відповідачем - 2 закінчився 01.06.2016, а договір між відповідачем - 2 та відповідачем - 3 було укладено 26.09.2017, цей договір жодним чином прав позивача не порушує, зважаючи на відсутність у позивача права на продовження строку дії договору.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на вищевикладене, вимога позивача в цій частині не підлягає задоволенню.

Тому суд не досліджує питання дотримання процедури укладення договору між відповідачем-2 та відповідачем-3, з огляду на те, що цей правочин жодним чином не впливає на права та обов`язки позивача.

Щодо визнання права власності на 90/100 частин у спільній частковій власності

Обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині позивач посилається на статті 355 - 357, 392, 764, 778 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно статті 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Статтею 357 Цивільного кодексу України встановлено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 778 Цивільного кодексу України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.

Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення.

Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

Перш за все, суд наголошує на тому, що правовідносини позивача та відповідача - 2 не можуть регулюватися нормами цивільного законодавства, які регулюють відносини оренди/найму.

По-друге, згідно з пункту 2.2.2 договору агент зобов`язаний обладнувати і утримувати майданчик для паркування не гірше, ніж обладнання і утримання майданчику для паркування транспортних засобів у м. Дніпропетровську, затвердженими рішеннями міської ради від 02.02.11 № 39/8. Правилами дорожнього руху, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.01 № 1306. іншим нормами, нормативами стандартами з урахуванням вимог безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.2.3 договору передбачено, що агент зобов`язаний належно обладнувати та утримувати майданчик для паркування. а також здійснювати санітарне очищення, збереження та відновлення (здійснювати своєчасний поточний ремонт) його відповідно до законодавства, нормативів, норм, стандартів, порядків і правил з урахуванням вимог безпеки дорожнього руху.

Відтак, умови договору передбачали обов`язок агента здійснювати обладнання майданчика, його відновлення (поточний ремонт) тощо.

По-третє, сам договір не передбачає права агента проводити такий ремонт або модернізацію, яка б призвела до створення нової речі.

Позивач не надав суду будь-які докази, які б підтверджували, що відповідач - 2 надавав свою згоду здійснення реконструкції, ремонтних робіт паркувального майданчика тощо.

Тому суд зазначає, що усі витрати, які були зроблені позивачем, він здійснював за власним рішенням. До жодних правових наслідків такі дії не призводять, статус майна як такого, що належить до комунальної власності не змінився і підстави для такої зміни відсутні.

Тому вимога позивача про визнання права власності часток у спільній частковій власності є незаконною та задоволенню не підлягає.

Щодо інших аргументів сторін

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

У пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Span" від 9 грудня 1994 р., визначено, що статтю 6 пункт 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень та детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі "Серявін проти України" від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Суд зазначає, що з огляду на вищезазначені рішення ЄСПЛ ним була надана оцінка усім обставинам справи та доказам, які мають значення для правильного вирішення цієї справи.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому судовий збір у розмірі 11 697,94 грн слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Ноздрюхіної Людмили Іванівни ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до відповідача-1: Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75; ідентифікаційний код 26510514), відповідача-2: Комунального підприємства "Міськавтопарк" (49044, м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, буд. 18, поверх 2; ідентифікаційний код 23357437), відповідача-3: Фізичної особи-підприємця Дворниченко Геннадія Васильовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) - відмовити повністю.

Судовий збір у розмірі 11 697,94 грн покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Оскільки Єдина судова інформаційно-телекомунікаційної система не почала функціонувати, відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги подаються учасниками справи до господарського суду Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 16.11.2020

Суддя Я.С. Золотарьова