ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" листопада 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3197/20

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

розглянувши заяву про забезпечення позову (вх.№4-70/20 від 09.11.2020)

у справі №916/3197/20

заявника: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕТРЕЙДІНГ" (вул. Маразліївська, 1/20, м. Одеса, 65014, )

відносно особи, яка може отримати статус учасника справи:

Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕТЕХНО" (вул. Маразліївська, 1/20, м. Одеса, 65014, )

ВСТАНОВИВ:

09.11.2020 від ТОВ "ЦЕТРЕЙДІНГ" надійшла заява про забезпечення позову до пред`явлення позову (вх.№4-70/20), в якій заявник просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ "ЦЕТЕХНО" на рахунках у розмірі 22 578 893,74 грн., окрім арешту грошових кооштів, які призначені для виплати заробітної плати працівникам та виконання зобов`язань з оплати загальнообов`язкових податків, зборів та платежів на р/р НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 в АТ КБ "Приват Банк", а також на інших банківських рахунках, виявлених під час виконання ухвали суду.

В обґрунтування заяви вказує, що між заявником та ТОВ "ЦЕТЕХНО" було укладено Договір поставки товарів №3107 від 31.07.2019, за яким протягом 2019 року заявник здійснив поставку товару ТОВ "ЦЕТЕХНО" на загальну суму 583 337 893,74 грн., при цьому товар було прийнято та частково оплачено на суму 563 759 000,00 грн., на даний час борг становить 22 578 893,74 грн. Вказує, що з положень договору вбачаєтьсят збереження за продавцем права власності на товар до моменту його оплати, однак, ТОВ "ЦЕТЕХНО", як стало відомо заявнику, вже здійснило відчуження ще не оплаченого товару. Зазначає, що свою діяльність ТОВ "ЦЕТЕХНО" здійснює через мережу магазинів роздрібної торгівлі "Цитрус", наразі в магазинах пропонується до продажу аналогічний товар 2020 року виготовлення, отже, придбаний у заявника товар 2019 року виготовлення ТОВ "ЦЕТЕХНО" вже продало.

Зазначає, що недобросовісні дії покупця, які виражаються у відсутності повної оплати за товар одночасно із його продажем третім особам, в той час, коли право власності на товар не перейшло, відсутність будь-яких оплат протягом значного проміжку часу свідчить про те, що ТОВ "ЦЕТЕХНО" має намір не оплачувати заборгованість за товар.

Посилається на те, що до моменту винесення рішення про стягнення заборгованості покупець має можливість вільно розпоряджатись грошовими коштами, а недобросовісні дії ТОВ "ЦЕТЕХНО" дають обгрунтовані підстави вважати, що останній скористається часом судового розгляду та здійснить всі залежні від нього дії, щоб на момент винесення рішення отримати кошти було неможливо.

Просить також врахувати характер взаємовідносин між товариствами, які довгий час здійснювали діяльність спільно, оскільки входили до групи компаній "Цитрус", які були підконтрольні ТОВ "ЗТ-Інвест", засновниками яких є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . У червні 2020 між засновниками виник корпоративний конфлікт, що був освітлений в ЗМІ. ОСОБА_2 перестали допускати до офісних приміщень та складу, шляхом обману змінені засновник та директор компанії ТОВ "Плейсмент Інвест", що входила до групи компаній (компанія належала батьку ОСОБА_2 ).

Корпоративний конфлікт впливає на небажання виконувати договірні зобов`язання з оплати товару.

Зазначає, що заходи забезпечення позову у даному випадку не можуть спричинити збитків відповідачу, оскільки право власності на товар не перейшло до ТОВ "Цетехно", однак ТОВ "Цетехно" вже здійснило його відчуження та отримало за нього кошти.

Розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову, суд встановив наступне.

Положеннями ст.136 ГПК України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами ст.137 ГПК України визначено перелік заходів забезпечення позову, а також регламентовано, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заява про забезпечення позову до подання позовної заяви подається за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо (п.1 ч.1 ст. 138 ГПК України).

Оскільки заявник зазначає про намір звернутись до суду із позовом про стягнення заборгованості, судом не вбачається порушення правил підсудності.

Статтею 140 ГПК України встановлено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9).

Зі змісту заяви вбачається, що заявник припускає можливість виведення коштів з рахунків ТОВ "ЦЕТЕХНО" з метою уникнення виконання зобов`язань за Договором поставки та з метою утруднення виконання рішення суду.

Між тим, на думку суду, наведені заявником обставини не є достатньою підставою вважати імовірним утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття судом запропонованих заявником заходів.

Наразі заявником не надано жодних доказів на підтвердження свого припущення щодо можливості вчинення відповідачем дій, що істотно ускладнять або унеможливлять виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову, що буде заявлений.

Необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст.74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідного до предмета спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позовних вимог не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Суд зазначає, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість виведення коштів з рахунків ТОВ "ЦЕТЕХНО", а також на вчинення інших дій, які б ускладнювали виконання рішення суду про стягнення коштів, без наведення відповідного обґрунтування, підтвердженого належними доказами, не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Заявником не надано жодних доказів на підтвердження того, що товариство вчиняє будь-які дії з підготовки чи проведення відчуження належного йому майна та/або виведення коштів з рахунків, а саме лише припущення про можливість таких дій, - не є достатньою та обґрунтованою підставою для накладення арешту на грошові кошти товариства.

Посилання на те, що товар, який був переданий ТОВ "ЦЕТЕХНО", але на який покупець ще не набув права власності, вже продано, - не підтверджуються жодними доказами, а вказівка на те, що на даний час до продажу пропонується товар 2020 року виготовлення, тоді як постачальник передав товар 2019 року виготовлення, не доведена заявником і також не може довести можливість утруднення виконання рішення суду.

Суд зазначає, що заявником не надано доказів підтвердження того, що наразі відповідачем були вчинені будь-які дії щодо обмеження у допуску ОСОБА_2 до офісних приміщень та складу, а також не надано доказів наявності між засновниками підприємств корпоративного конфлікту, що може призвести до наслідків у вигляді утруднення виконання рішення суду.

Роздруківка інтерв`ю з інтернет-порталів не може бути належним доказом корпоративного конфлікту чи підтверджувати будь-які обставини щодо договірних відносин між сторонами. При цьому, у підтвердження вказаних обставин заявником не надано доказів наявності судових спорів чи рішень, які набрали законної сили.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заявник не довів суду, що невжиття вказаних ним заходів зможе істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення його порушених чи оспорюваних прав, за захистом яких позивач звернувся до суду, у зв`язку з чим у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, господарський суд вважає заяву про забезпечення позову необґрунтованою, у зв`язку з чим така заява не підлягає задоволенню.

Обов`язок доказування наявності підстав, визначених ст.136 ГПК України умовою вжиття судом заходів забезпечення позову, покладається згідно ст.74 ГПК України саме на заявника, який в даному випадку таких обставин не наводить та не надає будь-яких доказів їх існування.

Керуючись ст.ст.136, ст.137, 140, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕТРЕЙДІНГ" (вх.№4-70/20 від 09.11.2020) про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набрала чинності 11.11.20 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання законної сили ухвалою Господарського суду Одеської області.

Суддя Р.В. Волков