ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

06.11.2020 р. Справа № 914/2867/20

м.Львів

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Домен-Друк», м. Новояворівськ, Яворівський район, Львівська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Енергія-Новояворівськ», м. Новояворівськ, Яворівський район, Львівська область

про стягнення 150 621,32 грн.

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Домен-Друк» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Енергія-Новояворівськ» про стягнення заборгованості за договором від 03.01.2018 № 91 про постачання електричної енергії.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до загальних норм процесуального права позов це спрямована через суд вимога позивача до відповідача про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права чи охоронюваного законом інтересу, яка здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Позов в господарському процесі втілює в собі право заінтересованої особи на порушення справи в господарському суді і судову діяльність на захист порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу суб`єктів права звернення.

Предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд має винести рішення.

Ціна позову це грошове вираження позову, тобто матеріально-правової вимоги позивача до відповідача.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з п.п. 1,3 ч. 1 ст. 163 Господарського процесуального кодексу України ціна позову визначається:

-у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку;

-у позовах які складаються із кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Відповідно до ч.1 ч.5 ст.238 ГПК України у резолютивній частині рішення зазначається висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог.

Так, у вступній частині позовної заяви, Товариством з обмеженою відповідальністю "Домен-Друк» зазначено ціну позову у сумі 150 621,32 грн, проте згідно п.2 прохальної частині позивач просить суд: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Енергія-Новояворівськ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Домен-Друк» суму боргу в загальній сумі 148395,39 грн.

Відтак, позивачеві належить зазначити по заявленій вимозі ( вимога про стягнення боргу) суму, яка стягуються та з врахуванням якої визначено ціну позову у позовній заяві від 27.10.2020 вих.№06/27-10-2020.

Відповідно до п.2, ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи підприємця (для фізичних осіб підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Подана на розгляд до Господарського суд Львівської області позовна заява не містить відомостей про номери засобів зв`язку позивача, про офіційну електронну адресу та адресу електронної пошти відповідача, про відомі номери засобів зв`язку відповідача, як не містять відомостей про те, що такі позивачу невідомі.

Положеннями п.п.7,8,9,10 ч. 3 ст. 162 ГПК України унормовано, що позовна заява повинна містити:

- відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися (п.7);

- перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (п.8);

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (п.9);

- підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (п.10).

Позовна заява не містись відомостей, передбачених у п.7 ч.3 ст.162 ГПК України про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Позовна заява не містись відомостей, передбачених у п.8 ч.3 ст.162 ГПК України про зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Позовна заява не містить, передбаченого у п.9 ч.3 ст.162 ГПК України, попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи.

Позовна заява не містить, передбаченого у п.10 ч.3 ст.162 ГПК України, підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до положень п.п.3,5 ч.3 ст.162 ГПК України, позовна заява повинна містити:

- обгрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються ( п.3);

- виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Відповідно до частини 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних документів).

Підставою заявлених позовних вимог ТзОВ «ДОМЕН-ДРУК» вказує Договір про постачання електричної енергії №91 від 03.01.2018, укладений між ним та ТзОВ НВП «Енергія-Новояворівськ» та зазначає, що станом на 01.01.2019 за Товариством «ДОМЕН-ДРУК» числилась передоплата у розмірі 10 301,41 грн; 10 січня 2019 ( на підставі порядку розрахунків обумовлених у додатку №2 до Договору) ним було здійснено передоплату за січень 2019 у сумі 138 093,98 грн, але документу про приймання-передачу електроенергії не отримав. Далі заявник зазначає, що загальна сума, що перерахована в рамках Договору становить 1 773 487,67 грн., з них 148 395,39 грн заборгованість на « користь нашого Товариства, що підтверджується підписаним обома сторонами актом звірки взаємних розрахунків за період : за січень 2018р.-березень 2019р. між ТзОВ НВП «Енергія-Новояворівськ» і ТзОВ «ДОМЕН-ДРУК»».

Суд звертає увагу заявника, що у двосторонньому договорі ( яким є договір №91 від 03.01.2018) сторонами зафіксовано лише його зміст, однак договір не є тим первинним документом, який підтверджує фактичне (реальне) вчинення сторонами господарських операцій з дотриманням умов договору (у даному випадку господарських операцій з постачання електричної енергії ТзОВ НВП «Енергія-Новояворівськ», як постачальником, Товариству «ДОМЕН ДРУК», як споживачу), як не підтверджує обсягів поставленої електричної енергії у певному періоді дії Договору, його вартості та проведених між сторонами розрахунків.

В частині 2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зазначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Згідно ч.1 ст.9 вищевказаного закону, первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій є підставою для бухгалтерського обліку .

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18.

Всупереч положенням п.3 ч.3 ст.162 ГПК України, позовна заява не містить обгрунтованого розрахунку суми, що заявлена до стягнення;

Всупереч положенням п.5 ч.3 ст.162 ГПК України позовна заява не містить викладу обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Так , у позовній заяві не міститься викладу обставин про те, у яких обсягах, якою вартістю та впродовж якого конкретно періоду ( з по) , була на виконання Договору від 03.01.2018 №91 поставлена електрична енергія постачальником споживачу і не зазначено доказів, що підтверджують такі обставини.

Всупереч положенням ч.2 ст.164 ГПК України такі докази не долучено і до позовної заяви.

У позовній заяві не зазначено доказів, що підтверджують наведені в ній обставини, зокрема про перерахування споживачем постачальнику коштів в сумі 1773 487,67 грн.

Всупереч положенням ч.2 ст.164 ГПК України такі докази не долучено і до позовної заяви.

Всупереч положенням ч.2 ст.164 ГПК України до позовної заяви не долучено всіх додатків, як невід`ємних частин Договору №91 від 03.01.2018, тоді як Договір зазначений як підстава заявлених вимог.

Зокрема не долучено додатків : «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» (п.п.2.3.4 ); «Дані про відпуск електроенергії субспоживачам» (п.п.8.1.2); «Розрахунок втрат електроенергії в межах споживача» (п.8.3) і щодо цих додатків позовна заява не містить жодного пояснення.

Відповідно до п.5 Додатку до Договору «Порядок розрахунків» остаточний розрахунок споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначених за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ.

Як вже зазначено вище, належних доказів про фактичне споживання електричної енергії до позовної заяви не долучено і позовна заява відомостей про них не містить, однак, не долучено й рахунків постачальника , про які йдеться у п.5 Додатку «Порядок розрахунків». Жодних відомостей про це позовна заява теж не містить.

За наведених підстав позовна заява підлягає залишенню її без руху.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до частин 1-5 статті 91 осподарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копій документів передбачений пунктом 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55. Згідно з вказаним стандартом відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Неправильно засвідчені або незасвідчені копії документів є недопустимими доказами фактичних обставин справи та є підставою для скасування судового рішення у справі (про що зазначено у Постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.07.2018р. у справі №904/8549/17).

Окрім того, суд звертає увагу позивача, що ним у позовній заяві не зазначено правові підстави позову про примусове стягнення коштів. Адже, позовна заява не містить викладу обставин про те, що договір припинив свою дію, був розірваний чи визнаний недійсним. Строк дії договору обумовлений у пункті 9.4. а в пункті 5 (абзаци 2-4) сторонами погоджено умови та порядок розрахунків між ними у випадках, зокрема, якщо фактичне споживання електричної енергії виявиться більшим, ніж заявлене (очікуване); якщо фактичне споживання електричної енергії виявиться меншим, ніж заявлене (очікуване) тощо. Відповідно до п.5.1 Договору для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік споживач не пізніше 01 грудня поточного року надає постачальнику відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії (додаток «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу). Відповідно ж до абзацу 3 зазначеного пункту Договору, у разі ненадання споживачем зазначених відомостей у встановлений термін розмір очікуваного споживання електричної енергії (потужності) на наступний рік установлюється постачальником на рівні відповідних періодів поточного року.

Суд також звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 3 ст. 174 ГПК України позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 162, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Домен-Друк» без руху.

2. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю "Домен-Друк» строк на усунення недоліків позовної заяви 10 (десять) днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю "Домен-Друк» спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- зазначення по заявленій вимозі ( вимога про стягнення боргу) суму, яка стягуються та з врахуванням якої визначено ціну позову у позовній заяві від 27.10.2020 вих.№06/27-10-20;

- подання заяви про усунення недоліків на виконання вимог п.п.2,7,8,9,10 ч.3 ст.162 ГПК України;

- подання обгрунтованого розрахунку заявленої до стягнення суми у якому також чітко вказати період, який охоплений розрахунком;

- подання в належно засвідчених копіях додатків до договору, які не подані разом із позовними матеріалами (перелік додатків наведено в ухвалі); рахунків, виставлених постачальником споживачу для проведення розрахунків за електроенергію;

-подання в належно засвідчених копіях первинних документів, які б підтверджували фактичне (реальне) вчинення сторонами господарських операцій за договором у спірний (зазначений в обгрунтованому розрахунку позивача) період: обсяги поставленої електричної енергії та її вартості; платіжних доручень/ виписок з банківського рахунку на підтвердження вчинених споживачем платежів на суму1773 487,67 грн, актів приймання-передачі електричної енергії у спірному періоді.

4. Попередити позивача, що відповідно до частини 4 статті 174 ГПК України, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та оскарженню не підлягає.

Суддя С.Б. Кітаєва