ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

09.11.2020м. ДніпроСправа № 904/6394/19
за позовом ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ПРОКУРАТУРИ, назву змінено згідно ухвали від 09.11.2020 в інтересах держави в особі позивача ЛИЧКІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ, з урахуванням клопотання від 19.10.2020 за вих.№15/1-155вих-20 про залучення правонаступника (у порядку статті 52 Господарського процесуального кодексу України), яке ухвалою від 30.10.2020 задоволено

до відповідача-1 Державного реєстратора-приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Андрєєвої Ганни Олегівни

до відповідача-2 ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МАКРОАГРОТЕХ"

до відповідача-3 ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВЕРХНЬОДНІПРОВСЬКЕ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО АГРОФІРМА ПРОМІНЬ"

до відповідача-4 ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "НАДІЯ", залученого до участі у справі ухвалою від 08.10.2020 шляхом задоволення клопотання прокуратури від 08.10.2020 за вих.315/1-101вих-20 про залучення співвідповідача (у порядку статті 48 господарського процесуального кодексу України)

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, з урахуванням змін внесених ухвалою від 30.10.2020

про скасування державної реєстрації прав та витребування земельної ділянки, площею 242,48669 га, з урахуванням заяви від 04.11.2020 за вих.№15/1-246вих-20 про зміну предмету спору (в порядку статті 46 Господарського процесуального кодексу Укрїани), яка ухвалою від 09.11.2020 прийнята до розгляду

Суддя Петренко І.В.

Без представників.

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

05.11.2020 через відділ документального забезпечення від прокуратури надійшла заява від 04.11.2020 за вих.№15/1-247вих-20 про забезпечення позову (в порядку статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України) в якій просить суд накласти арешт на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 242,4866га, кадастровий номер :01:001:0743, що розташована на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223) та заборони відповідачу-2 та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачу в оренду, суборенду, тощо, вчиняти будь-які дії, що пов`язані з державною реєстрацією речових прав на спірну земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 242,4866га, кадастровий номер :01:001:0743, що розташована на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223).

Заява про забезпечення позову, відповідно до частини 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України, розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Заява від 04.11.2020 за вих.№15/1-247вих-20 про забезпечення позову (в порядку статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України) надійшла 05.11.2020. Отже, строк розгляду заяви від 04.11.2020 за вих.№15/1-247вих-20 про забезпечення позову (в порядку статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України) 09.11.2020, з урахуванням того, що 07, 08.11.2020 є вихідними днями.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України ухвала постановлена у нарадчій кімнаті за результатами оцінки фактичних обставин справи.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

Короткий зміст позовної заяви та узагальнення її доводів.

Предметом спору у справі є скасування державної реєстрації речових прав та витребування земельної ділянки площею 242,4866га, кадастровий номер :01:001:0743, що розташована на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області на користь держави в особі Личківської сільської ради.

Після відкриття провадження у вказаній справі обласній прокуратурі, на підставі інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.10.2020, стало відомо, що 15.01.2020 у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено запис про припинення права суборенди відповідача-3 на спірну земельну ділянку та 15.01.2020 державним реєстратором - Микільської сільської ради Солонянського району Сердюк Є.В. проведено державну реєстрацію права суборенди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 242,4866га, кадастровий номер :01:001:0743, що розташована на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області за відповідачем-4 на підставі договору суборенди №28/28-01/19ДО від 28.10.2019.

Враховуючи характер та предмет спірних правовідносин, протиправність дій відповідачів щодо подальшого незаконного розпорядження та використання земельної ділянки державної власності після подання вищевказаної позовної заяви, прокурор вважає, що є усі підстави для вжиття судом заходів забезпечення позову. Оскільки, у разі, якщо відповідачами буде здійснено укладення нових договорів оренди чи суборенди спірної земельної ділянки після закриття судом підготовчого провадження у даній справі, прокурор не зможе здійснити зміну предмету позову. Та, як наслідок, у разі задоволення позовних вимог, виконання рішення суду буде унеможливлено.

ПОЗИЦІЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що кожному, гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Як наголосив Європейський суд у справі "Горнсбі проти Греції" виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Так, право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Стгеесе), від 19.03.1997 пункт 40. Reports of Judgments and Decisions 1997-11). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" п Італії (Immobiliare Saffi v. Italy), [GCJ. N 22774/93, n. 66. ECHR 1999-V).

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу ("Бурдов проти Росії", комюніке Секретаря Суду 07.05.2002; рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

У пункті 43 рішення Європейського суду від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд - і водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Таким чином, господарський суд, будучи органом правосуддя, повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

По суті, забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову, є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду зазначеним вище.

Суд зауважує, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Суд також зауважує, що для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Так, на підтвердження вчинення таких дій зацікавленими особами, позивачем долучено до заяви інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Після системного аналізу вказаних обставин та доказів у їх сукупності, господарський суд дійшов висновку про наявність обґрунтованої загрози істотного ускладнення виконання рішення суду, ефективного захисту або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся, у разі задоволення позовних вимог у даній справі.

В той же час, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

В статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить або підлягає передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Проаналізувавши доводи прокуратури, з урахуванням викладених обставин, господарський суд дійшов висновку, що вжиття заявлених по даній справі заходів забезпечення позову сприятиме захисту та поновленню порушених прав та виконанню рішення по даній справі у разі задоволення позовних вимог. Тоді як невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, що в свою чергу призведе до нівелювання функції судового рішення, як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вбачає наявність зв`язку між зазначеним заходом забезпечення позову і предметом спору, співмірність заходу із заявленими позовними вимогами.

Вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді та в разі задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду. Тоді як, невжиття зазначених заходів до забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду в разі прийняття його на користь позивача.

Частиною 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Господарський суд дійшов висновку, що спосіб забезпечення позову, який просить прокуратура, відповідає заходам забезпечення позову, встановленим у статті 137 Господарського процесуального кодексу України, предмету позову, принципам розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, не порушують права та законні інтереси осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З метою вжиття заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів держави, недопущення вчинення незаконних дій з майном, яке є предметом позову, що може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, чим фактично буде нівельована функція судового рішення як механізму поновлення порушених прав та інтересів, господарський суд вважає за можливе задовольнити заяву прокуратури про забезпечення позову.

Заходи зустрічного забезпечення господарський суд, станом на 28.12.2018, вважає за доцільне не застосовувати.

Керуючись статтями 74, 76, 91, 136-140, 144, 233-235, 254-257 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву від 04.11.2020 за вих.№15/1-247вих-20 про забезпечення позову (в порядку статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України) задовольнити у повному обсязі.

Накласти арешт на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 242,4866га, кадастровий номер :01:001:0743, що розташована на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223) та заборонити ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МАКРОАГРОТЕХ" (49035, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ МЕТАЛУРГІВ, будинок 86; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 43060670) і будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачу в оренду, суборенду, тощо, вчиняти будь-які дії, що пов`язані з державною реєстрацією речових прав на спірну земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 242,4866га, кадастровий номер :01:001:0743, що розташована на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223).

Заходи зустрічного забезпечення не застосовувати.

Стягувач: ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ОБЛАСНА ПРОКУРАТУРА (449044, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 38; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 02909938).

Боржник: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МАКРОАГРОТЕХ" (49035, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ МЕТАЛУРГІВ, будинок 86; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 43060670).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (частина 2 статті 235 Господарського процесуального кодексу України), а саме з 09.11.2020.

Ухвала, як виконавчий документ підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження (частина 1 статті 144 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвала може бути оскаржена, що передбачено статями 254, 255 Господарського процесуального кодексу України, в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її прийняття, тобто до 10.11.2023.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом (частина 4 статті 144 Господарського процесуального кодексу України).

Дата підписання та складення повного тексту ухвали - 09.11.2020.

Суддя І.В. Петренко