ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2020 р. м. Київ Справа № 911/2807/20

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, за участю секретаря судового засідання О.О.Стаднік, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання та викликом сторін справу

за позовом Комунального підприємства «Вишнівськтеплоенерго» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Флоріс», Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе

про стягнення заборгованості

за участю представників:

від позивача М.В.Корандюк

від відповідача - не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Вишнівськтеплоенерго» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області (далі позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою №35/1 від 21.09.2020 року (вх. №2845/20 від 25.09.2020 року) до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Флоріс» (далі відповідач) про стягнення заборгованості за Договором №67 від 01.01.2004 року про постачання теплової енергії у сумі 103462,05 грн.

Ухвалою Господарського суду від 29.09.2020 року відкрито провадження у справі №911/2807/20, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та проведенням судового засідання, зобов`язано сторін вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо здійснення розрахунку з позивачем за Договором №67 від 01.01.2004 року про постачання теплової енергії, у зв`язку із чим просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 103462,05 грн.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року №18, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Судом враховано, що ухвалу суду від 29.09.2020 року направлено судом на адресу відповідача, що внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Жовтнева, буд. 37-Б, згідно з наявним у матеріалах справи витягом №23 станом на 25.09.2020 року.

Крім того, ухвала про відкриття провадження у справі офіційно оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, знаходиться у вільному доступі, тоді як згідно ст.ст. 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом, а всі судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Відповідач, який належним чином повідомлений про наявність у провадженні суду справи з позовними вимогами до нього, у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами.

Враховуючи, що ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Комунальним підприємством «Вишнівськтеплоенерго» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області (за договором - теплопостачальна організація) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Флоріс» (за договором - споживач) укладено Договір про постачання теплової енергії №67 від 01.01.2004 року та Додаткові угоди №1 від 18.08.2012 року, №2 від 04.07.2017 року, №3 від 01.10.2018 року (далі Договір), відповідно до п. 1.1 якого теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію у вигляді перегрітої води в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Пунктами 2.1, 10.3 Договору встановлено, що теплова енергія постачається споживачу у вигляді гарячої води згідно температурного графіка 105-170°С на опалення та гаряче водопостачання багатоквартирного житлового будинку за адресою: м. Вишневе, вул. Жовтнева (Європейська), 31-а.

Згідно п. 6.4 Договору, оплата за теплову енергію проводиться грошовими коштами в такому порядку: перша оплата в розмірі 50% від вартості запланованих місячних об`ємів проводиться не пізніше ніж за 5 (п`ять) банківських днів від початку місяця поставки теплової енергії; остаточний розрахунок проводиться на підставі виставлених рахунків споживання теплової енергії за звітний місяць до 10 числа місяця наступного за звітним.

Згідно п. 4 Додаткової угоди №3 від 01.10.2019 року до Договору, на момент укладення даної додаткової угоди тариф на опалення для категорії «населення» становить 1884,00 грн. з ПДВ за 1 Гкал, тариф на послугу з гарячого водопостачання становить 114,40 грн. з ПДВ за 1 м.куб.

У п. 9.1 Договору сторони погодили, що цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.01.2005 року. Договір вважається щорічно поновленим, якщо за місяць до закінчення його дії не надійде заява від однієї зі сторін про розірвання договору, чи його перегляд (п. 9.4 Договору).

Оскільки сторонами не заявлялось про розірвання Договору, такий договір є чинним.

Позивач зазначає, що він виконав свої зобов`язання за Договором в повному обсязі належним чином, передавши відповідачу протягом листопада 2019р. - липня 2020р. теплову енергію в потрібних йому обсягах на загальну суму 445551,37 грн., що підтверджується доданими до позовної заяви Актами наданих послуг за кожен місяць поставки, підписаними сторонами без зауважень та відсутності з боку споживача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору.

Однак, відповідач свої зобов`язання за Договором в частині оплати вартості наданих послуг належним чином не виконав, чим порушив строки розрахунків, визначені п. 5.4 Договору.

Так, відповідач частково сплатив за надані послуги з постачання теплової енергії у сумі 387500,00 грн. Таким чином, за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 84370,38 грн., що підтверджується сальдо та довідкою по операція по контрагенту ОСББ «Флоріс» за період з 01.11.2019 по 07.09.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Станом на день прийняття рішення у справі відповідач відзив на позов або доказів сплати заборгованості за отримані послуги не подав. Розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, тому, вимога про стягнення з відповідача 84370,38 грн. заборгованості за надані послуги підлягає задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 16586,30 грн. пені, нарахованої на заборгованість відповідача за кожним рахунком-фактурою окремо з урахуванням дат виникнення заборгованості за загальний період з 01.11.2019 року по 07.09.2020 року згідно виконаного ним розрахунку.

Частиною 1 ст. 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» №543/965-ВР від 22.11.1996 року, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Відповідно до п. 7.2. Договору, у разі несплати в 10-денний термін з дня виставлення теплопостачальною організацією платіжних документів за послуги з постачання теплової енергії, споживач сплачує на користь теплопостачальної організації, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, пеню за кожен день прострочки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, що діяла в період, за який сплачується пеня, а також відшкодовує понесені теплопостачальною організацією збитки.

Згідно вірного розрахунку, здійсненого судом, розмір пені, нарахованої на заборгованість відповідача за кожним рахунком-фактурою окремо з урахуванням дат виникнення заборгованості за загальний період з 01.11.2019 року по 07.09.2020 року складає 12551,84 грн., такий розмір пені є арифметично вірним, обґрунтованим та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, позовна заява містить вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 2505,37 грн., нарахованих на заборгованість відповідача за кожним рахунком-фактурою окремо з урахуванням дат виникнення заборгованості за загальний період з 01.11.2019 року по 07.09.2020 року.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нараховані позивачем 3% річних у сумі 2505,37 грн. є обґрунтованими, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства «Вишнівськтеплоенерго» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Флоріс» про стягнення заборгованості у розмірі 103462,05 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Флоріс» (08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Жовтнева, буд. 37-Б, ) на користь Комунального підприємства «Вишнівськтеплоенерго» Вишневої міської ради Київської області» (08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Київська, 11, ) 84370 (вісімдесят чотири тисячі триста сімдесят) грн. 38 коп. основного боргу, 12551 (дванадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят одну) грн. 84 коп. пені, 2505 (дві тисячі п`ятсот п`ять) грн. 37 коп. 3 % річних, 2020 (дві тисячі двадцять) грн. 03 коп. витрат по сплаті судового збору та 9610 (дев`ять тисяч шістсот десять) грн. 05 коп. витрат по сплаті адвокатських послуг.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256,257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання 13.11.2020 року.

Суддя Д.Г. Заєць