номер провадження справи 17/153/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.11.2020 Справа № 908/2283/20

м. Запоріжжя

Cуддя господарського суду Запорізької області Корсун В.Л. розглянувши заяву директора ТОВ "СІТІ СОУЛ" за вих. від 05.11.20 № 0511/20 про забезпечення позову у справі № 908/2283/20

за позовною заявою: товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІ СОУЛ", 04073, м. Київ, вул. Семена Скляренка, буд. 15

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЖЕНЕРНО-ПРОЕКТНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ "СПЕЦЗАХИСТ", 69002, м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд. 9, кв. 69

про стягнення 8 886 331,79 грн.

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

07.09.20 до господарського суду Запорізької області звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІ СОУЛ» (далі ТОВ «СІТІ СОУЛ») з позовною заявою за вих. від 04.09.20 № 09/01 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «ІНЖЕНЕРНО-ПРОЕКТНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «СПЕЦЗАХИСТ» (далі ТОВ «ІНЖЕНЕРНО-ПРОЕКТНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «СПЕЦЗАХИСТ») 8 886 331,79 грн. заборгованості за договором поставки. Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки від 19.11.18 № 191118 в частині оплати поставленого 03.05.19 позивачем товару на загальну суму 9 534 240,00 грн. Враховуючи часткову оплату поставленого позивачем товару, заявник просить суд з огляду на неналежне виконання грошового зобов`язання стягнути з відповідача: 7 534 240,00 грн. основного боргу, 1 090 751,99 грн. пені, 171 121,83 грн. 3 % річних та 90 217,97 грн. індексу інфляції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.20, зазначену позовну заяву передано на розгляд судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 14.09.20 у справі № 908/2283/20 позовну заяву залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

У з`вязку із усунення недоліків ухвалою від 05.10.20 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2283/20 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 04.11.20.

Ухвалою від 04.11.20 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 02.12.20 о 10 год. 00 хв.

09.11.20 на адресу суду надійшла заява директора позивача за вих. від 05.11.20 № 0511/20 про забезпечення позову по справі № 908/2283/20 шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та не рухоме майно відповідача у цій справі.

Як свідчить зміст прохальної частини вказаної заяви, директор ТОВ позивача просить суд застосувати заходи забезпечення позову шляхом:

1) накладення арешту на грошові кошти ТОВ «ІНЖЕНЕРНО-ПРОЕКТНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «СПЕЦЗАХИСТ2 () в межах суми 8 886 331,79 грн. розміщених на всіх рахунках, які знаходяться в банківських установах, в т.ч., але не обмежуючись: р/р НОМЕР_1 в АТ «Укрексфімбанк» м. Київ, МФО 322313; р/р НОМЕР_2 в АТ «УкрСиббанк» м. Київ, МФО 351005 (IBAN НОМЕР_3 );

2) накладення арешту на рухоме та не рухоме майно, що перебуває у власності у ТОВ «ІНЖЕНЕРНО-ПРОЕКТНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «СПЕЦЗАХИСТ».

В обґрунтування своєї заяви про забезпечення позову керівником заявника зазначено наступне.

ТОВ «СІТІ СОУЛ» звернулось до суду з вимогами про стягнення з ТОВ «ІНЖЕНЕРНО-ПРОЕКТНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «СПЕЦЗАХИСТ» заборгованості через неналежне, на думку позивача, виконання відповідачем умов договору поставки № 191118 від 19.11.18. Підставою для звернення з позовом до суду у цій справі стало не виконання договірних відносин та ігнорування претензій Позивача щодо погашення заборгованості. Останній платіж за фактично поставлений товар за видатковими накладними №№ 27, 28 від 03.05.19 Відповідачем було проведено на користь Позивача 15.05.19 на суму 2 000 000,00 грн. У зв`язку з чим з боку відповідача має місце значне прострочення у часі виконання грошових зобов`язань щодо оплати поставленого Товару за договором. Позивачем 25.11.19 на адресу Відповідача було направлено претензію № 8/11 про оплату суми основного боргу, яка залишена Відповідачем без розгляду. Грошові кошти в рахунок погашення боргу сплачені не були. Станом на день звернення до суду Відповідачем заборгованість в сумі 7 534 240,00 грн. основного боргу не погашена. Поряд з цим, як вказує позивач, Відповідачем здійснюється господарська діяльність, направлена на отримання прибутку. Так, з інформації розміщеної на відкритих загальнодоступних сайтах http://acm-ua.org та https://clarity-progect.info/tenderer/37778452 вбачається, що Відповідачем активно в період 2019-2020 р.р. укладаються договори за процедурою тендерних закупівель. Загальна вартість укладених контрактів не перевищує загальну суму боргу Відповідача перед Позивачем. Так у 2020 р. Відповідачем укладено більше 90 контрактів за умовами яких більша грошових коштів вже сплачена Замовниками на користь Відповідача. Проте, відповідачем у цій справі перерахування коштів на користь позивача протягом 2019-2020 р.р. здійснено не було, що свідчить про умисне ухилення від виконання грошових зобов`язань. Отже, вчинення таких дій за наявності грошових коштів на рахунках Відповідача у період 2019-2020 р.р. та скерування їх не на погашення наявної заборгованості перед Позивачем свідчать про умисне ухилення від виконання зобов`язань. Як вбачається із Статуту Відповідача, що міститься у відкритих реєстрах даних, що розміщені в мережі Інтернет, розмір статутного капіталу відповідача складає 15 000,00 грн., що є значно меншим від суми заявленої до стягнення заборгованості. Таким чином, як стверджує позивач, вбачаються умисні дії Відповідача на ухилення від виконання договірних зобов`язань в частині здійснення повних розрахунків за фактично отриману продукцію. Фактичними обставинами спірних правовідносин підтверджується існування реальної загрози нівелювання мети звернення з даним позовом до суду - стягнення з відповідача належних позивачу грошових коштів, адже навіть у випадку задоволення такого позову - грошові кошти можуть бути, у т.ч., виведені з рахунків, спрямовані на погашення заборгованості перед контрагентами відповідача. У зв`язку із викладеним, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як стверджує заявник, держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення дорушеного права. При чому, обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та реальне відновлення порушеного права. На це вказується, зокрема, і в п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.04 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004 де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі. Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.03 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Крім того, як зазначає позивач, він, як власник, має право на превентивний захист судом свого права у випадку, коли ще не має порушення, однак є підстави передбачити можливість такого порушення. Однією з форм такого превентивного судового ахисту, по суті, є засоби забезпечення ефективності судового рішення. А тому, не вжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи навіть унеможливити виконання рішення суду оскільки відповідач ухиляється від вчинення дій направлених на виконання грошових зобов`язань щодо проведення оплати за поставлений товар. Забезпечення позову по суті - це обмеження об`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя та задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в т.ч. задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Такий висновок щодо розуміння сутності інституту забезпечення позову зробив Верховний Суд у постанові №924/150/17 від 22.08.18.

Заявник вважає, що обраний позивачем вид забезпечення позову не призводить до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки грошові кошти фактично залишаться у володінні відповідача (власника), а буде обмежено лише можливість розпоряджатися ними на час розгляду справи в суді. Крім того, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках, в межах заявлених позовних вимог, є адекватним способом захисту можливих порушень майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача при виконанні судового рішення у випадку задоволення позовних вимог пов`язаних зі стягненням коштів. Вказаним заходом забезпечення позову відбувається забезпечення збалансованості інтересів сторін, між вжитим заходом забезпечення позову і предметом позову наявний прямий зв`язок, обраний захід спроможний забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених прав або інтересів позиваса. Натомість, у випадку його не вжиття відсутня змога запобігти можливим порушенням прав позивача.

Розглянувши заяву директора ТОВ "СІТІ СОУЛ" про забезпечення позову суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до вимог ст. 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Частиною 1 ст. 137 ГПК України унормовано, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і заходяться в нього чи в інших осіб (п. 1), забороною відповідачу вчиняти певні дії (п. 2), забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання (п. 4), … іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (п. 10).

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (ч. 3 ст. 137 ГПК України). …

Не допускається (ч. 11 ст. 137 ГПК України) забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Судом враховано, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим, для забезпечення позову, є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

На підтвердження виникнення у заявника (позивача) підстав для того, щоб просити суд забезпечити позов, позивач:

- надав витяг із безкоштовного сайту Міністерства юстиції України згідно з яким розмір статутного (складеного) капіталу ТОВ «ІНЖЕНЕРНО-ПРОЕКТНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «СПЕЦЗАХИСТ» () становить 15 000 грн.;

- посилається на відкриті загальнодоступні сайти http://acm-ua.org та https://clarity-progect.info/tenderer/37778452 (Інформація з Prozorro згідно з чим ТОВ «ІНЖЕНЕРНО-ПРОЕКТНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ "СПЕЦЗАХИСТ» (код ЄДРПУ 37778452) активно в період 2019-2020 р.р. укладаються договори за процедурою тендерних закупівель, загальна вартість укладених контрактів не перевищує загальну суму боргу Відповідача перед Позивачем.

Розглядаючи заяву судом враховано, що відповідно до положень ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожен суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (ч.ч.1, 2 ст. 20 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, за приписами чинного законодавства, основною метою здійснення правосуддя є захист та відновлення порушеного права особи, яка звернулась до суду з позовною заявою.

В той же час, захист порушеного права або охоронюваного законом інтересу здійснюється судом із дотримання основних засад судочинства, за наявності достатніх правових підстав та відповідних належних доказів, які підтверджують ту чи іншу обставину.

Главою 72 ЦК України регламентовано загальні положення про банківський рахунок.

Частиною 1 ст. 1074 ЦК України унормовано, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку (ч. 1 ст. 1074 ЦК України), не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З наведеного вище в тексті ухвали вбачається, що питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Саме лише посилання в заяві на утруднення або неможливість виконання рішення без наведення відповідного обґрунтування та надання належних доказів не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 ГПК України, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше 2 днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 140 ГПК України).

Частинами 5 та 6 ст. 140 ГПК України визначено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Наявні матеріали справи (наведлені в тексті цієї ухвали) свідчать, що розмір статутного (складеного) капіталу ТОВ «ІНЖЕНЕРНО-ПРОЕКТНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «СПЕЦЗАХИСТ» () становить 15 000 грн.

Статтею 79 ГПК України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1 ст. 79 ГПК України). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).

Інформація з Prozorro (наведена в тексті цієї ухвали та підтверджена відповідною роз печаткою, в контексті ст. 79 ГПК України) надає суду підстави для висновку про те, що ТОВ «ІНЖЕНЕРНО-ПРОЕКТНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ "СПЕЦЗАХИСТ» (код ЄДРПУ 37778452) здійснює господарську діяльність, була (є) активним учасником у 270 закупівлях, є переможцем у 150 закупівлях на суму 266.77 млн. грн. за результатами яких підписано 147 договорів (контрактів) на суму 248.86 млн. грн. (в період 2016-2020 р.р.).

З огляду на викладене вище у тексті цієї ухвали суд здійснивши оцінку:

- обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог позивача щодо забезпечення позову,

- забезпечення збалансованості інтересів сторін,

- підтвердження фактів ведення господарської діяльності відповідачем (інформація з Prozorro);

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову,

- доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів (виходячи із розміру статутного капіталу);

а також приймаючи до уваги те, що підставою для задоволення заяви про забезпечення позову є її обґрунтованість, що: наявність обставин, якими сторона посилається на підставу своїх вимог і заперечень вважається доведеною якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними…, питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України); заходи забезпечення позову про які просить суд заявник в частині накладення арешту на грошові кошти ТОВ «ІНЖЕНЕРНО-ПРОЕКТНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «СПЕЦЗАХИСТ» в межах суми 8 886 331,79 грн. відповідають процесуальним нормам, що регулюють дані правовідносини,

суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви директора ТОВ "СІТІ СОУЛ" про забезпечення позову у цій справі в частині накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу в межах суми 8 886 331,79 грн. на всіх рахунках, які знаходяться в банківських установах, в т.ч., але не обмежуючись: р/р НОМЕР_1 в АТ «Укрексфімбанк» м. Київ, МФО 322313; р/р НОМЕР_2 в АТ «УкрСиббанк» м. Київ, МФО 351005 (IBAN НОМЕР_3 ).

Поряд з цим, в частині заяви щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та не рухоме майно, що перебуває у власності у ТОВ «ІНЖЕНЕРНО-ПРОЕКТНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «СПЕЦЗАХИСТ», то відповідно до вимог статей чинного ГПК України наведених вищем у тексті цієї ухвали, заявником не доведено належними та допустимими доказами наявності у відповідача того чи іншого рухомого чи не рухомого майна (та якого конкретно), що дійсно перебуває у власності у ТОВ «ІНЖЕНЕРНО-ПРОЕКТНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «СПЕЦЗАХИСТ» () та на яке просить накласти арешт позивач.

А тому, як наслідок, судом відмовляється у задоволенні заяви за вих. від 05.11.20 № 0511/20 в частині накладення арешту на рухоме та не рухоме майно, що перебуває у власності у ТОВ «ІНЖЕНЕРНО-ПРОЕКТНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «СПЕЦЗАХИСТ».

Керуючись ст.ст. 4, 7, 13, 20, 24, 42, 46, 73, 74, 76, 78, 79, 86, 136-140, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву директора ТОВ "СІТІ СОУЛ" за вих. від 05.11.20 № 0511/20 задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «ІНЖЕНЕРНО-ПРОЕКТНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «СПЕЦЗАХИСТ» () в межах заявленої у позовній заяві суми - 8 886 331,79 грн. розміщених на всіх рахунках, які знаходяться в банківських установах, в т.ч., але не обмежуючись:

- р/р НОМЕР_1 в АТ «Укрексфімбанк» м. Київ, МФО 322313;

- р/р НОМЕР_2 в АТ «УкрСиббанк» м. Київ, МФО 351005 (IBAN НОМЕР_3 ) до моменту скасування заходів забезпечення позову визначеного ст. 145 ГПК України.

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 10.11.2020.

Відповідно до ч. 8 ст. 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено (до Центрального апеляційного господарського суду. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно з вимогами ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 цього Кодексу.

Суддя В.Л. Корсун