РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.11.2020Справа № 910/13083/20

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аттуаль»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо»

про стягнення 352 724,19 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аттуаль» (надалі - ТОВ «Аттуаль») звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо» (надалі - ТОВ «Гіппо») про стягнення 352 724,19 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати товару поставленого на підставі договору поставки №110719-01/1г від 11.07.2019, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 348 863,82 грн., а також заявляє про стягнення з відповідача пені у розмірі 3 088,30 грн. та 3% річних у розмірі 772,07 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2020 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу надано строк для подання відповіді на відзив.

Зазначена ухвала вручена відповідачу 17.09.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №357, проте відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, свої заперечення стосовно суті спору до суду не подав.

28.10.2020 до Господарського суду міста Києва від представника ТОВ «Аттуаль» надійшло клопотання про долучення доказів, що підтверджують витрати на професійну правничу допомогу.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Положеннями ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

11.07.2019 між ТОВ «Аттуаль» (постачальник) та ТОВ «Гіппо» (покупець) було укладено договір поставки №110719-01/1г (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується передавати у власність покупця у відповідності до замовлень покупця, а покупець зобов`язується приймати його та проводити оплату за товар на умовах даного договору.

Згідно з п. 5.4 Договору оплата за поставлений товар сум у розмірах, понад ліміт встановлений п. 5.5 даного договору здійснюється покупцем протягом поточного тижня, через 7 (сім) календарних днів після реалізації покупцем товару своїм клієнтам протягом звітного тижня шляхом безготівкового перерахунку на банківський рахунок постачальника.

Пунктом 5.5 Договору передбачено, що покупець має право притримати оплату за товар на час існування заборгованості постачальника перед покупцем за даним договором та іншими договорами, укладеними між сторонами. Покупець також має право затримати розрахунки з постачальником у випадку ненадання/надання неналежно оформленої супровідної документації, передбаченої п. 4.4 цього договору - до моменту надання в повному обсязі належно оформлених документів.

На виконання умов Договору позивач поставив а відповідач прийняв товар на підставі Договору на загальну суму 897 951,40 грн., що підтверджується видатковими накладними №2073 від 06.09.2019, №2149 від 16.09.2019, №2513 від 23.10.2019, №2659 від 07.11.2019, №2829 від 19.11.2019, №2908 від 27.01.2019, №3068 від 17.12.2019, №207 від 27.01.2020, №252 від 31.01.2020, №286 від 03.02.2020, №316 від 05.02.2020, №317 від 05.02.2020, №338 від 07.02.2020, №467 від 20.02.2020, №607 від 04.03.2020, №681 від 12.03.2020 та №1546 від 04.06.2020, які підписані уповноваженими представниками та скріплений печатками підприємств.

В свою чергу, відповідачем частково сплачено позивачу за отриманий товар у загальному розмірі 330 000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача.

Спір у справі виник у зв`язку з неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання із оплати переданого на підставі Договору товару, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 348 863,82 грн.

Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (видаткові накладні) підтверджується факт поставки позивачем відповідачу товару згідно Договору за період на загальну суму 897 951,40 грн.

Відповідачем оплачено отриманий на підставі Договору товар на загальну суму 330 000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами Договору визначено, що покупець зобов`язаний оплачувати поставлений товар протягом поточного тижня, через 7 (сім) календарних днів після реалізації покупцем товару своїм клієнтам протягом звітного тижня.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до інформаційного листа № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» сказано, що при підписанні покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України.

Зі змісту ч. 1 та ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України вбачається, що покупець зобов`язаний оплатити повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідачем щодо наявності заборгованості та реалізації поставленого позивачем на підставі Договору товару не заперечується, доказів повернення нереалізованого товару постачальнику не надано.

Таким чином, суд вважає доведеним факт продажу товару позивачем відповідачу, а також факт реалізації товару відповідачем, з огляду на що відповідно до умов Договору, а саме п. 5.4, відповідач має оплачувати товар через 7 (сім) календарних днів після реалізації покупцем товару своїм клієнтам.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 348 863,82 грн. за переданий на підставі Договору товар. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 348 863,82 грн. є правомірною та обґрунтованою.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 3 088,30 грн. та 3% річних у розмірі 772,07 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 31.07.2020 по 26.08.2020.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов`язку по поставці товару не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 8.2.1 Договору за порушення термінів розрахунків, передбачених п. 5.4 даного договору, покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день протермінування.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд вважає за можливе стягнути з відповідача пеню у розмірі 3 088,30 грн. та 3% річних у розмірі 772,07 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 31.07.2020 по 26.08.2020.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з ТОВ «Гіппо» на користь ТОВ «Аттуаль» заборгованості у розмірі 348 863,82 грн., пені у розмірі 3 088,30 грн. та 3% річних у розмірі 772,07 грн.

Згідно із попереднім розрахунком судових витрат, окрім витрат по сплаті судового збору у розмірі 5 290,86 грн., позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 12 500,00 грн.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «Аттуаль» надано угоду про надання юридичних послуг №260820 від 26.08.2020, яка укладена з Адвокатським об`єднанням «Лоялті», акт приймання-передавання наданих послуг від 22.10.2020, звіт щодо обсягу та вартості витраченого ефективного часу від 22.10.2020, платіжне доручення №29 від 22.10.2020.

Судом встановлено, що 26.08.2020 між ТОВ «Аттуаль» (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Лоялті» (об`єднання) було укладено угоду про надання юридичних послуг №260820, відповідно до якого клієнт дійсним дає розпорядження і доручає об`єднанню, а об`єднання, відповідно, зобов`язується надавати клієнту юридичні послуги відповідно до завдання клієнта, оплата за які буде здійснюватися на умовах, викладених в даному договорі.

Пунктом 1.2 вказаної угоди передбачено, що послуги включають вжиття заходів та підготовку документів щодо досудового врегулювання спору, вивчення та підготовку документів, необхідних для звернення до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо» (код ЄДРПОУ - 32650231) заборгованості за договором поставки, а також представництво інтересів клієнта в рамках спору по цій справі.

Згідно з п. 5.1 угоди про надання юридичних послуг №260820 від 26.08.2020 винагорода, яка підлягає сплаті клієнтом за послуги, що надаються за цим договором («винагорода»), у загальному розмірі становить суму 12 500,00 грн.

На підтвердження виконання робіт, обумовлених угодою про надання юридичних послуг №260820 від 26.08.2020, ТОВ «Аттуаль» та Адвокатським об`єднанням «Лоялті» було складено акт приймання-передавання наданих послуг від 22.10.2020, який підписаний сторонами без зауважень та заперечень.

Згідно звіту щодо обсягу та вартості витраченого ефективного часу від 22.10.2020 об`єднання надало наступні послуги: зустріч с клієнтом, консультація стосовно заборгованості, що виникла у ТОВ «Гіппо» за договором поставки; написання претензії щодо погашення заборгованості та направлення її на адресу ТОВ «Гіппо»; вивчення документів, необхідних для складання позовної заяви про стягнення з ТОВ «Гіппо» заборгованості за договором поставки; підготовка проекту позовної заяви про стягнення з ТОВ «Гіппо» заборгованості за договором поставки; обговорення з клієнтом проекту позовної заяви про стягнення з ТОВ «Гіппо» заборгованості за договором поставки, та порядку дій; формування, оформлення та направлення пакету документів (позовної заяви про стягнення з ТОВ «Гіппо» заборгованості за договором поставки про стягнення з ТОВ «Гіппо» заборгованості за договором поставки з додатками) до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до платіжного доручення №29 від 22.10.2020 ТОВ «Аттуаль» сплатило Об`єднанню 12 500,00 грн. за надані на підставі угоди про надання юридичних послуг №260820 від 26.08.2020 адвокатські послуги.

На підтвердження послуг адвоката Іващенко А.П. до позову додано ордер серії ОД №513040 від 26.08.2020 та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ОД №003553 від 18.12.2018.

Отже, позивачем подано до матеріалів справи достатньо доказів на підтвердження факту надання Адвокатським об`єднанням «Лоялті» професійної правничої допомоги ТОВ «Аттуаль» в межах даної справи на суму 12 500,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 231, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аттуаль» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо» (01042, м. Київ, провулок Новопечерський, будинок 19/3, корпус 2, КАБІНЕТ 33; ідентифікаційний код 32650231) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аттуаль» (65033, Одеська обл., м. Одеса, вул. Василя Стуса, будинок 2/1; ідентифікаційний код 39589415) заборгованість у розмірі 348 863 (триста сорок вісім тисяч вісімсот шістдесят три) грн. 82 коп., пеню у розмірі 3 088 (три тисячі вісімдесят вісім) грн. 30 коп., 3% річних у розмірі 772 (сімсот сімдесят два) грн. 07 коп., судовий збір у розмірі 5 290 (п`ять тисяч двісті дев`яносто) грн. 86 коп. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 12 500 (дванадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий