РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.11.2020Справа № 910/3398/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., за участю секретаря судового засідання Голуба О.М., розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесвіт»

про стягнення 45 418, 48 грн.

За участю представників сторін, згідно протоколу судового засідання від 09.11.2020.

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесвіт» про стягнення 62 408, 32 грн за договором сервітуту № 2730/2016/10СС від 19.10.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором сервітуту № 2730/2016/10СС від 19.10.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

27.03.2020 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2020 вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 06.07.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2020 в задоволені клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2020 відкладено підготовче засідання на 27.07.2020.

07.07.2020 від позивача через канцелярію суду надійшло лист в якому позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на користь позивача борг у розмірі 50 871, 10 грн.

24.07.2020 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву позивача про зменшення позовних вимог, в якому відповідач заперечив проти задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позивачем не було надіслано за спірний період Актів наданих послух, які є підставою для оплати за договором сервітуту.

27.07.2020 від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив на заяву про зменшення суми позовних вимог, в якій позивач зазначає, що взявши до уваги зауваження відповідача щодо приведення суми нарахувань за період з травня 2018 у відповідність до суми визначеної Додатковою угодою № 9 до договору сервітуту, посилаючись на п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на користь позивача 45 418, 48 грн.

В судовому засіданні 27.07.2020 суд заслухавши пояснення представників сторін відклав розгляд справи на 21.09.2020.

10.09.2020 від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

21.02.2020 від позивача через канцелярію суду надійшло заперечення на клопотання відповідача про приєднання доказів до матеріалів справи. До клопотання, позивачем додано Акт звірки взаєморозрахунків, який підписаний сторонами і в якому відповідачем зазначено суму заборгованості перед позивачем у заявленому розмірі, а саме у сумі 45 418, 48 грн.

Господарський суд міста Києва, заслухавши пояснення представників сторін, ухвалою суду від 21.09.2020 продовжив строк підготовчого провадження у справі та відклав судове засідання на 12.10.2020.

12.10.2020 від відповідача через канцелярію суду надійшла відповідь на заперечення позивача.

Господарський суд міста Києва, заслухавши пояснення представників сторін, ухвалою суду від 12.10.2020 закрив підготовче провадження по справі та призначив справу до розгляду по суті на 09.11.2020.

13.10.2020 від відповідача через канцелярію суду надійшла відповідь на заперечення позивача.

Представник позивача в судове засідання 09.11.2020 не з`явився про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Представник відповідача в судовому засіданні 09.11.2020 заперечив проти доводів викладених в позовній заяві та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відповідності до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Відповідно до ст. 114 ГПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

При цьому Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 06.12.2018 у справі № 5011-46/18261-2012.

З урахуванням карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) строк розгляду даної справи Господарським судом міста Києва продовжено з урахуванням розумності тривалості розгляду справи по суті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 09.11.2020 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

19.10.2016 між позивачем (підприємство) та відповідачем (сервітуарій) укладено Договір сервітуту № 2730/2016/10/сс. Предметом вказаного договору є надання права на розміщення та обслуговування телекомунікаційної мережі та/або технічних елементів телекомунікаційної мережі з метою надання телекомунікаційних послуг мешканцям житлових будинків, що знаходяться на балансі Підприємства згідно з Додатками № 1 та № 2 до Договору, а сервітуарій здійснює оплату за надане підприємством право на умовах, що зазначені в договорі.

На момент укладання Договору у сервітуарія було обліковано 2726 точок (пункт 6.1. Договору).

Пунктом 6.2. Договору визначено розмір оплати за надане Право на підставі формули, прийнятої рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 157 від 21.04.2011 р. (зі змінами), яка становила 36 464 грн 26 коп. на момент укладення Договору.

Між позивачем та відповідачем до договору було укладено додаткові угоди, а саме:

- № 2 від 01.11.16 за якою станом на 01.11.2016 обліковується нова кількість точок - 2559 та сума оплати за надане право - 33 849, 21 грн, що сплачується сервітуарієм до 20 числа поточного місяця;

- № 3 від 01.11.17 за якою станом на 01.11.2017 обліковується нова кількість точок - 343 та сума оплати за надане право - 5104, 13 грн, що сплачується сервітуарієм до 20 числа поточного місяця;

- № 4 від 01.12.17 за якою станом на 01.12.2017 обліковується нова кількість точок - 328 та сума оплати за надане право - 4837,62 грн, що сплачується сервітуарієм до 20 числа поточного місяця;

- № 5 від 02.01.18 за якою станом на 02.01.2018 обліковується нова кількість точок - 314 та сума оплати за надане право - 4715 грн 54 коп., що сплачується сервітуарієм до 20 числа поточного місяця;

- № 6 від 01.02.18 за якою станом на 01.02.2018 обліковується нова кількість точок - 294 та сума оплати за надане право - 4393, 18 грн, що сплачується сервітуарієм до 20 числа поточного місяця;

- № 7 від 01.03.18 за якою станом на 01.03.2018 обліковується нова кількість точок - 281 та сума оплати за надане право - 4172,87 грн, що сплачується сервітуарієм до 20 числа поточного місяця;

- № 8 від 01.04.18 за якою станом на 01.04.2018 обліковується нова кількість точок - 272 та сума оплати за надане право - 3991,82 грн, що сплачується сервітуарієм до 20 числа поточного місяця;

- № 9 від 02.05.18 за якою станом на 01.05.2018 обліковується нова кількість точок - 266 та сума оплати за надане право - 3845,74 грн, що сплачується сервітуарієм до 20 числа поточного місяця.

Отже, згідно змін внесених до Договору вказаними Додатковими угодами, сума вартості користування сервітутом за один календарний місяць постійно змінювалася та станом на 01.02.2020 складає 3845,74 грн та повинна сплачуватися сервітуарієм до 20 числа поточного місяця.

Відповідно до п. 6.3. Договору визначено, що плата перераховується на поточний рахунок підприємства.

Згідно п. 6.8. Договору сервітуту підприємство зобов`язується надати сервітуарію Акт наданих послух (з урахуванням зміни зони дії договору, якщо такі відбулися) протягом 10 календарних днів по завершенню кожного календарного місяця. Акт наданих послуг є підставою для оплати права, сервітуарій має право не здійснювати перерахування грошових коштів за кожний наступний місяць до моменту надання підприємством за попередній місяць Акту наданих послуг.

Згідно із п. 7.1., 7.2. Договору даний договір вважається укладеним і набирає чинності з 01.09.2016 і діє до 31.12.2016. Сторони, керуючись пунктом 3 статті 631 ЦК України домовилися, що умови даного договору застосовуються до відносин між ними, які виникли між ними до її укладення, а саме з 01 вересня 2016 року. У разі відсутності письмового повідомлення однієї із сторін про припинення дії Договору протягом одного календарного місяця після закінчення строку його дії, даний Договір продовжується на один календарний рік, кількість таких продовжень не обмежена.

Докази припинення дії Договору в матеріалах справи відсутні, а відтак його умови є чинними станом на момент розгляду даної справи судом.

За твердженням позивача, відповідач не в повному обсязі виконує умови договору щодо оплати за надане право, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 45 418, 48 грн, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідач заперечує проти доводів позивача та просить відмовити в задоволені позовних вимог, зокрема з тих підстав, що за умовами договору позивач не склав і не надав відповідачу Акти наданих послуг з урахуванням зміни зони дії договору, які відбулися з 01.05.2018 згідно Додаткової угоди № 9 від 02.05.2018, за період з жовтня 2018 по вересень 2019 включно.

Сервітутний договір - це договір про встановлення речового права на чуже майно, тобто таким договором передається у користування не річ, а встановлюється право - речове право користування такою річчю.

Відповідно до статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (ч. 1 ст. 402 ЦК України).

Встановлення сервітуту на підставі договору означає, що сторони висловлюють свою згоду на встановлення права користування чужим майном шляхом погодження умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

За змістом ст. 638 ЦК України, ст. 180 ГК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості (ч. 4 ст. 180 ГК України).

З наведених норм чинного законодавства, а також з умов договору вбачається, що за своєю правовою природою правочин, що був укладений між сторонами, має зміст сервітуту, який полягає у наданні сервітуарію (відповідачу) права користування будинками на яких розміщене обладнання.

Представник відповідача у судових засіданнях та у своїх письмових поясненнях не заперечує, що відповідач не використовує право визначене договором сервітуту від 19.10.2016 № 2730/2016/10/СС.

Відповідно до ч. 3 ст. 403 ЦК України особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки порушення з боку відповідача господарського зобов`язання в частині повної та своєчасної сплати вартості послуг за користування правом визначеним договором сервітуту підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростовано, як і не заперечується використання визначеного права за договором, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості у сумі 45 418, 48 грн є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача, що за умовами договору за період з жовтня 2018 по вересень 2019 включно строк оплати не настав, у зв`язку з тим, що позивач не надав відповідачу Акти наданих послух, які є підставою для оплати послуг, оскільки порядок надання вказаних Актів умовами договору не визначений, а у відзиві на заяву позивача про зменшення позовних вимог, відповідач зазначив про отримання у поточному році від позивача належним чином складені Акти наданих послуг з урахуванням зміни зони дії Договору які відбулися з 01.05.2018 згідно Додаткової угоди № 9 від 02.05.2018.

Отже, використання відповідачем права визначеного умовами договору сервітуту підлягає оплаті в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТЕЛЕСВІТ» (02094, місто Київ, вул. Магнітогорська, будинок 1, 3 поверх, ідентифікаційний код 33103969) на користь КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «НАШЕ МІСТО» ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (69095, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вул. Українська, будинок 29 А, ідентифікаційний код 40545596) заборгованість у сумі 45 418 (сорок п`ять тисяч чотириста вісімнадцять) грн 48 коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення 13.11.2020.

Суддя Алєєва І.В