СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2020 р. Справа №905/1965/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Шутенко І.А.,

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

апелянта - Комісар С.П, посвідчення №7573/10 від 14.03.2019 року, довіреність №08/04/20-01 від 08.04.2020 року;

боржника - Щербань Л.А., свідоцтво серія ЧН№000414 від 20.07.2018 року, довіреність №19060401 від 03.01.2020 року;

ліквідатор - не з`явився;

АТ «Укртрансгаз» - не з`явився;

ТОВ «Техремпоставка» - не з`явився;

ПрАТ «Науково-виробнича компанія «Гірничі машини» - не з`явився;

арбітражний керуючий Дралін А.В. - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу кредитора - Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», м.Київ, (вх.№2244Д/1-40) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 12.08.2020 року винесену за результатами попереднього засідання у справі №905/1965/19,

за заявою Приватного акціонерного товариства «Науково-виробнича компанія «Гірничі машини», м.Київ,

до Акціонерного товариства «К.Енерго», м.Курахове, Мар`їнський район, Донецька область,

про банкрутство,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2020 року до Господарського суду Донецької області надійшла заява Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про визнання грошових вимог до боржника, в якій останній просив суд визнати конкурсні вимоги до боржника в розмірі 464820862,03 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 12.08.2020 року винесену за результатами попереднього засідання у справі №905/1965/19 (повний текст складено та підписано 14.08.2020 року, суддя Зекунов Е.В.) визнано вимоги, що підлягають внесенню до реєстру вимог кредиторів Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» частково, а саме: на суму 2169362,83 грн. - четверта черга, 3842,00 грн. - перша черга.

Кредитор - Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» з вказаною ухвалою суду першої інстанції у відповідній частині не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 12.08.2020 року у відповідній частині та прийняти нове судове рішення, яким кредиторські вимоги КП «Київтеплоенерго» у справі №905/1965/19 на загальну суму 462590942,29 грн. задовольнити.

Обґрунтування апеляційної скарги фактично дублює текст заяви про визнання кредиторських вимог, наданої до суду першої інстанції.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 року відкрито апеляційне провадження за скаргою кредитора; встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду відзиви, а також встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду заяви, клопотання та документи в обґрунтування своєї позиції по справі; призначено справу до розгляду в судове засідання.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.09.2020 року, у зв`язку з відпусткою судді Ільїна О.В. та судді Россолова В.В. сформовано новий склад колегії суддів для розгляду справи, а саме: головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Шутенко І.А.

24.09.2020 року від боржника надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№9091), в якому зазначає, що згоден з ухвалою господарського суду першої інстанції, вважає її обґрунтованою та законною, прийнятою при об`єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегією суддів встановлено, що 24.09.2020 року Господарським судом Харківської області прийнято постанову, якою припинено процедуру розпорядження майном боржника та повноваження розпорядника майна Драліна А.В.; визнано банкрутом АТ «К.Енерго» і відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; призначено ліквідатором боржника - арбітражного керуючого Паркулаба В.Г. на якого покладено обов`язки та повноваження по проведенню ліквідаційної процедури, встановлені Кодексом України з процедур банкрутства.

Ухвалою суду від 05.10.2020 року з метою дотримання принципів судочинства в господарському процесі, а також забезпечення повного та всебічного розгляду справи по суті, з огляду на приписи ст. 202, ст. 216 та ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, задоволено клопотання ліквідатора Паркулаба В.Г. та відкладено розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на 02.11.2020 року.

05.10.2020 року апелянтом надано письмові пояснення (вх.№9433) щодо забезпечення єдності правозастосування та врахування правових висновків Верховного Суду, (вх.№9434) щодо взаємовиключності висновків оскарженої ухвали та неправильної оцінки правової природи грошових вимог та (вх.№9435) щодо помилковості висновку суду про пріоритетність одного пункту договору цесії над іншими його пунктами.

29.10.2020 року від арбітражного керуючого Паркулаба В.Г. надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№10388), в якому просить на ухвалу Господарського суду Донецької області від 12.08.2020 року винесену за результатами попереднього засідання у справі №905/1965/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - без задоволення. Доводи ліквідатора є ідентичними доводам боржника, викладеним у відзиві.

02.11.2020 року від ліквідатора боржника Паркулаба В.Г. надійшло клопотання (вх.№10462), в якому просить розглянути апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» без його участі.

До початку судового засідання 02.11.2020 року апелянт надав до суду клопотання (вх.№10465), в якому зазначає, що для забезпечення повноти, всебічності та об`єктивності вирішення справи є необхідним дослідження, перевірка та підрахунок значної кількості інформації стосовно документального підтвердження відступлених прав вимоги за спірними договорами цесії, що потребує спеціальних знань у сфері економіки та бухгалтерського обліку. Наведене обґрунтовує потребу у призначенні у цій справі судової-економічної експертизи, на вирішення якої поставити наступні питання:

- Чи підтверджується документально передача від АТ «К.Енерго» до КП «Київтеплоенерго» документів які засвідчують право вимоги, що передаються за договорами цесії від 11.10.2018 року №601-18, №602-18 та №603-18, та інформації, яка є важливою для їх здійснення, а саме: оригіналів або засвідчених належним чином копій договорів та/або іншої первинної документації яка підтверджує стан розрахунків споживачів із АТ «К.Енерго»; електронні інформаційні реєстри та бази; розрахунки позовних вимог, що заявлені до стягнення із споживачів у судових спорах, рішення за результатами розгляду яких на дату укладення договорів цесії №601-18, №602-18 та №603-18 не прийняті; актів звіряння розрахунків; згод споживачів на заміну сторони у зобов`язанні, по договорам за якими необхідність такої згоди передбачено;

- В якому розмірі документально підтверджується здійснений КК «Центр комунального сервісу» за звітом від 17.12.2019 року №02/10970 розмір коригування (зменшення) суми права вимоги, яке було відступлено від АТ «К.Енерго» до КП «Київтеплоенерго» за договором від 11.10.2018 року №602-18 внаслідок необґрунтовано нарахованої споживачам заборгованості;

- В якому розмірі підтверджується документально заявлена КП «Київтеплоенерго» вимога до АТ «К.Енерго» з компенсації суми коштів, що не відповідають розміру відступленого і непідтвердженого права вимоги.

У судовому засіданні 02.11.2020 року представник апелянта підтримав заявлене ним клопотання, а також підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги і наполягав на її задоволенні.

Представник боржника проти позиції апелянта заперечував з підстав викладених у відзиві та заперечував проти призначення експертизи.

Розглянувши клопотання апелянта про призначення у справі судової-економічної експертизи, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з аналізу статті 12 Господарського процесуального кодексу України, до форм господарського судочинства законодавець відніс наказне провадження та позовне провадження (загальне або спрощене). Разом з тим, законодавцем передбачено, що справи про банкрутство господарські суди розглядають у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Отже, переважному застосуванню у справах про банкрутство підлягають процесуальні норми, які визначені законодавством про банкрутство, як такі, що є спеціальними.

Системний аналіз положень статей 98-99 Господарського процесуального кодексу України та ч.1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства дозволяє зробити висновок про те, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, попереднього слідства чи суду. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема, через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Аналіз положень ст.ст. 73, 99 Господарського процесуального кодексу України дозволяє зробити висновок про те, що висновок експерта складається за результатами проведення судової експертизи та є одним із видів доказів у справі; експертиза призначається судом за його власною ініціативою або за клопотанням учасника справи у випадку, коли суд вважає, що має дійсну потребу у спеціальних знаннях для встановлення певних фактичних даних, що входять до предмета доказування.

Частиною першою ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Отже, законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником.

При призначенні судово-економічної експертизи спірних грошових вимог кредитора у справі про банкрутство, як одного із способів збирання доказів, судам належить враховувати особливості провадження з розгляду вимог кредиторів у справах про банкрутство, якими визначається предмет доказування, особа, на яку покладається обов`язок доказування, обсяг доказування у справі про банкрутство при розгляді конкретного спору та наявність дійсної потреби у збиранні доказів шляхом проведення певної судової експертизи з огляду на спеціальні приписи законодавства щодо розгляду у справі про банкрутство спірних вимог кредиторів.

Системний аналіз положень ст.ст. 73, 99 Господарського процесуального кодексу України та ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства дозволяє дійти висновку про те, що при розгляді спірних грошових вимог кредитора суд не вправі призначати експертизу, предметом якої є дослідження документів на обґрунтування чи спростування грошових вимог кредитора, оскільки такі повноваження щодо дослідження повноти та належності документальних доказів, наданих конкурсним кредитором на обґрунтування своїх кредиторських вимог, законодавцем покладено на суд, який розглядає спірні вимоги кредитора у конкурсній процедурі. Суд не вправі перекладати свої повноваження щодо дослідження документальних доказів обґрунтованості спірних вимог на іншу особу (судового експерта).

Колегія суддів вважає, що призначення у справі про банкрутство судово-економічної експертизи спірних вимог кредитора, предметом якої є дослідження документального підтвердження розміру заборгованості спірних вимог кредитора згідно доказів, наданих суду у справу про банкрутство конкурсним кредитором, не вимагає застосування спеціальних економічних знань, оскільки предметом дослідження є повнота документального підтвердження грошових вимог. У цьому випадку виникають наслідки делегування судом власних повноважень з дослідження належності та повноти документальних доказів іншій особі (судовому експерту), що підтверджує вихід суду за межі наданої йому компетенції в межах провадження у справі про банкрутство та заборонено в силу приписів частин першої, другої статті 124 Конституції України.

З огляду на вищевикладене, враховуючи приписи ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства та ст.ст. 73, 99 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволені клопотання апелянта щодо призначення судової експертизи у справі про банкрутство, на розгляд якої не потрібні спеціальні економічні знання, а ставляться питання документального аналізу наявності доказів щодо обґрунтування розміру грошових вимог кредитора.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників апелянта та боржника, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 08.11.2019 року прийнято до розгляду заяву Приватного акціонерного товариства «Науково-виробнича компанія «Гірничі машини» до боржника Акціонерного товариства «К.Енерго» () про відкриття провадження у справі про банкрутство; призначено дату проведення підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 18.11.2019 року відкрито провадження у справі про банкрутство Акціонерного товариства «К.Енерго»; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном Акціонерного товариства «К.Енерго» строком на сто сімдесят календарних днів до 06.05.2020 року; призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Драліна Андрія Володимировича; встановлено дату попереднього засідання суду.

21.11.2019 року за номером 64202 на офіційному веб-сайті Вищого Господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднено оголошення (повідомлення) про відкриття провадження у справі про банкрутство Акціонерного товариства «К.Енерго» ().

Відповідно до ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Копії відповідних заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майна.

Так, 08.01.2020 року до Господарського суду Донецької області надійшла заява Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про визнання конкурсних грошових вимог до боржника у розмірі 464820862,03 грн.

Частина 5 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства встановлює, що розпорядник майна не пізніше ніж на 10 день з дня закінчення встановленого частиною першою цієї статті строку з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обґрунтуванням підстав визнання чи відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд, а також подає до суду письмовий звіт про надіслані всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами разом з копіями повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення у поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредиторам.

Згідно наданого розпорядником майна повідомлення реєстру вимог кредиторів, розпорядник майна визнає кредиторські вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» у розмірі 2169362,83 грн.

Оскаржуваною ухвалою суд визнав Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» кредитором у справі з грошовими вимогами на загальну суму 2169362,83 грн.

Ухвала Господарського суду Донецької області від 12.08.2020 року в частині визнання вищевказаних вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» не оскаржується. Також не оскаржується ухвала суду в частині відхилення кредиторських вимог у розмірі 196057,00 грн. (збитків, понесених ним на підставі фінансових санкцій).

Заява Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про визнання конкурсних грошових вимог до боржника обґрунтована, зокрема тим, що на виконання затвердженої ухвалою Господарського суду м.Києва від 10.10.2018 року у справі №910/7807/18 мирової угоди, укладеної напередодні опалювального сезону на умовах спільних поступок між ПАТ «НАК «Нафтогаз України», КП «Київтеплоенерго» та ПАТ «Київенерго» (перейменовано у АТ «К.Енерго»), з метою забезпечення безперебійного та безперервного надання послуг з постачання теплової енергії, між КП «Київтеплоенерго» та АТ «К.Енерго» укладено договори про відступлення прав вимоги (цесії) від 11.10.2018 року №601-18, №602-18 та №603-18.

В рахунок переведеної, на виконання умов мирової угоди у справі №910/7807/18, на КП «Київтеплоенерго» заборгованості боржника перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за спожитий природний газ наведеним у мировій угоді договорам, за умовами договорів цесії №601-18, №602-18, №603-18 АТ «К.Енерго» відступило на користь КП «Київтеплоенерго» право вимоги до споживачів, які мають заборгованість за спожиту до 01.05.2018 року теплову енергію, послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а також право вимоги до споживачів у частині їх зобов`язань з оплати неустойки (пеня та/або штраф), 3% річних і інфляційних нарахувань, судових та інших витрат, пов`язаних з отриманням боргу та примусовим стягненням, перелік яких визначено в додатках до договорів.

Оплата за набуті по договорами цесії №601-18, №602-18, №603-18 права проведена шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою боржника від 24.10.2018 року №42АУ/20/2242 та актом про зарахування від 24.10.2018 року. Кредитор вважає, що в повному обсязі провів розрахунки з боржником за набуті права вимоги по договорам цесії №601-18, №602-18 та №603-18.

Пунктом 4.3. договорів цесії №601-18, №602-18 та №603-18, передбачено, що АТ «К.Енерго» відповідає перед кредитором за недійсність переданої йому вимоги.

Пунктами 4.5 та 4.6 договорів цесії встановлено відповідальність АТ «К.Енерго» перед КП «Київтеплоенерго» за відступлення недійсних вимог зі сплати суми, що не відповідає фактичним розрахункам споживача або у стягненні якої (яких) відмовлено судом. При цьому КП «Київтеплоенерго» зобов`язане надіслати АТ «К.Енерго» вимогу про сплату сум, що не відповідають фактичним розрахункам споживача або у стягненні якої (яких) відмовлено судом, а АТ «К.Енерго» зобов`язане сплатити такі суми протягом десяти робочих днів з дня надіслання КП «Київтеплоенерго» вимоги.

Також п. 4.7. договорів цесії визначено, що у випадку невиконання АТ «К.Енерго» п. 3.1.1. договору щодо передачі документів на підтвердження відступленого права вимоги і надання документів, що не підтверджують (або підтверджують частково) право вимоги (не відповідають переліку передбаченому п. 3.1.1. договору), АТ «К.Енерго» зобов`язано на вимогу нового кредитора (КП «Київтеплоенерго») сплатити суму коштів, що не відповідає розміру відступленого права вимоги і непідтвердженого права вимоги.

В процесі вжиття заходів до боржників, право вимоги до яких відступлено за договорами цесії, у період з 11 жовтня 2018 року по 18 листопада 2019 року кредитором направлено боржнику відповідні вимоги про сплату коштів з підстав відсутності підтвердження наявності прав вимоги за договором цесії.

Станом на день відкриття справи про банкрутство грошові зобов`язання боржника перед кредитором за договорами цесії №601-18, №602-18 та №603-18 становлять 462590942,29 грн., які складаються із таких вимог:

1. За 17 вимогами про сплату на рахунки КП «Київтеплоенерго» компенсації відступленого права вимоги заборгованості споживачів у розмірі 56941,43 грн., яка була оплачена споживачами-боржниками на рахунки АТ «К.Енерго» (реєстр вимог (претензій), пред`явлених до боржника за період з 11.10.2018 року по 17.11.2019 року щодо компенсації відступлених за договорами цесії №601-18, №602-18 та №603-18 вимог, у зв`язку із сплатою споживачем відступленої заборгованості на рахунки АТ «К.Енерго».

Сума боргу підлягає оплаті боржником кредитору відповідно до п. 3.1.3 договорів цесії, яким передбачено, що у разі отримання АТ «К.Енерго» грошових сум від споживачів, право вимоги до яких відступлене за цими договорами, АТ «К.Енерго» вживає заходи з повернення цих сум споживачам протягом 5 днів з моменту їх отримання або перераховує кошти на рахунки КП «Київтеплоенерго».

Однак, кошти від боржника на рахунки кредитора в погашення вимог у розмірі 56941,43 грн. на виконання заявлених 17 вимог не надходили, відповідей на вимоги кредитор не отримував.

2. За 10 вимогами про сплату на рахунки КП «Київтеплоенерго» компенсації недійсного відступленого права вимоги боргу у розмірі 4188514,04 грн. з підстав припинення первісного зобов`язання у зв`язку у припиненням юридичної особи або смертю боржника (реєстр вимог (претензій), пред`явлених до АТ «К.Енерго» за період з 11.10.2018 року по 17.11.2019 року щодо оплати відступлених за договорами цесії №601-18, №602-18 та №603-18 недійсних вимог, з підстав припинення первісного зобов`язання у зв`язку з припиненням юридичних осіб або смертю фізично особи).

Сума боргу підлягає оплаті боржником кредитору відповідно до ст. 519 Цивільного кодексу України та п.4.3. договорів цесії, оскільки первісне зобов`язання вважається припиненим в силу вимог ст.607-609 Цивільного кодексу України.

Однак всупереч умовам договору та норм чинного законодавства, кошти від боржника на рахунки кредитора в погашення вимог у розмірі 4188514,04 грн. на виконання заявлених 10 вимог не надходили, відповідей на вимоги кредитор не отримував.

3. За 130 вимогами про сплату на рахунки КП «Київтеплоенерго» компенсації недійсного відступленого права вимоги боргу у розмірі 7177503,24 грн. на підставі прийнятого судом рішення про відмову у задоволенні позову/заміні сторони на стадії виконавчого провадження/видачі судового наказу/скасування судового наказу (реєстр вимог (претензій пред`явлених до АТ «К.Енерго» за період з 11.10.2018 року по 17.11.2019 року щодо оплати відступлених за договорами цесії №601-18, №602-18 та №603-18 недійсних вимог, у зв`язку з прийняттям судового рішення, за яким стягнення відступленого боргу неможливе).

Сума боргу підлягає оплаті боржником кредитору відповідно до п. 4.5 договорів цесії, за якою AT «К.Енерго» зобов`язане сплатити КП «Київтеплоенерго» суму коштів у стягненні якої відмовлено судом.

Однак, кошти від боржника на рахунки кредитора в погашення вимог у розмірі 7177503,24 грн. на виконання заявлених 130 вимоги не надходили. Відповідей на вимоги кредитор не отримував.

4. За 3 вимогами про сплату на рахунки КП «Київтеплоенерго» на підставі п. 4.7. договорів цесії №601-18, №602-18 та №603-18 компенсації відступленого права вимоги боргу у розмірі 356465122,09 грн. у зв`язку з наявністю у договорах умов про необхідність згоди сторони на заміну прав та обов`язків по договору і відсутністю такої згоди боржників на відступлення права вимоги, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 512 та ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України та умов договорів на постачання теплової енергії, укладених між AT «К.Енерго» та споживачами, заборгованість яких відступлена за договором цесії №601-18 (реєстр вимог (претензій), пред`явлених до AT «К.Енерго» за період з 11.10.2018 року по 17.11.2019 року, щодо оплати відступлених за договорами цесії №601-18, №602-18 та №603-18 недійсних вимог, у зв`язку з відсутністю згоди боржника на відступлення права вимог).

Зокрема, умовами договорів на постачання теплової енергії, укладеними між AT «К.Енерго» та споживачами, заборгованість яких відступлена за договором цесії №601-18, передбачено, що жодна із сторін не має права передавати свої права та обов`язки третій стороні без письмової згоди іншої сторони.

AT «К.Енерго» під час передачі первинної документації згідно актів приймання-передавання первинної документації складених на виконання пункту 3.1.1 договорів цесії, письмові згоди споживачів теплової енергії не надавались, що свідчить про відсутність у боржника права на відчуження (передачу) прав вимоги та свідчить про те, що договір цесії №601-18 в частині відступлення права вимоги суми дебіторської заборгованості у розмірі 356465122,09 грн. укладено з порушенням вимог чинного законодавства, а саме ст. 203 Цивільного кодексу України.

Станом на день відкриття провадження у справі про банкрутство АТ «К.Енерго» кошти від боржника на рахунки кредитора в погашення вимог у розмірі 356465122,09 грн. на виконання зазначених заявлених 3 вимог не надходили, відповіді на вимоги кредитор не отримував.

5. За 2 вимогами про сплату на рахунки КП «Київтеплоенерго» компенсації відступленого права вимоги боргу у розмірі 38934436,40 грн., що виник у опалювальний період 2014-2015 роки, у зв`язку з не затвердженням тарифів на теплову енергію та відсутністю первинних документів на підтвердження постачання теплової енергії та послуг, наданих АТ «К.Енерго» споживачам до 01.09.2015 року, оскільки згідно актів приймання-передавання первинної документації, складених на виконання пункту 3.1.1 договорів цесії, відомості обліку споживання теплової енергії, наряди на підключення/відключення будинків до джерела тепла, акти обстеження систем теплопостачання передавались за період лише починаючи з 01.09.2015 року (реєстр вимог(претензій) пред`явлених до АТ «К.Енерго» за період з 11.10.2018 року по 17.11.2019 року щодо оплати відступлених за договорами цесії №601-18, №602-18 та №603-18 вимог, у зв`язку з відсутністю первинних документів за період виникнення відступленого боргу).

Кошти від боржника на рахунки кредитора в погашення вимог у розмірі 38934436,40 грн. на виконання заявлених 2 вимог не надходили, відповідей на вимоги кредитор не отримував.

6. За 13 вимогами про сплату на рахунки КП «Київтеплоенерго» компенсації відступленого права вимоги боргу у розмірі 55436215,53 грн. у зв`язку із зверненнями споживачів та надання ними документів, що підтверджують факти невідповідності фактичного стану розрахунків споживачів з АТ «К.Енерго» та здійснення коригування нарахувань по відступленій заборгованості споживачів, згідно з п.4.6 договорів цесії №601-18 та №602-18 (реєстр вимог (претензій), пред`явлених до АТ «К.Енерго» за період з 11.10.2018 року по 17.11.2019 року щодо компенсації відступлених за договором цесії №601-18, №602-18 та №603-18 вимог, що у зв`язку з встановленим фактом невідповідності фактичного стану розрахунків споживачів з АТ «К.Енерго» та здійснення у зв`язку з цим коригування нарахувань споживачам).

Розмір суми коригувань підтверджується листом КК «Центр комунального сервісу» від 17.12.2019 року №02/10969 і звітом останнього від 17.12.2019 року №02/10970. Об`єктивність здійсненого КК «Центр комунального сервісу» коригування підтверджується обставинами існування довірчих відносин між ним і боржником за договором доручення від 25.05.2018 року №123-КЕ, а також довірчих відносин із кредитором за договорами про надання послуг від 10.05.2018 року №56 та від 15.03.2019 року №995/ЕЗ-19, за якими КК «Центр комунального сервісу» здійснював для боржника і продовжує здійснювати для кредитора облік заборгованості, прийом документів від споживачів та коригування заборгованості.

Кошти від боржника на рахунки кредитора в рахунок погашення вимог у розмірі 55436215,53 грн. на виконання заявлених 13 вимог не надходили, відповіді на вимоги кредитор не отримував.

7. За 11 вимогами про сплату на рахунки КП «Київтеплоенерго» компенсації відступленого права вимоги боргу у розмірі 303852,14 грн. у зв`язку із зверненнями споживачів та надання ними документів, що підтверджують факти продажу або повернення орендодавцям приміщень, до яких постачалась теплова енергія або надавались послуги, що призвело до невідповідності фактичного стану розрахунків споживачів з АТ «К.Енерго», оскільки споживачі послуги не споживали (реєстр вимог (претензій), пред`явлених до АТ «К.Енерго» за період з 11.10.2018 року по 17.11.2019 року щодо оплати відступлених за договорами цесії №601-18, №602-18 та №603-18 вимог, у зв`язку із встановленням факту продажу власником або повернення орендарем орендодавцям приміщень, до яких постачалась теплова енергія або надавались послуги додається).

Кошти від боржника на рахунки кредитора в погашення вимог у розмірі 303852,14 грн. на виконання заявлених 11 вимог не надходили, відповіді на вимоги кредитор не отримував.

8. За 1 вимогою про сплату на рахунки КП «Київтеплоенерго» компенсації відступленого права вимоги боргу у розмірі 28357,42 грн. у зв`язку з угодою від 01.04.2016 року №330000-04/16 про зміну зобов`язання та прощення 3% річних та інфляційної складової боргу і укладеною між АТ «К.Енерго» та споживачем (реєстр вимог (претензій), пред`явлених до АТ «К.Енерго» за період з 11.10.2018 року по 17.11.2019 року щодо оплати відступлених за договорами цесії №601-18, №602-18 та №603-18 вимог, у зв`язку з угодою від 01.04.2016 року №330000-04/16 про зміну зобов`язання та прощення 3% річних та інфляційної складової боргу, укладеною між АТ «К.Енерго» та споживачем).

Кошти від боржника на рахунки кредитора в погашення вимог у розмірі 28357,42 грн. на виконання заявленої вимоги не надходили, відповіді на вимогу кредитор не отримував.

Таким чином, грошові зобов`язання АТ «К.Енерго» перед КП «Київтеплоенерго» за пред`явленими вимогами (претензіями) за договорами цесії №601-18, №602-18 та №603-18 на день відкриття провадження у справі про банкрутство АТ «К.Енерго» складають 462590942,29 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що грошові вимоги кредитора до боржника щодо оплати компенсації вимог відступлених за договорами про відступлення прав вимоги (цесії) від 11.10.2018 року №601-18, №602-18 та №603-18 (надалі - договори цесії) мають характер штрафних санкцій. Тобто, грошові вимоги кредитора, які є штрафними санкціями, заявлені кредитором не як основне зобов`язання боржника перед кредитором, а як міра відповідальності боржника перед кредитором за невиконання та/або неналежне виконання зобов`язання за Договорами цесії.

Відповідно до частини 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Оскільки штраф та пеня за природою виникнення є штрафними санкціями, що розраховуються у відсотковому відношенні до суми неналежно виконаного або не виконаного зобов`язання, то штрафні санкції, передбачені розділом 4 договорів цесії є неустойкою у розумінні Господарського кодексу України, тобто грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За всіма вимогами кредитора до боржника, які увійшли до предмету грошових вимог кредитора за заявою про визнання кредиторських вимог (187 вимог), кредитор не ставить питання щодо визнання відповідних зобов`язань недійсними та застосування реституції - повернення боржнику відступленого права та отримання за нього коштів, мова йде саме про застосування певних умов договорів цесії, а саме п. 4.3. - 4.7. умов щодо відповідальності боржника перед кредитором.

За умовами договорів цесії відповідальність боржника перед кредитором наступає при встановленні факту порушення боржником основного зобов`язання за договорами цесії, які підтверджені чітко визначеними доказами. При цьому, у будь-якому випадку договорами цесії визначено обов`язкове звернення кредитора до боржника із відповідною вимогою, оскільки саме з моментом отримання боржником відповідної вимоги наступає строк для виконання грошового зобов`язання - міри відповідальності за відповідним пунктом договорів цесії.

Отже, необхідною умовою настання строку виконання міри відповідальності боржника перед кредитором є сам факт отримання боржником відповідної вимоги кредитора.

Так пункти 4.5 та 4.6. договорів цесії передбачають, що кредитор зобов`язаний надіслати на адресу боржника вимогу про сплату суми та копії відповідних документів.

Міра відповідальності за порушення стороною зобов`язання може бути застосована виключно на умовах, передбачених договором.

Договорами цесії передбачено виключний перелік порушень зобов`язання боржником за який передбачено відповідальність.

Так, відповідно до п. 4.7. договорів цесії у випадку невиконання кредитором п.3.1.1. договору щодо передачі документів на підтвердження відступленого права вимоги і надання документів, що не підтверджують (або підтверджують частково) право вимоги (не відповідають переліку, передбаченому п.3.1.1. цього договору), кредитор зобов`язаний на вимогу нового кредитора сплатити суму коштів, що не відповідає розміру відступленого і не підтвердженого права вимоги.

В той же час, пунктом 3.1.1. договорів цесії встановлено, що сторони договору підтверджують, що на дату підписання додатку №1 до цього договору за актами прийому-передачі кредитор передав новому кредитору оригінали або засвідчені належним чином копії документів, які підтверджують право вимоги, що відступається, а також інші документи та інформацію (але в будь-якому випадку без виключень та обмежень договори та/або будь-яка первинна документація, яка підтверджує стан розрахунків споживача із кредитором, електронні інформаційні реєстри, бази, розрахунки позовних вимог, що заявлені до стягнення із споживачів у судових спорах, рішення за результатами розгляду яких на дату укладення цього договору не прийняті, акти звіряння розрахунків).

Пункти 4.7. та п.3.1.1. договорів цесії є взаємовиключними, оскільки п. 3.1.1. договорів цесії передбачено, що сторони підтверджують передання кредитором новому кредитору всіх необхідних документів, тобто відповідальність кредитора за п. 4.7. договір цесії не може бути застосована.

Отже, заявлені кредитором вимоги з посиланням на п. 4.7. договорів цесії є необґрунтованими, оскільки підписані сторонами без зауважень та заперечень договори цесії свідчать, що боржник виконав свій обов`язок із передачі первісних документів у повному обсязі.

Відповідальність боржника перед кредитором за п. 4.5. договорів цесії наступає виключно при настанні декількох подій, а саме:

- набрання судовим рішенням законної сили, яким кредитору буде відмовлено у стягненні зі споживача (споживачів) сум основного боргу, право вимоги яких відступається за цим договором з підстав невідповідності поданих на їх існування документів фактичному стану розрахунків споживача перед боржником;

- підтвердження факту надіслання кредитором на адресу боржника копії відповідного судового рішення та вимогу про сплату суми (основного боргу та/або додаткового грошового зобов`язання), у стягненні якої відмовлено на підставі відповідного судового рішення.

Відповідальність боржника перед кредитором за п. 4.6. договорів цесії наступає виключно при настанні декількох подій, а саме:

- підтвердження факту отримання кредитором заяви споживача щодо коригування розрахунків;

- проведення кредитором коригування у відповідності до чинного законодавства розміру основного боргу;

- встановлення кредитором невідповідності фактичного стану розрахунків споживача із боржником;

- підтвердження факту надіслання новим кредитором на адресу кредитора вимоги про сплату такої суми основного боргу та/або додаткових грошових зобов`язань та відповідних документів, що підтверджують відсутність у споживача заборгованості (повністю або частково).

Щодо 17 вимог про сплату на рахунки КП «Київтеплоенерго» компенсації відступленого права вимоги заборгованості споживачів у розмірі 56941,43 грн., яка була оплачена споживачами на рахунки АТ «К.Енерго».

Належним доказом відправлення кредитором на адресу боржника відповідних вимог є опис вкладення в поштове відправлення та фіскальний чек, який підтверджує надання цієї послуги поштового зв`язку.

Проте, на підтвердження направлення на адресу боржника відповідних вимог, кредитором надано виключно фіскальні чеки та роздруківки з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» щодо відповідних відправок.

Таким чином, кредитором не доведено належними доказами, що відповідні 17 вимог направлялись та отримувались боржником, а відтак у боржника не настав строк для виконання грошового зобов`язання - міри відповідальності за відповідним пунктом договорів цесії.

Крім того, до заяви про визнання кредиторських вимог кредитор не надав документів, які підтверджують проведення оплати та коригування обліку відповідних заборгованостей. Із наданих кредитором разом із заявою документів неможливо встановити, що кредитором належними та допустимими доказами доведено факти проведення оплати споживачами та їх врахування в обліку кредитором.

Щодо 10 вимог про сплату на рахунки КП «Київтеплоенерго» компенсації недійсного відступленого права вимоги боргу у розмірі 4188514,04 грн. з підстав припинення первісного зобов`язання у зв`язку з припиненням юридичної особи або смертю боржника.

Так, договорами цесії не передбачено відповідальності боржника перед кредитором за передання права вимоги до юридичної особи, яка припинилась або фізичної особи, яка померла. Тобто, встановлення такого факту не є самостійною умовою застосування до боржника будь-якої відповідальності.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 608 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За договорами цесії передавалась заборгованість споживачів за поставлену теплову енергію, тобто це зобов`язання не є таким, що нерозривно пов`язане із особою споживача, отже, таке зобов`язання не припинилось.

Щодо 130 вимог про сплату на рахунки КП «Київтеплоенерго» компенсації недійсного відступленого права вимоги боргу у розмірі 7177503,24 грн. на підставі прийнятого судом рішення про відмову у задоволенні позову/заміні сторони на стадії виконавчого провадження/видачі судового наказу/скасування судового наказу.

Відповідно до п. 4.5. договорів цесії у разі якщо судовим рішенням, яке набрало законної сили, кредитору буде відмовлено у стягненні зі споживача (споживачів) сум основного боргу, право вимоги яких відступається за цим договором з підстав невідповідності поданих на їх існування документів фактичному стану розрахунків споживача перед боржником, останній зобов`язується сплатити кредитору суму, у стягненні якої (яких) відмовлено судом.

Кредитор зобов`язаний надіслати на адресу боржника копію відповідного судового рішення та вимогу про сплату суми (основного боргу та/або додаткового грошового зобов`язання), у стягненні якої відмовлено на підставі відповідного судового рішення.

Боржник зобов`язаний сплатити таку суму (основного боргу та/або додаткового грошового зобов`язання) протягом десяти робочих днів з дня надіслання кредитором на адресу боржника копії відповідного судового рішення та вимоги про сплату суми основного боргу та/або додаткових грошових зобов`язань.

З урахуванням умов, викладених у п. 4.5. договорів цесії вбачається, що відповідальність боржника перед кредитором наступає виключно у тому випадку, коли судовим рішенням буде встановлено невідповідність розрахунків споживача перед боржником, вимоги за якими передані кредитору, із фактичним станом розрахунків.

Отже, для застосування міри відповідальності за п. 4.5. договорів цесії обов`язковою умовою є наявність судового рішення, яке набрало законної сили і яким кредитору відмовлено саме у стягненні основного боргу, право вимоги якого відступлене за договорами цесії.

Однак, вказані 130 вимог заявлені з підстав: скасування судового наказу, відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження в частині стягнення судового збору, а також рішення суду предметом яких є стягнення неустойки, інфляційних нарахувань та 3% річних.

Матеріали справи не містять судових рішень, які набрали законної сили і якими кредитору відмовлено у стягненні зі споживача (споживачів) сум основного боргу, право вимоги яких відступається за цими договорами з підстав невідповідності поданих на їх існування документів фактичному стану розрахунків споживача перед боржником.

Тобто, надані кредитором судові рішення, якими він обґрунтовує свої вимоги виходять за межі відповідальності боржника, передбаченої п. 4.5. договорів цесії і кредитор не може за власним бажанням змінювати межі такої відповідальності.

Більше того, ухвали про скасування судових наказів не можуть бути підтвердженням наявності судового рішення, яким відмовлено у стягненні основного боргу, оскільки при скасуванні судового наказу заявник не позбавлений можливості звернутись до суду із відповідним позовом в порядку позовного провадження. Тобто, кредитор не позбавлений права по таким справам звернутись у суд в порядку позовного провадження про стягнення відповідних сум основного боргу.

Рішення суду які стосуються стягнення судового збору, неустойки, інфляційних нарахувань та 3% річних виходять за межі відповідальності передбаченої п. 4.5. договору, оскільки відповідні суми не є сумами основного боргу.

За таких обставин, 130 вищезазначених вимог кредитора заявлені поза межами відповідальності, передбаченої договорами цесії.

Щодо 3 вимог про сплату на рахунки КП «Київтеплоенерго» на підставі п. 4.7. договорів цесії компенсації відступленого права вимоги боргу у розмірі 356465122,09 грн. у зв`язку з наявністю у договорах умов про необхідність згоди сторони на передання прав та обов`язків за відповідним договором.

Кредитор посилається на невиконання боржником п. 3.1.1. договорів цесії та, як наслідок, застосування до відповідних взаємовідносин п. 4.7. договорів цесії.

Як вже було зазначено, пункти 3.1.1. та 4.7. договорів цесії є взаємовиключними та не можуть бути правовим обґрунтуванням вимог в цій частині.

Міра відповідальності боржника перед кредитором визначена договорами цесії. При цьому наявність у договорах, вимог за якими передались відповідно до договорів цесії, умов про необхідність згоди сторони на передання прав та обов`язків за відповідним договором саме по собі не є умовою застосування до боржника відповідальності за договорами цесії.

Вимоги кредитора базуються на тому факті, що відповідні договори зі споживачами, борги за якими було передано за договорами цесії, мають застереження щодо передачі прав та обов`язків за відповідними договорами тільки за згодою сторін такого договору, а відтак кредитор начебто позбавлений можливості вимагати повернення відповідних боргів зі споживачів.

До своєї заяви кредитором надано перелік грошових вимог по вимозі №30/вих/1-6477 від 23.04.2019 року, де у рядку 46 та 48 зазначено споживача - Товариство з додатковою відповідальністю «Щекавиця-Центр», тобто кредитором визначено споживача, вимоги до якого він заявив до відшкодування.

При цьому, ухвалою Господарського суду м.Києва від 05.09.2019 року у справі №910/15302/15 заяву кредитора щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні у справі №910/15302/15 - задоволено, замінено стягувача: боржника на кредитора у справі №910/15302/15 за позовом боржника до ТДВ «Щекавиця-Центр».

Ухвалою Господарського суду м.Києва від 24.09.2019 року у справі №910/15305/15 заяву кредитора щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні у справі №910/15305/15 - задоволено, замінено стягувача: боржника на кредитора у справі №910/15305/15 за позовом боржника до ТДВ «Щекавиця-Центр».

Тобто, за заявою кредитора, було замінено стягувача у спорі зі споживачем ТДВ «Щекавиця-Центр» і вимоги щодо цього ж споживача заявлені кредитором до компенсації боржником.

У рядку 137 переліку грошових вимог по вимозі №30/вих/1-6477 від 23.04.2019 року зазначено споживача - Товариство з обмеженою відповідальністю «БІДІВІ», тобто кредитором визначено споживача, вимоги до якого він заявив до відшкодування.

При цьому, ухвалою Господарського суду м.Києва від 24.09.2019 року у справі №910/16288/14 заяву кредитора щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні у справі №910/16288/14 задоволено, замінено стягувача: боржника на кредитора у справі №910/16288/14 за позовом боржника до ТОВ «БІДІВІ».

Тобто, за заявою кредитора, було замінено стягувача у спорі зі споживачем ТОВ «БІДІВІ» і вимоги щодо цього ж споживача заявлені кредитором до компенсації боржником.

Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Цивільним кодексом не встановлено імперативної норми щодо обов`язкової наявності згоди боржника на зміну кредитора, тобто, в розумінні Цивільного кодексу України, договори цесії в частині передачі прав вимоги за договорами, в яких передбачено обов`язкову згоду боржника на зміну кредитора, є оспорюваним. При цьому оспорюваний правочин є дійсним доки його недійсність не буде встановлена судом.

За змістом статті 294 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Матеріали справи не містять доказів того, що кредитор звертався до суду із відповідним позовом про визнання договорів цесії недійсними.

Тобто в силу приписів Цивільного кодексу України вказані договори цесії є правомірними та дійсними, при цьому окремої міри відповідальності боржника за наявність відповідних застережень за договорами, в яких передбачено обов`язкову згоду боржника на зміну кредитора, не встановлено.

Окрім цього, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що кредитором на адресу боржника разом із відповідними вимогами направлялись копії договорів, як підтвердження заявлених вимог, тобто у боржника, в розумінні п. 4.5., 4.6. договорів цесії не настав строк для сплати штрафних санкцій.

Щодо 2 вимог про сплату на рахунки КП «Київтеплоенерго» компенсації відступленого права вимоги боргу у розмірі 38934436,40 грн., що виникли у опалювальний період 2014-2015 років, у зв`язку з не затвердженням тарифів на теплову енергію та відсутністю первинних документів на підтвердження постачання теплової енергії та послуг.

Зазначені вимоги кредитор обґрунтовує приписами пунктів 4.3. та п. 4.7. договорів цесії.

Як вже було зазначено, пункти 3.1.1. та 4.7. договорів цесії є взаємовиключними та не можуть бути правовим обґрунтуванням вимог в цій частині.

Крім того, матеріали справи не містять доказів направлення кредитором на адресу боржника документів, підтверджуючих стан розрахунків між споживачами та кредитором. До вимог додано лише «таблицю-перелік» споживачів, вимоги за якими повертаються боржнику.

Також вимога кредитора направлена на адресу боржника, вмотивована саме пропуском строку позовної давності, а не відсутністю документів, як це передбачено умовами Договору. Проте, пропуск строку позовної давності не припиняє зобов`язання.

Суд вважає, що на момент укладення договорів цесії кредитор знав або мав знати про розмір вимог, що йому відступаються, період їх виникнення та перелік первинних документів, якими такі вимоги підтверджуються. Тобто, кредитор свідомо прийняв відповідні вимоги, в тому числі ті, за якими минув строк позовної давності.

Наявність документів у кредитора щодо переданих вимог підтверджується актами приймання-передачі первинної документації, підписаних між кредитором та боржником.

Відтак вимоги кредитора в цій частині є необґрунтованими та заявлені до боржника за межами міри відповідальності, встановленої розділом 4 договорів цесії.

Щодо 13 вимог про сплату на рахунки КП «Київтеплоенерго» компенсації відступленого права вимоги боргу у розмірі 55436215,53 грн. у зв`язку із зверненнями споживачів та наданням ними документів, що підтверджують факти невідповідності фактичного стану розрахунків споживачів з АТ «К.Енерго» та здійсненням коригування нарахувань по відступленій заборгованості споживачів.

Вказані вимоги кредитора заявлені як відповідальність за п.4.6. договорів цесії.

Так, відповідно до п. 4.6. договорів цесії у разі, якщо кредитором, шляхом проведення коригування у відповідності до чинного законодавства розміру основного боргу за заявою споживача (право вимоги до якого відступлене за цим договором) буде встановлений факт невідповідності фактичного стану розрахунків споживача із боржником і сума основного боргу споживача буде меншою ніж право вимоги якої відступлене за цим договором та/або буде відсутня повністю, боржник зобов`язаний сплатити кредитору суму, що не відповідає фактичним розрахункам споживача із боржником. За домовленістю сторін, боржник має право сплатити (компенсувати) кредитору таку суму як у грошовій формі так і в будь-який інший спосіб.

Кредитор зобов`язаний надіслати на адресу боржника відповідні документи, що підтверджують відсутність у споживача заборгованості (повністю або частково) зі сплати основного боргу та/або додаткових грошових зобов`язань.

Боржник зобов`язаний сплатити суму такого основного боргу та/або Додаткового грошового зобов`язання на рахунок кредитора протягом десяти робочих днів з дня надіслання кредитором на адресу боржника вимоги про сплату такої суми основного боргу та/або додаткових грошових зобов`язань та відповідних документів, що підтверджують відсутність у споживача заборгованості (повністю або частково) зі сплати основного боргу та/або додаткових грошових зобов`язань.

Згідно пояснень боржника разом із відповідними вимогами кредитором направлено на його адресу виключно перелік відповідних споживачів та лише заяви деяких із них.

Матеріали справи також не містять доказів, які свідчать, що на виконання приписів пункту договору, кредитор надіслав адресу боржника разом із відповідними вимогами документів, що підтверджують відсутність у споживача заборгованості (повністю або частково) зі сплати основного боргу.

До заяви про визнання кредиторських вимог кредитором надано лист КК «Центр комунального сервісу» від 17.12.2019 року №02/10969 і звіт КК «Центр комунального сервісу» від 17.12.2019 року №02/10970 як доказ правомірності заявлених вимог.

Проте, відповідний лист та звіт сторонньої організації не можуть вважатися належними та допустимими доказами у цій справі, на підтвердження відсутності у споживача заборгованості, оскільки такий звіт складено поза межами договорів цесії, а також без надання будь-яких підтверджуючих документів, зокрема, заяв споживачів, законного обґрунтування здійснення перерахунку та, як наслідок, не надано документів, які б підтверджували відсутність боргу споживачів.

Отже, по 13 вказаним вимогам кредитор не дотримався приписів п 4.6. договорів цесії і не підтвердив належними доказами обставин, які зумовлюють настання відповідальності боржника.

Щодо 11 вимог про сплату на рахунки КП «Київтеплоенерго» компенсації відступленого права вимоги боргу у розмірі 303852,14 грн. у зв`язку із зверненням споживачів та 1 вимоги про сплату на рахунки КП «Київтеплоенерго» компенсації відступленого права вимоги боргу у розмірі 28357,42 грн. у зв`язку із угодою від 01.04.2016 року.

Вимоги мотивовані тим, що боржник не надав кредитору всіх документів, які підтверджують право вимоги, а також нараховано відповідні борги, які передавались за договорами цесії, іншим орендодавцям/власникам приміщень.

В той же час, наявні в матеріалах справи договори цесії містять пункт 3.1.1., який означає, що після беззаперечного підписання вказаних договорів, кредитор засвідчує факт отримання ним всіх без виключення документів, які підтверджують грошові зобов`язання, в тому числі за вищезазначеними вимогами.

Крім того, матеріали справи не містять доказів направлення відповідної вимоги боржнику за вимогою про сплату 28357,42 грн. за угодою від 01.04.2016 року.

Отже, кредитором не доведено належними доказами, що відповідна вимога взагалі направлялась та отримувались боржником, а відтак у боржника не настав строк для виконання грошового зобов`язання - міри відповідальності за відповідним пунктом договорів цесії.

Що стосується вимог у розмірі 303852,14 грн. у зв`язку із зверненнями споживачів про повернення об`єктів оренди та надання підтверджуючих документів, то кредитором до відповідних вимог не надані підтвердження споживачів про повідомлення боржника про зміну користувачів орендованих приміщень.

Більше того, зміна користувача приміщення в якому надавались послуги з центрального опалення та постачання гарячої води не означає, що такі послуги не надавались.

Згідно доводів боржника, у розпорядженні кредитора є документи, якими підтверджено надання відповідних послуг, а також документи, які підтверджують дійсного користувача відповідних приміщень.

Отже, кредитор не позбавлений можливості звернутись до дійсних користувачів відповідних приміщень із вимогами про погашення відповідних боргів.

Крім того, суд звертає увагу, що на підставі договору №66/08-2018 від 31.08.2018 року, укладеного між кредитором, боржником та аудиторською компанією Приватне підприємство «Ем Джі Ай Юкрейн», останнім проведено перевірку облікових регістрів боржника в частині дебіторської заборгованості всіх категорій споживачів станом на 01.08.2018 року та підтвердження її залишків станом на 01.08.2018 року.

За результатами проведеної перевірки встановлено, що станом на 01.08.2018 року підтвердженою є дебіторська заборгованість всіх категорій споживачів боржника на загальну суму ,85 грн.

За договорами цесії боржником відступлено кредитору дебіторської заборгованості на загальну суму ,87 грн., тобто всю суму підтверджено висновком незалежної аудиторської компанії на підставі первинних документів.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо не визнання кредиторських вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» у розмірі 462590942,29 грн. у зв`язку із не підтвердженням їх належними, допустимими та достатніми доказами і довільного тлумачення умов договорів цесії щодо правових підстав виникнення/нарахування заборгованості у вказаному розмірі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що наразі апелянтом, всупереч приписів ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України не доведено та необґрунтовано наявність правових підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у відповідній частині.

Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм права. Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги є ідентичними до заяви про визнання кредиторських вимог і не містять посилань, які саме норми права було порушено судом першої інстанції при її прийнятті і зводяться до необхідності надання протилежної оцінки обставинам справи і наявним між сторонами правовідносинам.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства, фактичним обставинам справи, ухвала відповідає вимогам статті 236 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» та залишення ухвали Господарського суду Донецької області від 12.08.2020 року у справі №905/1965/19 в оскаржуваній частині без змін.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 77, 86, 240, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Донецької області від 12.08.2020 року у справі №905/1965/19 залишити без змін в частині кредиторських вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 12 листопада 2020 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя І.А. Шутенко