ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"03" листопада 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1594/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.

секретар судового засідання Овчар А.С.

розглянувши справу за позовом: Заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №2 (вул. Головківська, 1, м. Одеса, 65091) в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (вул. Велика Арнаутська, 15, м. Одеса, 65048)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Гуляєва Павла Костянтиновича ( АДРЕСА_1 )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: концерну "Військторгсервіс" (вул. Молодогвардійська, 28-А, м. Київ, 03151)

про розірвання договору оренди та зобов`язання вчинити певні

за участю представників учасників справи:

прокурор: Тунік В.М.;

від позивача: Стапінський В.О.;

від відповідача: Гуляєв П.К.;

від третьої особи: Редько А.С.

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Одеської місцевої прокуратури №2 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях до Фізичної особи-підприємця Гуляєва Павла Костянтиновича, в якій просить суд:

1) стягнути з відповідача до Державного бюджету України кошти в сумі 23770,09 грн, з яких: 21337,72 грн заборгованості по орендній платі та 2432,37 грн пені;

2) розірвати договір оренди нерухомого майна від 16.03.2016, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та фізичною особою-підприємцем Гуляєвим Павлом Костянтиновичем;

3) зобов`язати фізичну особу-підприємця Гуляєва Павла Костянтиновича повернути концерну "Військторгсервіс"/ філія "Одеське управління військової торгівлі" концерну "Військторгсервіс" частину нежитлового приміщення №4 та нежитлові приміщення №5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 (складу запчастин, літ "К") інв. №166, реєстровий № 33689922.32.ААААЕЕ576/, загальною площею 185,30 кв.м., вартістю 868326,00 грн, за адресою: м. Одеса, 4-й Житомирський провулок, 21А.

Позиції учасників справи

В обґрунтування підстав позову прокурор посилається на порушення відповідачем істотних умов спірного договору в частині повної та своєчасної сплати орендних платежів, чим порушуються інтереси держави.

30.06.2020 від Одеської місцевої прокуратури №2 до суду за вх. № 16727/20 надійшла заява (а.с.46-47, т.1), згідно з якою прокурор просив суд залучити до участі у цій справі як третю особу, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмету спору, концерн "Військторгсервіс".

16.07.2020 від заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №2 до суду за вх. №18652/20 надійшло клопотання (а.с.72-73, т.1), згідно з яким прокурор просив суд закрити провадження у цій справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначив, що відповідач повністю сплатив заборгованість за договором оренди, а позивач не наполягає на позовних вимогах про розірвання договору та витребування майна, які є похідними від вимоги про стягнення заборгованості, а тому предмет спору у цій справі відсутній.

21.08.2020 до суду надійшли письмові пояснення від третьої особи (а.с.103-106, т.1), в яких остання вищевказане клопотання прокурора повністю підтримала, зазначивши, що вимоги прокурора про розірвання договору та повернення майна є похідними від вимоги про стягнення заборгованості, а отже оскільки відповідач заборгованість перед бюджетом повністю сплатив, предмет спору у цій справі відсутній.

Разом з цим, 06.10.2020 у судове засідання з`явився прокурор, який вищевказане клопотання про закриття провадження у справі підтримав лише частково та наголосив, що наразі предмет спору між сторонами відсутній виключно в частині вимог про стягнення коштів, а вимоги про розірвання договору та повернення майна заступник керівника Одеської місцевої прокуратури №2 підтримує та вважає, що вони мають бути розглянуті по суті. Крім цього, позиція щодо необхідності розгляду справи по суті в частині вимог про розірвання договору та повернення майна була викладена представником позивача у судовому засіданні 01.10.2020.

12.10.2020 у судовому засіданні відповідачем було подано суду письмові пояснення по справі з додатковими доказами (а.с.151-164, т.1), в яких відповідач просив суд відмовити прокурору у задоволенні позовних вимог. В своїх поясненнях відповідач повідомив суду, що починаючи з 2011 року він перебуває у договірних відносинах з державними органами та концерном «Військторгсервіс» з приводу використання державного майна в своїй господарській діяльності. Як пояснив відповідач, протягом всього часу користування державним майном договірні зобов`язання ним завжди виконувались належним чином, жодних претензій відповідачу не заявлялось та навпаки відповідач за власні кошти протягом багатьох років підтримує орендоване ним державне майно в належному технічному стані, здійснює його поліпшення. Відповідач зазначив, що наявність заборгованості з оплати орендних платежів обумовлена введенням на території України карантину на загальнодержавному рівні, що призвело до тимчасового зупинення здійснення відповідачем господарської діяльності та неможливості отримувати від Фонду рахунки для здійснення оплати. Відповідач вказав, що направлена позивачем на його адресу претензія ним не була отримана, а про наявність заборгованості він дізнався після подання прокурором позову до суду, після чого відповідач повністю сплатив заборгованість з оренди, пеню та здійснив оплату за користування державним майном наперед за наступні місяці. Також відповідач вважає, що прокурором не дотримано порядок звернення до суду в інтересах держави в особі Фонду, визначений ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», та з огляду на викладені Великою Палатою Верховного Суду висновки у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

12.10.2020 у судовому засіданні третьою особою було подано суду письмові пояснення (а.с.165-187, т.1), в яких остання повідомила суду, що протягом всього часу використання відповідачем державного майна останнім взяті на себе договірні зобов`язання виконувались належним чином, відповідач власними силами здійснював поліпшення майна, при цьому жодних вимог щодо відшкодування витрачених ним на ремонт коштів до концерну не заявляв. Концерн зазначив, що про здійснення відповідачем поліпшень державного майна також свідчить обставина збільшення його вартості, яка станом на 30.11.2015 складала 606694,00 грн, а станом на 31.05.2019 - 868326,00 грн. Також третя особа зазначила, що у випадку розірвання спірного договору, інші укладені між концерном та відповідачем договори також будуть розірвані, оскільки є взаємопов`язаними, що вкрай негативно вплине на фінансове становище концерну, який докладає максимальні зусилля для недопущення ліквідації підприємства.

03.11.2020 від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях до канцелярії суду за вх. № 29360/20 надійшла заява (а.с.204-205, т.1), в якій позивач просить суд залишити позов прокурора у цій справі без розгляду, враховуючи погашення відповідачем в повному обсязі заборгованості, виникнення якої стало підставою для звернення прокурора до суду з позовом, що розглядається судом в межах цієї справи.

03.11.2020 у судовому засіданні відповідачем було надано суду письмові пояснення (а.с.211, т.1), в яких останній повідомив суду, що заборгованість за договором оренди погашена у вересні 2020, а саме сплачено 27352,87 грн заборгованості за договором, 3039,50 грн нарахованої пені станом на 12.06.2020 та 986,63 грн сплачено в рахунок орендної плати за наступний місяць.

Під час розгляду справи по суті у судовому засіданні 03.11.2020 прокурор підтримав заявлені до відповідача вимоги про розірвання договору оренди державного майна та зобов`язання повернути майно балансоутримувачу, наполягав на їх задоволенні.

Представник позивача позов прокурора в частині розірвання договору та витребування майна не підтримав, зазначив про недоцільність проведення на цей час процедури укладення договору оренди спірного майна з іншим орендарем, при цьому позивач повідомив суду, що несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язання не призвело до понесення збитків державою.

Відповідач щодо позовних вимог прокурора повністю заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні та врахувати підстави виникнення заборгованості, а саме призупинення здійснення відповідачем господарської діяльності у зв`язку з введенням на території України карантину, при цьому відповідач наголосив, що ним добросовісно виконується зобов`язання щодо сплати податків та зборів.

Третя особа також не підтримала позовні вимоги прокурора, зазначивши, що договірні відносини з відповідачем для концерну є економічно вигідними, а процедура укладення договору з новим орендарем буде тривати досить довго, що призведе до тривалого ненадходження на користь балансоутримувача коштів, при цьому, як зазначив представник третьої особи, при укладенні мирової угоди у справі про банкрутство концерну, останній розраховував виконувати умови мирової угоди, в тому числі, за рахунок отримання коштів від укладених договорів з відповідачем.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.06.2020 позовну заяву Заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №2 було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1594/20; ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи; підготовче засідання у справі було призначено на "06" липня 2020 о 10:30.

06.07.2020 судом було протокольно ухвалено відкласти підготовче засідання у справі на "20" липня 2020 о 12год.30хв.

Ухвалою суду від 20.07.2020 судом було залучено концерн "Військторгсервіс" до участі у цій справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. Крім цього, 20.07.2020 судом було протокольно ухвалено оголосити перерву у підготовчому засіданні до "31" серпня 2020 о 09год.30хв.

"31" серпня 2020 судом було протокольно ухвалено відкласти підготовче засідання у цій справі на "14" вересня 2020 о 10год.00хв. 14.09.2020 у судовому засіданні судом було протокольно оголошено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на " 01" жовтня 2020 о 16год.00хв. 01.10.2020 судом було протокольно ухвалено відкласти підготовче засідання на 06.10.2020 о 10год.15хв.

Ухвалою суду від 06.10.2020 судом було закрито провадження у справі №916/1594/20 в частині позовної вимоги Заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях про стягнення з Фізичної особи-підприємця Гуляєва Павла Костянтиновича коштів в сумі 23770,09 грн.

Крім цього, 06.10.2020 судом було протокольно ухвалено продовжити строк підготовчого провадження у цій справі на 30 днів та відкласти підготовче засідання на « 12» жовтня 2020 о 09год.45хв.

12.10.2020 судом було протокольно ухвалено закрити підготовче провадження у цій справі та призначити справу до розгляду по суті, судове засідання для розгляду справи по суті було призначено на « 03» листопада 2020 об 11год.00хв.

У судовому засіданні 03.11.2020 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

16.03.2016 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (далі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Гуляєвим Павлом Костянтиновичем (далі - орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності (далі договір, а.с.16-19, 212, т.1), згідно з п.1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: частину нежитлового приміщення №4 та нежитлові приміщення №№ 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 будівлі (складу запчастин, літ. «К»), інв. № 166, реєстровий № 33689922.32.ААААЕЕ576, загальною площею 185,30 кв.м., за адресою: м. Одеса, вул. Амурська, 5 (далі - майно), яке обліковується на балансі концерну «Військторгсервіс» (філія «Одеське управління військової торгівлі» концерну «Військторгсервіс») (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, що була проведена ТОВ «Одеська регіональна експертна компанія», станом на 30.11.2015 та становить 606694,00 грн.

Відповідно до п.п.2.1., 2.3., 2.5. договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна. Передача майна в оренду здійснюється за вартістю, визначеною у звіті про незалежну оцінку. Орендоване нерухоме майно залишається на балансі балансоутримувача із зазначенням того, що цей об`єкт є орендованим.

Згідно з п.п. 3.1., 3.2., 3.3., 3.5. договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України (зі змінами) та становить без ПДВ за базовий місяць оренди (грудень 2015) - 2976,95 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством. Орендна плата визначається згідно вимог чинного законодавства. Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж. Одночасно копія платіжного доручення на перерахування орендної плати до державного бюджету 70% надсилається орендарем орендодавцеві.

Пунктом 3.6. договору передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації (згідно вимог чинного законодавства) і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.5. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. За ініціативою орендаря стягнення заборгованості з орендної плати та пені вирішується в судовому порядку.

Згідно з п.3.7. договору за ініціативою орендаря стягнення заборгованості з орендної плати та пені вирішується в судовому порядку.

Відповідно до п.3.11. договору у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою у повному обсязі, якщо така виникла, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Згідно з п.п.5.3., 5.9. договору орендар зобов`язується: своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату; щомісяця до 12 числа надавати орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати за попередній місяць (копію платіжного доручення з відміткою обслуговуючого банку про перерахування орендної плати до Державного бюджету України). На вимогу орендодавця проводити звіряння взаєморозрахунків по орендних платежах і оформляти відповідні акти звіряння.

У відповідності до п. 5.10. договору у разі припинення або розірвання договору орендар зобов`язується повернути балансоутримувачу об`єкт оренди у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати балансоутримувачу збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкту оренди з вини орендаря.

Відповідно до п.10.1. договору його укладено строком на 2 (два) роки 11 (одинадцять) місяців, який діє з моменту підписання його сторонами.

Згідно з п.п.10.2., 10.3. договору зміни умов цього договору або його розірвання допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх надходження до розгляду іншою стороною, укладаються у вигляді договору про внесення змін. За ініціативою однієї із сторін цей договір може бути розірвано за рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством, та у разі якщо орендар не погоджується підписувати новий розрахунок орендної плати та відповідні зміни до договору при зміні Методики розрахунку орендної плати.

За умовами п. 10.5. договору реорганізація орендодавця або перехід права власності на орендоване майно третім особам не є підставою для зміни або припинення чинності цього договору і він зберігає свою чинність для нового власника орендованого майна (його правонаступників).

Згідно з п.10.9. договору у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу.

Пунктом 10.10. договору передбачено, що майно вважається поверненим балансоутримувачем з моментом підписання орендарем та орендодавцем акта приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендодавця.

Як вбачається зі змісту вищевказаного договору, договір було погоджено балансоутримувачем орендованого майна - концерном «Військторгсервіс».

16.03.2016 між сторонами було погоджено розрахунок плати за оренду державного нерухомого майна, наданого в оренду Фізичній особі-підприємцю Гуляєву Павлу Костянтиновичу, яке обліковується на балансі концерну «Військторгсервіс» (філія «Одеське управління військової торгівлі» концерну «Військторгсервіс») (а.с.20, т.1). Згідно з погодженим сторонами розрахунком, розмір орендної плати за базовий місяць - грудень 2015 складає 2976,95 грн з ПДВ.

Згідно з актом приймання-передавання державного нерухомого майна, що обліковується на балансі концерну «Військторгсервіс» (філія «Одеське управління військової торгівлі» концерну «Військторгсервіс»), до договору оренди від 16.03.2016, укладеного з Фізичною особою-підприємцем Гуляєвим Павлом Костянтиновичем (а.с.21, т.1), орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: частину нежитлового приміщення №4 та нежитлові приміщення №№ 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 будівлі (складу запчастин, літ. «К»), інв. № 166, реєстровий № 33689922.32.ААААЕЕ576, загальною площею 185,30 кв.м., за адресою: м. Одеса, вул. Амурська, 5 (далі - майно), яке обліковується на балансі концерну «Військторгсервіс» (філія «Одеське управління військової торгівлі» концерну «Військторгсервіс») (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, що була проведена ТОВ «Одеська регіональна експертна компанія», станом на 30.11.2015 та становить 606694,00 грн. Зазначений акт погоджено балансоутримувачем майна - концерном «Військторгсервіс».

05.11.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (далі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Гуляєвим Павлом Костянтиновичем (далі - орендар) було укладено договір про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 16.03.2016 (а.с.22-23, т.1), згідно з яким було викладено в новій редакції, зокрема:

п.1.1. договору - орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: частину нежитлового приміщення №4 та нежитлові приміщення №№ 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 будівлі (складу запчастин, літ. «К»), інв. № 166, реєстровий № 33689922.32.ААААЕЕ576, загальною площею 185,30 кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, вул. 4-й Житомирський провулок, 21-А, що перебуває на балансі концерну «Військторгсервіс» (філія «Одеське управління військової торгівлі» концерну «Військторгсервіс») (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, що була проведена ПП «Радикал», станом на 31.05.2019 і становить 868326,00 грн.

п.3.1. - орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2011 №961), і становить без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку - вересень 2019: 4201,35 грн. Орендна плата за місяць оренди - жовтень 2019 визначається шляхом коригування орендної плати за місяць вересень на індекс інфляції жовтня 2019.

п.10.1.договору доповнено реченням такого змісту: продовжити термін дії цього договору до 16.01.2022 включно.

Вищевказаний договір про внесення змін погоджено балансоутримувачем майна - концерном «Військторгсервіс».

05.11.2019 між сторонами погоджено розрахунок плати за оренду державного нерухомого майна до договору оренди від 16.03.2016, укладеного із Фізичною особою-підприємцем Гуляєвим Павлом Костянтиновичем (а.с.24, т.1), згідно з яким розмір орендної плати за місяць - вересень 2019 складає 4201,35 грн.

Згідно з актом приймання-передавання державного нерухомого майна, що обліковується на балансі концерну «Військторгсервіс» (філія «Одеське управління військової торгівлі» концерну «Військторгсервіс») до договору оренди від 16.03.2016, укладеного з Фізичною особою-підприємцем Гуляєвим Павлом Костянтиновичем (а.с.25, т.1), орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: частину нежитлового приміщення №4 та нежитлові приміщення №№ 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 будівлі (складу запчастин, літ. «К»), інв. № 166, реєстровий № 33689922.32.ААААЕЕ576, загальною площею 185,30 кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, вул. 4-й Житомирський провулок, 21-А, що перебуває на балансі концерну «Військторгсервіс» (філія «Одеське управління військової торгівлі» концерну «Військторгсервіс») (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, що була проведена ПП «Радикал», станом на 31.05.2019 і становить 868326,00 грн. Зазначений акт погоджено балансоутримувачем майна - концерном «Військторгсервіс».

Як вбачається з наявного в матеріалах справи звіту про стан надходження коштів до бюджету в період з 12.11.2018 по 12.02.2020 за об`єкт оренди - частина нежитлового приміщення №4 та нежитлові приміщення №№ 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 будівлі (складу запчастин, літ. «К»), які орендуються Фізичною особою-підприємцем Гуляєвим Павлом Костянтиновичем (а.с.28, т.1), станом на 12.02.2020 за відповідачем рахувалась заборгованість з орендної плати в розмірі 15402,88 грн.

17.02.2020 позивач направив на адресу відповідача претензію від 17.02.2020 за вих. №18-06-00680 (а.с.27-29, т.1), в якій вимагав негайно сплатити до державного бюджету заборгованість з орендної плати станом на 12.02.2020 у розмірі 15402,88 грн та нараховану пеню в сумі 1758,38 грн. Крім цього, в претензії позивач попередив, що у разі невиконання вимог претензії позивач буде вимушений звернутись до Господарського суду Одеської області з позовними вимогами про розірвання договору оренди та стягнення збитків у вигляді заборгованості з орендної плати і пені, станом на день подання відповідного позову.

23.04.2020 в.о. керівника Одеської місцевої прокуратури №2 звернувся із запитом до позивача за №3377вих-20 (а.с.34, т.1), в якому просив повідомити, чи мають будь-які суб`єкти господарювання заборгованість перед Фондом за користування державним майном, яке розташоване на території Малиновського району в м. Одесі. Крім цього, у разі позитивної відповіді, прокурор просив повідомити перелік осіб, які мають заборгованість та суми заборгованості, а також повідомити, які дії вживаються Фондом для погашення заборгованості або про причини невжиття заходів реагування.

У відповіді від 28.04.2020 за №10-06-01783 на вищевказаний запит прокурора (а.с.35, т.1), позивач повідомив, що станом на 28.04.2020 рахується заборгованість з орендної плати до державного бюджету, що перевищує три місяці, по 4-х договорах оренди нерухомого майна, які належать до державної власності та розташовані на території Малиновського району м. Одеси. Позивач повідомив, що регіональним відділенням розпочато претензійно правову роботу щодо стягнення заборгованості та розірвання договорів, разом з цим, враховуючи відсутність коштів на рахунках позивача для сплати судового збору, позивач звернувся до прокурора з проханням подати позовні заяви до суду в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях.

Також в матеріалах справи наявна довідка позивача (а.с.32, т.1), в якій останній повідомив, що станом на 29.04.2020 залишок коштів на рахунку НОМЕР_1 за програмою КПККВК 6611010 «Керівництво та управління у сфері державного майна» за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» складає 2932,79 грн. Одночасно позивачем повідомлено, що 23.04.2020 в Головному управлінні Державної казначейської служби України в Одеській області за програмою КПККВК 6611010 «Керівництво та управління у сфері державного майна» за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» зареєстровані бюджетні зобов`язання та подане платіжне доручення на суму 1076,00 грн, яке станом на 29.04.2020 не проведено. На підтвердження зазначеного позивачем до матеріалів справи долучено виписку по рахунку НОМЕР_1 станом на 29.04.2020 (а.с.33, т1).

В подальшому заступником керівника Одеської місцевої прокуратури №2 було направлено на адресу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях повідомлення від 02.06.2020 за №4636вих-20 в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру» про встановлення підстав для представництва інтересів держави в особі Фонду, зокрема, до відповідача у цій справі про стягнення заборгованості, розірвання договору та витребування майна (а.с.15, т.1).

Звертаючись до суду з позовом в інтересах держави в особі позивача, прокурор, зокрема, заявив до стягнення з відповідача основний борг у сумі 21337,72 грн та пеню в розмірі 2432,37 грн. Розрахунок суми основного боргу здійснено за період квітень 2019 - березень 2020 (а.с.26, т.1), на яку нараховано пеню з врахуванням здійснених відповідачем часткових оплат за загальний період з 13.05.2019 по 28.04.2020 (а.с.30-31, т.1).

В матеріалах справи наявні квитанції від 30.06.2020 на суму 28000,00 грн (а.с.55, т.1) та від 01.07.2020 на суму 3100,00 грн (а.с.54, т.1) щодо здійснення відповідачем оплат на користь бюджету за оренду державного майна. Як пояснив відповідач і вказане визнається іншими учасниками справи, цими платежами відповідачем було погашено заборгованість, яка є предметом спору у цій справі, в тому числі пеню, що стало підставою для постановлення судом ухвали від 06.10.2020 про закриття провадження у справі в частині вимог прокурора про стягнення з відповідача коштів в сумі 23770,09 грн. При цьому відповідач пояснив, що ним, окрім боргу, заявленого до стягнення в межах цієї справи, було сплачено на користь бюджету кошти за укладеним з позивачем договором оренди за наступні місяці.

Станом на час вирішення спору позов в частині вимог про розірвання спірного договору оренди та повернення орендованого приміщення підтримав тільки прокурор. Позивач, відповідач та третя особа не підтримали вимог прокурора в цій частині, при цьому відповідач та третя особа під час розгляду справи наголошували на тривалості правовідносин між ними та на добросовісному виконанні відповідачем своїх договірних зобов`язань протягом тривалого періоду. На підтвердження наявності між відповідачем та третьою особою тривалих правовідносин останні надали суду: договір зберігання від 01.02.2011 №40з з додатками (а.с.155-159, т.1) та договір зберігання від 01.07.2012 №11/с з додатками (а.с.160-164, т.1), якими передбачено передачу майна ФОП Гуляєвим П.К. концерну «Військторгсевіс» на оплатній основі; договір про відшкодування експлуатаційних витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, що належить до державної власності, та надання комунальних послуг від 16.03.2016 №ВКС-980 з додатковими угодами до нього (а.с.169-177, т.1), згідно з яким третя особа забезпечує обслуговування і експлуатацію нерухомого майна та відритої території за адресою знаходження орендованого відповідачем приміщення, а відповідач зобов`язався здійснювати відшкодування цих витрат у вигляді щомісячної плати; заяву про акцепт публічного договору про надання послуг зберігання ТМЦ та додаткових послуг від 01.05.2020 №ВКС-3083 (а.с.178, т.1), згідно з яким відповідач погодився з умовами публічного договору, за яким третя особа надає послуги по зберіганню відповідачу на платній основі; акт приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей (майна) від 01.05.2020 до вказаного договору зберігання (а.с.176, т.1).

Також третьою особою було подано суду ухвалу Господарського суду м. Києва від 17.04.2018 про затвердження мирової угоди у справі №910/23971/19 про банкрутство концерну «Військторгсервіс». Як пояснила суду третя особа, наразі концерном докладається максимум зусиль для недопущення ліквідації підприємства, а отже розірвання договірних стосунків з відповідачем для концерну є економічно невигідним.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або єдиний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Статтею 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

За змістом ч.1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з преамбулою Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (далі - Закон), цей Закон регулює: правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим.

Відповідно до ст. 17 Закону орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендна плата визначається за результатами аукціону. У разі передачі майна в оренду без проведення аукціону орендна плата визначається відповідно до Методики розрахунку орендної плати, яка затверджується Кабінетом Міністрів України щодо державного майна та представницькими органами місцевого самоврядування - щодо комунального майна. У разі якщо представницький орган місцевого самоврядування не затвердив Методику розрахунку орендної плати, застосовується Методика, затверджена Кабінетом Міністрів України. Орендна плата підлягає коригуванню на індекс інфляції згідно з Методикою розрахунку орендної плати. Якщо орендар отримав майно в оренду без проведення аукціону, відповідне коригування орендної плати на індекс інфляції здійснюється щомісячно.Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності. Порядок розподілу орендної плати для об`єктів, що перебувають у державній власності, між державним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначається Порядком передачі майна в оренду. Порядок розподілу орендної плати для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим, між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначається органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим. Порядок розподілу орендної плати для об`єктів, що перебувають у комунальній власності, між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначається представницьким органом місцевого самоврядування. Стягнення заборгованості з оплати орендної плати може здійснюватися в безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно з ч.2 ст. 26 Закону контроль за виконанням умов договорів оренди нерухомого та рухомого майна покладається на орендодавців майна.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Вказане цілком кореспондується з положеннями статті 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених зазначеним Кодексом, іншими законами або договором.

За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом п.п.1, 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 1 статті 782 ЦК України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Відповідно до ч.2 ст. 24 Закону договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

Згідно з ч.1 ст.25 Закону у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Частиною 3 статті 53 ГПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

За змістом ч.ч.1,3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Позиція суду

Як було встановлено судом, станом на день звернення прокурора до суду з позовом до відповідача, за останнім рахувалась заборгованість перед державним бюджетом з орендних платежів в розмірі 21337,72 грн, у зв`язку з чим на прострочену заборгованість також було нараховано пеню в розмірі 2432,37 грн. За цих обставин прокурор в особі держави в інтересах Фонду звернувся до господарського суду з позовом до ФОП Гуляєва П.К. про стягнення вищевказаної заборгованості з відповідача та, з огляду на систематичне допущення відповідачем порушення зобов`язання у вигляді несвоєчасної сплати орендних платежів до державного бюджету, прокурором також було заявлено вимоги про розірвання договору та зобов`язання відповідача повернути орендоване майно балансоутримувачу - третій особі.

Як вже зазначалось судом, відповідач після відкриття провадження у цій справі спірну заборгованість з орендної плати перед бюджетом повністю сплатив, як і нараховану та заявлену до стягнення з нього пеню. Здійснення відповідачем оплати спірних коштів стало підставою для закриття провадження у справі в частині вимог прокурора про їх стягнення, разом з цим, не зважаючи, що прокурором вимоги про розірвання договору та повернення майна були заявлені у зв`язку з виникненням заборгованості, яка відповідачем була повністю погашена, а також на те, що орендар - позивач та балансоутримувач майна - третя особа після погашення відповідачем заборгованості позов в частині розірвання договору та поверення орендованих приміщень не підтримали, прокурор на задоволенні позову в цій частині вимог наполягав.

Так, розірвання договору в судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов`язання іншою стороною договору у відповідності до п.2 ч. 1 ст. 611 ЦК України, тобто, способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося. Отже, однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору.

При цьому істотним є таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. Наведена правова позиція викладена в усталених правових висновках Верховного Суду, зокрема, у постановах від 07.08.2018 у справі № 910/22259/17, від 14.08.2018 у справі № 910/22454/17, від 28.08.2018 у справі № 910/20932/17, від 02.10.2018 у справі № 910/21033/17, від 16.10.2018 у справі № 910/3568/18, від 19.02.2019 у справі №910/4427/18, від 07.05.2020 у справі № 910/5027/19.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватись з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Оцінка істотного порушення договору здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені законом. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 18.09.2013 у справі № 6-75цс13.

Отже, звертаючись із позовними вимогами щодо розірвання договору та повернення майна, прокурор має довести як істотність порушення умов спірного договору так і шкоду, яка завдана державі відповідачем і яка не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору.

Водночас, здійснивши оцінку доводів прокурора щодо наявності підстав для розірвання договору оренди державного майна з підстав істотного порушення його умов відповідачем, суд, врахувавши всі обставини справи, а також позиції сторін договору, які виявили намір продовжувати правовідносини після погашення заборгованості відповідачем, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, дійшов висновку про відсутність підстав для розірвання спірного договору, оскільки заборгованість, наявність якої стало підставою для подання позову, відповідачем повністю погашена, та як наслідок орендар за спірним договором отримав в повній мірі очікуване при укладенні договору, а також сплату пені. Між цим, оцінивши надані позивачем та третьою особою пояснення щодо доцільності продовження договірних відносин між сторонами та добровільне відшкодування відповідачем суми пені, нарахованої на прострочену заборгованість, суд не встановив наявності шкоди, внаслідок здійснення відповідачем оплати за користування державним майном з порушенням визначеного договором строку, про що також було зазначено самим позивачем.

Крім цього, враховуючи те, що після погашення заборгованості за спірним договором сторони виявили намір продовжувати орендні правовідносини, суд вважає, що задоволення позову прокурора призведе до порушення принципу свободи договору, за відсутності встановленої обставини порушення інтересів держави.

За вищевказаних обставин, оцінивши співвідношення шкоди від допущеного відповідачем порушення з тим, на що розраховував позивач від виконання договору, а також негативні наслідки припинення договірних відносин для всіх сторін, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях до Фізичної особи-підприємця Гуляєва Павла Костянтиновича про розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 16.03.2016 слід відмовити.

Крім цього, не підлягає задоволенню і позовна вимога прокурора про зобов`язання відповідача повернути орендовані приміщення балансоутримувачу, оскільки вона є похідною від вимоги про розірвання спірного договору.

Водночас, суд не погоджується з посилання відповідача щодо недотримання прокурором визначеної ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» процедури попереднього повідомлення позивача про намір звернутись до суду в інтересах держави в особі Фонду, з огляду на таке. Так, 23.04.2020 прокурор звертався до позивача в порядку ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» із запитом про надання інформації щодо порушення суб`єктами господарювання орендних зобов`язань перед державним бюджетом, а також щодо того, які заходи вживаються Фондом щодо стягнення заборгованостей, у разі їх наявності. У відповіді на запит прокурора від 28.04.2020 Фонд повідомив про наявність обставин порушення інтересів держави, водночас вказав, що не має можливості звернутись до суду самостійно, з огляду на відсутність коштів для сплати судового збору. Після цього, 02.06.2020 прокурор повідомив позивача про встановлення підстав для звернення до господарського суду в інтересах фонду у спірних відносинах, а 03.06.2020 подав позов до господарського суду. Отже, враховуючи, що після звернення прокурора до позивача з метою з`ясування обставин здійснення/нездійснення заходів з метою захисту інтересів держави (23.04.2020) та подання позову до суду (03.06.2020) позивач самостійно до суду не звернувся, суд вважає, що в даному випадку прокурором цілком обґрунтовано обставину бездіяльності позивача, який знав про порушення інтересів держави, мав повноваження для їх захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Розподіл судових витрат

Згідно з ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, відповідно до ч.9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Отже, оскільки спір у цій справі виник внаслідок неправильних дій відповідача, судовий збір, сплачений прокурором за подання позову, слід покласти на відповідача в розмірі 15126,89 грн. Водночас, враховуючи, що судом було закрито провадження у цій справі в частині вимог про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 23770,09 грн, судовий збір в розмір 356,56 грн на відповідача не покладається, а прокурор не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про повернення з бюджету частини сплаченого ним судового збору в розмірі 356,56 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гуляєва Павла Костянтиновича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Одеської обласної прокуратури (вул. Пушкінська, 3, м. Одеса, 65026, ; рахунок отримувача: UA0000564; банк отримувача: ДКСУ у м. Києві; код банку отримувача: 820172, код класифікації доходів бюджету: 22030101) судовий збір в сумі 15126 /п`ятнадцять тисяч сто двадцять шість/грн 89 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст складено 13 листопада 2020 р.

Суддя Д.О. Бездоля