РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.10.2020Справа № 910/17218/19
За позовом Приватного підприємства "ПВКФ "Євротранс-Н"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про відшкодування витрат 20 028,46 грн.

Суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін:

від позивача - не з`явився

від відповідача - Петрів Л.П. - представник

Суть спору:

Приватне підприємство "ПВКФ "Євртранс-Н" подало на розгляд Господарського суду міста позовну заяву до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 20028,46 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №00064/ЦТЛ-2018 від 16.02.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2019 відкрито провадження у справі № 910/17218/19 та призначити до розгляду на 31.01.2020.

20.01.2020 відділом діловодства суду від позивача отримано на виконання ухвали суду попередній розрахунок.

27.01.2020 відділом діловодства суду від позивача отримано заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

28.01.2020 відділом діловодства суду від відповідача отримано пояснення по справі.

Ухвалою суду від 31.01.2020 розгляд справи відкладено на 28.02.2020.

28.02.2020 розгляд справи не відбувся, у зв`язку із перебуванням судді Мельника В.І. у відпустці.

Ухвалою суду від 10.03.2020 розгляд справи призначено на 03.04.2020.

25.03.2020 відділом діловодства суду від позивача отримано заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

25.03.2020 відділом діловодства суду від відповідача отримано клопотання по відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 09.06.2020 розгляд справи призначено на 06.07.2020.

06.07.2020 відділом діловодства суду від відповідача отримано клопотання про відкладення розгляду справи та про проведення наступного судового засідання в режимі відео конференції.

В судове засіданні 06.07.2020 представники сторін не з?явилися.

Ухвалою суду від 06.07.2020 відкладено розгляд справи на 04.09.2020.

31.08.2020 відділом діловодства суду від відповідача отримано клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

04.09.2020 відділом діловодства суду від позивача отримано заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

04.09.2020 розгляд справи не відбувся, у зв`язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

У зв`язку з виходом судді Мельника В.І. з лікарняного, справа підлягає призначенню до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 у справі №910/17218/19 призначено розгляд справи на 23.10.2020.

В судове засідання 23.10.2020 представник позивача не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

В судове засідання 23.10.2020 представник відповідача з`явися, надав суду усні пояснення у справі та просив суд відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з`ясовано наступне.

Між ПАТ «Українська залізниця», як перевізником та ПП «ПВКФ «Євротранс-Н», як замовником укладений договір від 16.02.2018р. №00064/ІДТЛ-2018 про надання послуг.

Предметом договору від 16.02.2018р. є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг з організації перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученні (експорт, імпорт) у вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

На виконання договору про надання послуг від 16.02.2018р. Перевізник прийняв до перевезення вагон №29771292 (вагон Замовника), якій 14.03.2019 року прибув на ст. Батьово.

Зі ст. Клепарів (Львівська залізниця) вагон вийшов в технічно справному стані, а під час находження на території ст. Батьово був розукомплектований (встановлена відсутність головної частини повітророзподільника та відсутність магістральної частини повітророзподільника, про що складено Акт загальної форми від 14.03.2019р., Акт про пошкодження вагону від 14.03.2019р.) Для проведення ремонтних робіт вагон було доставлено на ст. Ужгород (Виробничий структурний підрозділ «Експлуатаційне вагонне депо Ужгород»),

Для відновлення належного технічного стану вагону ПГІ «ПВКФ «Євротранс-Н» було придбано та відправлено до Виробничого структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Ужгород» головну частину повітророзподілювача 270.023-1 та магістральну частину 483А.010-01, всього на 17760,00грн. (у тому числі І1ДВ 2960,00грн.). Дані деталі придбані ПП «ПВКФ «Євротранс-Н» згідно видаткової накладної від 15.03.2019р. №РН-000202, оплачені платіжним дорученням від 15.03.2019р. №3211 та сплачено за організацію перевезення відправлення ТОВ «Нова Пошта» платіжним дорученням від 03.04.2019р. суму 130 грн.

Виробничим структурним підрозділом «Експлуатаційне вагонне депо Ужгород» були виконані роботи з подавання та збирання вагону №29771292 на суму 1787,04 грн. (Акт виконаних робіт від 25.03.2019р. №05/025) та технічне обслуговування вагону на суму 351,42 грн. (Акт виконаних робіт .рід 25.03.2019р. №90/025). Вартість даних робіт було сплачено позивачем платіжним дорученням від 27.03.2019р. №3228 на суму 351,42 грн. та платіжним дорученням від 11.04.2019р. №3268 на суму 1787,04 грн.

04 жовтня 2019 року ПП «ПВКФ «Євротранс-Н» направило на адресу АТ «Українська залізниця» претензію з вимогою відшкодування збитків, яку відповідач отримав 07.10.2019р., про що свідчить відповідна відмітка у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Позивач зазначив, що станом на день звернення до суду відповіді відповідача на претензію не отримано, грошові кошти не сплачено.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, та просив суд застосувати строк позовної давності.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Приписами ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідач просить суд застосувати строк позовної давності, оскільки позивачем пропущено строк на звернення до суду.

Відповідно до ст. 256 Т ЦКУкраїни позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Водночас ч. 1 ст. 258 ЦК України встановлює, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Частиною 5 статті 315 ГК України визначено, що для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Статтею 136 Статуту залізниць України встановлено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту.

Відповідно до пункту 134 Статуту залізниць України претензії до залізниць можуть бути заявлені протягом шести місяців.

Як вбачається із металів справи позивачеві станом на 14.03.2019 позивачу було відомо про розукомплектування вантажного вагона №29771292, станом на 15.03.2019 - понесені витрати на закупівлю необхідних для усунення несправностей вагона деталей, а станом на 27.03.2019 підписаний акт виконаних робіт з технічного обслуговування вагона та здійснена оплата вартості технічного облуговування - усунення несправностей вантажного вагону та встановлення наданих позивачем деталей. Тобто строк для звернення до суду розпочався з дня, наступного за складанням відповідних актів, тобто з 28.03.2019 та сплинув - 28.09.2019.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову задоволенні позову у повному обсязі.

Частиною 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 75 ГПК України).

Статтею 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.. 74, ч. 4 ст. 75, ст.ст. 76, 77, 129, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 30.10.2020

Суддя В.І. Мельник