УХВАЛА

09 листопада 2020 року

м. Київ

Справа № 925/1365/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Пількова К. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного підприємства "Міськбуд-Плюс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2020 у справі

за позовом Приватного підприємства "Міськбуд-Плюс"

до 1. Обласного комунального підприємства "Готельний комплекс "Дніпро",

2. Черкаської обласної ради,

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

10.09.2020 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Приватного підприємства "Міськбуд-Плюс" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2020 у справі № 925/1365/19, подана 13.08.2020 через Північний апеляційний господарський суд.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.10.2020 касаційну скаргу Приватного підприємства "Міськбуд-Плюс" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2020 у справі № 925/1365/19 залишено без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, адже до неї не додано доказів сплати судового збору в установленому порядку та розмірі, а також касаційна скарги була оформлена з порушенням вимог пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України. Надано скаржнику строк для усунення недоліків.

Від Приватного підприємства "Міськбуд-Плюс", на виконання вимог ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.10.2020, надійшла заява про усунення недоліків, з наданням відповідних доказів сплати судового збору.

Вивчивши заяву про усунення недоліків, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про повернення касаційної скарги з таких підстав.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Таким чином, із огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, касаційна скарга має містити:

пункт 1) - формулювання висновку щодо застосування норми права із зазначенням цієї норми права з викладенням правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також покликання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких правовідносинах;

пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та мотивів такого обґрунтування відступлення;

пункт 3) - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній.

У касаційній скарзі, обґрунтовуючи наявність підстави для касаційного оскарження, скаржник посилається на приписи пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, проте формулювання висновку щодо застосування норми права із зазначенням цієї норми права з викладенням правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких правовідносинах, відсутнє.

Таке обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень не відповідає вимогам частини 2 статті 287 та частини 5 статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, скаржник усунув недоліки, зазначені в ухвалі Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.10.2020, частково, а саме надав докази сплати судового збору за подання касаційної скарги у встановленому законом порядку та розмірі. Разом з тим, скаржником не вказано формулювання висновку щодо застосування норми права із зазначенням цієї норми права з викладенням правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також відсутнє посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких правовідносинах.

Тому вимоги ухвали Верховного Суду про усунення недоліків від 05.10.2020 скаржником виконані частково.

Не усунення недоліків є підставою для повернення касаційної скарги як такої, що не відповідає вимогам процесуального закону щодо її форми.

Відповідно до частини 4 статті 174 та частини 2 статті 292 ГПК України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у встановлений строк, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

За змістом пункту 4 частини 4 статті 292 ГПК України у разі, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку, вона не приймається до розгляду і підлягає поверненню.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Міськбуд-Плюс" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2020 у справі № 925/1365/19 повернути скаржникові.

2. Матеріали касаційної скарги з додатками на 19 (дев`ятнадцяти) аркушах, у тому числі платіжне доручення від 16.10.2020 № 347 про сплату судового збору в сумі 7 684,00 грн, повернути скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

К. М. Пільков