ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/3233/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

О. О. Мамалуй - головуючий, О. М. Баранець, В. І. Студенець

за участю секретаря судового засідання - В.В. Шпорт

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2020р.

у складі колегії суддів: Л. П. Зубець - головуючий, А. І. Мартюк, С. О. Алданова

та на додаткове рішення господарського суду міста Києва від 02.12.2019р.

у складі колегії суддів: В. І. Пінчук - головуючий, А. І. Привалов, Н. І. Зеленіна

за позовом публічного акціонерного товариства "Науково-виробничий центр "Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод"
до 1. Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця"; 2. Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); 3. Київської міської ради про визнання недійсними біржових торгів та біржового контракту та за зустрічним позовом приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" до публічного акціонерного товариства "Науково-виробничий центр "Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод" про визнання права власності на акції за участю представників: від позивача: А.В. Кравченко - адвокат, А.В. Мінко, від відповідача-1: Є.В. Левіцький, О.В. Зубрицький, від відповідача-2: В.С. Трохимчук, від відповідача-3: В.С. Трохимчук,
ВСТАНОВИВ:

1. Обставини, що передували прийняттю додаткового рішення у даній справі

Публічне акціонерне товариство "Науково-виробничий центр "Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод" звернулося до господарського суду з позовом до ПрАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця", Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської ради, в якому просило суд: визнати недійсними результати біржових торгів та визнати недійсним біржовий контракт на купівлю-продаж акцій.

ПрАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця" звернулося до господарського суду із зустрічним позовом до ПАТ "НВЦ "Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод" про визнання права власності на акції.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.11.2019 у справі №910/3233/18 у задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено. Визнано право власності ПрАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця" на 3100 штук простих іменних акцій (номінальна вартість 1 839, 00 грн, код цінних паперів - UA) ПАТ "НВЦ "БХФЗ", придбаних на підставі біржового контракту від 20.03.2015 №185321, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. та зареєстрований в реєстрі за №1584.

ПрАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця" звернулося до господарського суду з заявою про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 190 400, 00 грн.

2. Короткий зміст додаткового рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття

Додатковим рішенням господарського суду міста Києва від 02.12.2019 у справі №910/3233/18 заяву відповідача-1 за первісним позовом про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Присуджено до стягнення з позивача за первісним позовом на користь відповідача-1 за первісним позовом 30 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині заяви відмовлено.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що заявлені відповідачем-1 витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям обґрунтованості, розумності та пропорційності, оскільки розмір погодинних ставок адвокатів Зубрицького О.В. та Левицького Є.В. у десятки разів перевищує середню вартість аналогічних послуг, що надавались кваліфікованими фахівцями у м. Києві в 2018 - 2019 р.р.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2020 у справі №910/3233/18 додаткове рішення господарського суду міста Києва від 02.12.2019 у справі №910/3233/18 скасовано. Відмовлено у задоволенні заяви ПрАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова мотивована тим, що рішення місцевого господарського суду від 04.11.2019 у справі №910/3233/18 було скасоване постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2020р. у справі №910/3233/18, та прийнято нове рішення, яким первісний позов задоволено повністю, в задоволенні зустрічного позову відмовлено. Таким чином понесені витрати по сплаті на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача-1 за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом), що, як наслідок, тягне за собою відмову у клопотанні відповідача-1 за первісним позовом про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та скасування додаткового рішення про часткове задоволення заяви відповідача-1 за первісним позовом про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

ПрАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця", не погоджуючись з додатковим рішенням та постановою, звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати постанову від 25.08.2020 та додаткове рішення від 02.12.2019р., справу в частині заяви ПрАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця" про компенсацію судових витрат та підтвердження їх розміру передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

В касаційній скарзі скаржник визначає підставами касаційного оскарження судових рішень пункти 1 та 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України та зазначає, що рішення ухвалені з порушенням норм процесуального права, а саме ст. ст. 126, 129 ГПК України застосовані без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у додатковій постанові Верховного Суду від 05.08.2019р. у справі №911/1563/18. Також посилається на пункти 1 та 4 ч. 3 ст. 310 ГПК України та зазначає, що місцевий господарський суд не дослідив зібрані у справі докази та встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

4. Позиції інших учасників справи

Публічне акціонерне товариство "Науково-виробничий центр "Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод" у відзиві на касаційну скаргу вважає її необґрунтованою та безпідставною, а тому просить залишити без задоволення.

5. Обставини справи, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій

Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Така позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Об`єднана палата у вказаній постанові зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвокатів, що підлягають розподілу між сторонами, позивач за первісним позовом просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу в цій справі та зазначав, що заявником безпідставно зараховані до числа витрат на професійну допомогу окремі види послуг, що не потребують наявності фахових знань у галузі права, безпідставно включені послуги, пов`язані з участю адвокатів в розгляді позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг третіх осіб, вартість наданих адвокатами послуг не підтверджена належними доказами, розмір заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям реальності та розумності.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Апеляційний господарський суд, скасовуючи додаткове рішення у даній справі та відмовляючи в задоволенні заяви ПрАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу виходив із того, що рішення місцевого господарського суду від 04.11.2019 у справі №910/3233/18 було скасоване постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2020р. у справі №910/3233/18 та прийнято нове рішення, яким первісний позов задоволено повністю, в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Верховний Суд звертає увагу, що постановою Верховного Суду від 29.10.2020 у справі №910/3233/18 було скасовано постанову апеляційного господарського суду від 25.08.2020р., а рішення місцевого господарського суду від 04.11.2019 залишено в силі.

За таких обставин, скасування апеляційним господарським судом додаткового рішення з мотивів, викладених в постанові господарського суду апеляційної інстанції, є безпідставним.

Господарським судом першої інстанції встановлено, що розмір погодинних ставок адвокатів Зубрицького О.В. та Левицького Є.В. (3472,00 грн. та 6200,00 грн.) у десятки разів перевищує середню вартість аналогічних послуг, що надавались кваліфікованими фахівцями у м. Києві в 2018 - 2019 р.р.

Надавши повну та всебічну оцінку обґрунтованості доводів відповідача-1 щодо розподілу судових витрат, з дотриманням норм процесуального права, навівши в додатковому рішенні необхідне мотивування, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з ПАТ "Науково-виробничий центр "Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод" на користь ПрАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця" 30 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, оскільки заявлені витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям обґрунтованості, розумності та пропорційності.

Верховний Суд, в силу положень частини другої статті 300 ГПК України позбавлений права самостійно досліджувати, перевіряти та переоцінювати докази, самостійно встановлювати по новому фактичні обставини справи, певні факти або їх відсутність, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, перевагу одних доказів над іншими.

При касаційному перегляді оскаржуваних судових рішень Верховний Суд не встановив в діях суду першої інстанції порушень приписів статей 126, 129 ГПК України, неправильного застосування норм матеріального права або інших порушень норм процесуального права, які б призвели до ухвалення судом незаконного рішення.

Доводи касаційної скарги в частині порушення судом першої інстанції норм права не знайшли свого підтвердження при касаційному перегляді та не спростовують висновків суду першої інстанції, що стали підставою для часткового задоволення заяви ПрАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця" про компенсацію судових витрат.

Також не підтвердились доводи скаржника про неврахування судом першої інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеного у додатковій постанові Верховного Суду від 05.08.2019 у справі №911/1563/18.

Верховний Суд зауважує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

6. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в касаційній інстанції, перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції помилково скасував законне та обґрунтоване додаткове рішення господарського суду першої інстанції, а тому наявні підстави для часткового задоволення касаційної скарги.

Постанову апеляційного господарського суду від 25.08.2020 у справі №910/3233/18 слід скасувати, а додаткове рішення господарського суду міста Києва від 02.12.2019 - залишити в силі.

Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 312, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" задовольнити частково.

Постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2020р. у справі №910/3233/18 скасувати.

Додаткове рішення господарського суду міста Києва від 02.12.2019р. у справі №910/3233/18 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Судді О. М. Баранець

В. І. Студенець