УХВАЛА

06 листопада 2020 року

м. Київ

Справа № 914/215/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В.- головуючого, Пількова К. М., Мачульського Г. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Керівника Львівської обласної прокуратури на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 18.08.2020 у справі

за позовом Дочірнього підприємства "Албіс Компані" Товариства з обмеженою відповідальністю "Діаніум трейдінг Ко. Лімітед" (Республіка Кіпр) до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях про визнання укладеним з дня набрання рішенням законної сили Договір від 28 грудня 2019 року про внесення змін до Договору оренди державного майна від 09.11.2016 року №188 (із змінами та доповненнями у редакції викладеній позивачем),

ВСТАНОВИВ:

Керівник Львівської обласної прокуратури звернувся 15.09.2020 до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 18.06.2020 (колегія суддів: Данко Л. С., Мирутенко О. Л., Хабіб М. І.)

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2020 справу передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Краснов Є. В.- головуючий, Мачульський Г. М., Могил С. К.

Касаційна скарга не відповідала вимогам статті 288 ГПК України у зв`язку з чим ухвалою Касаційного господарського суду від 12.10.2020 було залишено касаційну скаргу без руху та надано строк до 12.11.2020 для усунення недоліків, а саме, скаржнику потрібно було надати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду належні докази отримання оскаржуваної ухвали (копія конверту суду, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, тощо)

Дана ухвала була направлена скаржнику 12.10.2020 та отримана ним 16.10.2020, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованого відправлення.

На виконання ухвали Верховного Суду від 12.10.2020 про залишення касаційної скарги без руху скаржником 26.10.2020 були надіслані документи щодо усунення недоліків, які отримані головуючим 28.10.2020, а саме, докази отримання оскаржуваної ухвали - конверт суду апеляційної інстанції з зазначенням ШКІ № 086.

У зв`язку з відпусткою судді Могил С. К. проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, відповідно до протоколу від 29.10.2020 справу № 914/215/20 передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Краснов Є. В.- головуючий, Мачульський Г. М., Пільков К. М.

03.11.2020 до Суду надійшла відповідь Дочірнього підприємства "Албіс Компані" Товариства з обмеженою відповідальністю "Діаніум трейдінг Ко. Лімітед" (Республіка Кіпр) (позивача) на заяву про виконання ухвали Верховного Суду від 12.10.2020, в якій позивач просить у задоволенні клопотання керівника Львівської обласної прокуратури про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Західного апеляційного господарського суду від 18.08.2020 відмовити з огляду на те, що останнім пропущений строк на касаційне оскарження, встановленого статтею 288 ГПК України.

Відповідно до даних з офіційного сайту Укрпошти за ШКІ № 086 поштове відправлення було отримано 25.08.2020 о 17:11:00, що також підтверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованого відправлення, яке міститься у матеріалах справи.

Згідно з частиною 1 статті 119 ГПК України, Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оскаржувана ухвала Західного апеляційного господарського суду прийнята 18.08.2020, а отримана скаржником 25.08.2020, тому останній день строку подання касаційної скарги з урахуванням вимог частини 2 статті 288 ГПК України, на зазначену ухвалу припадав на 14.09.2020.

Проте, скаржником касаційну скаргу на зазначену ухвалу подано 15.09.2020, про що свідчить поштовий штемпель на конверті, тобто, скаржником пропущено строк, встановлений статті 288 ГПК України для подання касаційної скарги.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до практики Суду держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями ст. 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (див. рішення у справі "Делкурт проти Бельгії" (Delcourt v. Belgium) від 17.01.1970, § 25, Серія А N 11; "Пелевін проти України (Pelevin v Ukraine)" від 20.05.2010, № 24402/02, § 27). Однак, при цьому, Суд зазначає, що право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. рішення у справі "Мельник проти України" (Melnik v. Ukraine) від 28.03.2006, §§ 22 - 23, рішення у справі "Мушта проти України" (Mushta v. Ukraine) від 18.11.2010, §§ 37-38).

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини "Пелевін проти України (Pelevin v Ukraine)" від 20.05.2010).

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" (Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989 зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до правових позицій, сформованих Європейським судом з прав людини у справах "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France) та "Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії" (Brualla Gomez de la Torre v. Spain), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, розглянувши клопотання про поновлення строку касаційного оскарження та оцінивши зазначені заявником причини на предмет їх поважності, а саме,

Скаржник, у своєму клопотанні про поновленні строку касаційного оскарження зазначає "що ухвала Західного апеляційного господарського суду від 18.08.2020 надійшла до на адресу Прокуратури Львівської області 26.08.2020", однак дане твердження скаржника спростовується конвертом суду апеляційної інстанції та поштовим повідомленням про вручення рекомендованого відправлення, а саме, відповідно до відповідних документів оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції була отримана 25.08.2020 у зв`язку з чим причини пропуску строку на касаційне оскарження є неповажними.

Інших доводів в обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку скаржником не зазначено та не надано доказів того, що скаржник не мав можливості раніше звернутися з касаційною скаргою.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine) від 03.04.2008, зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже можливість поновлення пропущеного строку судом касаційної інстанції не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку.

З огляду на наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, колегія суддів приходить до висновку про те, що вони не є поважними та не можуть бути взяти до уваги для поновлення відповідного строку, оскільки скаржник не навів будь - яких обґрунтованих доводів або об`єктивних причин, які б спричинили пропуск строку на касаційне оскарження, а можливість подання касаційної скарги у встановлений строк, залежала виключно від волевиявлення та дій самого скаржника.

При цьому легітимна мета обмеження прав дотримана, права скаржника не порушені, оскільки йому було надано право на обґрунтування пропуску строку на оскарження судового рішення про, яке він був обізнаний.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 292 ГПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини 1 статті 293 цього Кодексу.

За приписами пункту 4 частини 1 статті 293 ГПК України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 914/215/20.

За таких обставин, керуючись статтями 234, 292, 293 ГПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання Керівника Львівської обласної прокуратури про поновлення строку на касаційне оскарження.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Керівника Львівської обласної прокуратури на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 18.08.2020 у справі у справі № 914/215/20.

3. Касаційну скаргу Керівника Львівської обласної прокуратури у справі № 914/215/20 повернути скаржнику разом з доданими до неї матеріалами (в тому числі платіжне доручення від 08.09.2020 № 1624 на суму 2 102,00 грн).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. Краснов

Суддя К. Пільков

Суддя Г. Мачульський