ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1081/20

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, за участю секретаря судового засідання О.О.Стаднік, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТДС УКРСПЕЦТЕХНІКА», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «РІТІМ», м. Бровари, Київська область

про стягнення заборгованості

за участю представників:

від позивача: Т.Г.Варшамян

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТДС УКРСПЕЦТЕХНІКА» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою б/н від 24.04.2020 року (вх. №1094/20 від 28.04.2020 року) до Товариства з обмеженою відповідальністю «РІТІМ» (далі - відповідач) про стягнення 187446,28 грн. заборгованості за Договором про виконання робіт №УС2138 від 21.05.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач, в порушення умов укладеного між сторонами Договору №УС2138 від 21.05.2019 про виконання робіт, частково оплатив роботи, а також порушив строки оплати таких робіт. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача 140003,48 грн. основного боргу, 29870,80 грн. пені, 2887,24 грн. інфляційних, 3184,59 грн. 3% річних та 10500,17 грн. штрафу.

Ухвалою суду від 28.04.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/1081/20 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 19.05.2020 року.

До суду від позивача надійшло клопотання б/н від 18.05.2020 року (вх. №9520/20 від 18.05.2020 року) про відкладення підготовчого засідання, у зв`язку із встановленням карантину на всій території України згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19».

До суду від відповідача надійшло клопотання №30 від 18.05.2020 року (вх. №9567/20 від 19.05.2020 року) про відкладення підготовчого засідання у зв`язку із встановленням карантину на всій території України згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19».

Ухвалою суду від 19.05.2020 року продовжено строк підготовчого провадження у справі №911/1081/20 на тридцять днів та відкладено розгляд справи на 30.06.2020 року.

До суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 26.06.2020 року (вх. №12935/20 від 26.06.2020) про відкладення розгляду справи та продовження процесуального строку подання відзиву на позовну заяву.

Позивач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 30.06.2020 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою суду від 30.06.2020 року відкладено підготовче засідання на 28.07.2020 року.

До суду від відповідача надійшло клопотання №51 від 28.07.2020 року (вх. №15629/20 від 28.07.2020) про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 28.07.2020 року закрито підготовче провадження у справі №911/1081/20 та призначено розгляд справи на 29.09.2020 року.

У судовому засіданні 29.09.2020 року оголошено перерву до 27.10.2020 року.

До суду від позивача надійшла заява про уточнення розміру позовних вимог б/н від 20.10.2020 року (вх. №23059/20 від 23.10.2020 року), згідно якої позивач зазначає про сплату відповідачем суми основного боргу у розмірі 140003,48 грн. Таким чином, з урахуванням поданої заяви, яка за своєю природою є заявою про зменшення розміру позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача 29870,80 грн. пені, 2887,24 грн. інфляційних, 3184,59 грн. 3% річних, 10500,17 грн. штрафу, а також відповідно до ч. 3 ст. 130 ГПК України просить покласти на відповідача витрати позивача зі сплати судового збору в повному обсязі.

До суду від відповідача електронною поштою надійшло клопотання №67 від 27.10.2020 року (вх. №23351/20 від 27.10.2020 року) про відкладення розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні 27.10.2020 року заперечив проти відкладення розгляду справи, позовні вимоги, з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог, підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 216 ГПК України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

У даному випадку судом прийнято до уваги, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є саме неможливість вирішення спору у даному судовому засіданні, а не наявність відповідного клопотання учасника судового процесу. Проте, відповідачем не доведено суду неможливість представника у даній справі бути присутнім у судовому засіданні 27.10.2020 року, а також, неможливість розгляду справи без участі відповідача на підставі письмових доказів, що містяться у справі. На думку суду, наявних у матеріалах справи доказів достатньо для вирішення спору у даному судовому засіданні.

Крім того, судом враховано обмеження встановленими Господарським процесуальним кодексом України процесуальними строками терміну розгляду справи та приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та неодноразові відкладення розгляду справи.

Враховуючи викладене, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи по суті не підлягає задоволенню судом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та об`єктивного розгляду спору по суті, у судовому засіданні 27.10.2020 року, відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТДС УКРСПЕЦТЕХНІКА» (за договором виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РІТІМ» (за договором замовник) 21.05.2019 року укладено Договір про виконання робіт №УС2138 (далі Договір), згідно умов п. 1.1. якого за цим Договором виконавець за завданням замовника зобов`язується надати послуги щодо дефектування одиниць техніки, окремих вузлів та/або агрегатів техніки, чи іншого обладнання замовника (далі об`єкт дефектування, після підписання Дефектної відомості предмет ремонту), а замовник зобов`язується оплатити надані послуги. На умовах і в порядку, встановлених цим Договором виконавець зобов`язується за завданням замовника виконати ремонтні чи інші роботи предмету ремонту, а замовник зобов`язується у строки та в порядку, визначені цим Договором, оплатити та прийняти такі роботи (п. 1.2 Договору).

Послуги з дефектування та супутні послуги, які надаються виконавцем чи залученими ним третіми особами за цим договором є платними. Загальна вартість послуг вказується в Акті надання послуг та/або рахунку. (п. 2.1. Договору).

Згідно п. 2.7. Договору, після проведення дефектування чи виконання робіт сторонами оформляється Акт надання послуг. Обов`язок щодо складання зазначеного акту покладається на виконавця.

Відповідно до п. 2.8.2 Договору, сторони повністю погоджуються, що підставою для оплати послуг є рахунок виконавця. Рахунок на оплату надсилається на електронну адресу замовника.

Згідно п. 3.1 Договору, ціна ремонтних робіт, а також перелік запасних частин та інших матеріалів, необхідних для виконання ремонтних робіт, визначаються сторонами за результатами проведення дефектування предмету ремонту та зазначаються в дефектних відомостях, які підписуються сторонами. Інші роботи зазначаються в рахунку на оплату без укладення Дефектної відомості.

Оплата робіт здійснюється у гривнях у безготівковій формі. Оплата робіт здійснюється в наступному порядку: протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту (дати) отримання замовником рахунку на оплату робіт або з дати підписання дефектної відомості (п. 3.6.1.) замовник зобов`язаний перерахувати на поточний рахунок виконавця грошові кошти в розмірі 100 % ціни робіт, вказаної в Дефектній відомості чи рахунку на оплату, за банківськими реквізитами виконавця зазначеними в даному Договорі або за іншими реквізитами, зазначеними виконавцем у рахунку на оплату. Сторони можуть домовитись про інші умови оплати, вказавши про це в Дефектній відомості або уклавши Додаткову угоду (п. 3.6 Договору).

В п. 3.6.1. Договору сторони погодили, що у випадку, якщо в день, вказаний в п. 6.4.2., п. 6.4. замовник не отримав від виконавця рахунок на оплату робіт, достатньою підставою для здійснення оплати робіт (в т.ч. і попередньої) є підписана сторонами Дефектна відомість. Підпис представника замовника в дефектній відомості свідчить про те, що дата підписання останньої співпадає з датою її укладення, а також про отримання замовником одного екземпляру зазначеного документу. В такому разі, строк оплати робіт починає спливати з дня наступного за днем підписання Дефектної відомості.

Згідно п. 3.6.2 Договору, сторони домовились про те, що порушення замовником строків здійснення попередньої оплати робіт не вважається відмовою замовника від договору і є підставою для застосування відповідальності за порушення строків виконання зобов`язань та інших наслідків, передбачених договором.

Відповідно до п. 5.3 Договору, прийняття робіт оформляється актом наданих послуг/виконаних робіт, обов`язок щодо складання якого покладається на виконавця. Відразу після передачі-прийняття предмету ремонту, сторони зобов`язані підписати вказаний акт.

У відповідності до п. 6.4.2. Договору, виконавець зобов`язаний у день підписання дефектної відомості виставити та передати замовнику рахунок на оплату робіт. Рахунок передається особисто представнику замовника, поштою, факсом чи електронною поштою.

У п. 11.1 Договору сторони погодили, що цей Договір набирає чинності (вступає в дію) з дати його підписання та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2016. У випадку, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього Договору жодна із сторін не заявила про намір його припинення, то договір вважається продовженим на наступний календарний рік.

Як зазначає позивач, на виконання умов Договору позивачем надавались послуги з дефектування двигуна. Зокрема, 21.05.2019 року за результатами дефектування двигуна сторонами підписано Дефектну відомість №УС000069241 на загальну суму 250003,48 грн. в якій також погоджено строки оплати.

20.06.2019 року між сторонами підписано акт надання послуг №43193, а саме, ремонт двигуна С6121, на суму 250003,48 грн. Після чого, позивачем виставлено рахунок на оплату по замовленню №69241 від 21.05.2019 року.

Однак, відповідач, свої зобов`язання за Договором виконав частково, сплативши 110000,00 грн. не у відповідності до строків, встановлених сторонами в Дефектній відомості, що підтверджується доданими до матеріалів справи платіжними дорученнями. Решта заборгованості у розмірі 140003,48 грн. залишись неоплаченою.

Позивачем на адресу відповідача 01.04.2020 року (докази надіслання наявні в матеріалах справи) направлено лист №101819 від 31.03.2020 року з вимогою сплатити 140003,48 грн. заборгованості за договором, однак, відповідачем зазначений лист залишено без відповіді та реагування.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 140003,48 грн. основного боргу, 29870,80 грн. пені, 2887,24 грн. інфляційних, 3184,59 грн. 3% річних та 10500,17 грн. штрафу. Однак, в процесі розгляду справи відповідачем здійснено погашення суми основного боргу у розмірі 140003,48 грн., у зв`язку із чим позивачем до суду подано заяву про зменшення розміру позовних вимог. Таким чином, позивач з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача 29870,80 грн. пені, 2887,24 грн. інфляційних, 3184,59 грн. 3% річних та 10500,17 грн. штрафу, нарахованих за неналежне виконання умов Договору.

Укладений між сторонами договір є договором підряду, а відтак, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ст. 843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором (ст. 854 ЦК України).

Як встановлено судом, в п. 3.6. Договору сторонами погоджено, що оплата робіт здійснюється на умовах 100% попередньої оплати протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту (дати) отримання замовником рахунку на оплату робіт або з дати підписання дефектної відомості.

Підписання замовником дефектної відомості до договору підтверджує його згоду на виконання виконавцем ремонтних робіт предмету ремонту на умовах, зазначених в цьому Договорі та підписаній сторонами дефектній відомості (п. 2.11. Договору).

При цьому, відповідно до п. 3.6.1. договору достатньою підставою для здійснення оплати робіт є підписана сторонами дефектна відомість. Підпис представника замовника в дефектній відомості свідчить про те, що дата підписання останньої співпадає з датою її укладення, а також про отримання замовником одного екземпляру зазначеного документу. В такому разі, строк оплати робіт починає спливати з дня, наступного за днем підписання дефектної відомості.

Так, результатами дефектування сторонами 21.05.2019 року підписано Дефектну відомість №УС000069241 на загальну суму 250003,48 грн. З моменту підписання Дефектної відомості відповідач був зобов`язаний перерахувати на поточний рахунок позивача грошові кошти в розмірі 40000,00 грн.; оплату у розмірі 60000,00 грн. здійснити до 10.06.2019 (включно); оплату у розмірі 75000,00 грн. здійснити до 10.07.2019 року (включно); оплату у розмірі 75003,48 грн. здійснити до 10.08.2019 (включно).

Натомість, в порушення умов Договору та встановлених у Дефектній відомості строків, відповідач 27.05.2019 здійснив платіж у сумі 40000,00 грн., 31.05.2019 здійснив платіж у сумі 10000,00 грн., 05.06.2019 здійснив платіж у сумі 10000,00 грн., 07.06.2019 здійснив платіж у сумі 15000,00 грн., 11.06.2019 здійснив платіж у сумі 10000,00 грн., 19.06.2019 здійснив платіж у сумі 10000,00 грн., 08.07.2019 здійснив платіж у сумі 15000,00 грн. Загалом відповідач оплатив за вказаною дефектною відомістю 110000,00 грн.

Отже, позивачем умови договору виконано в повному обсязі, у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору, в той час, як відповідачем допущено прострочення оплати виконаних робіт, що відповідачем не спростовано та доказів іншого суду не надано.

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Так, у зв`язку із невиконанням умов Договору, позивач просить стягнути з відповідача 6314,38 грн. пені, нарахованої на заборгованість відповідача у сумі 25000,00 грн. за період з 11.06.2019 року по 23.04.2020 року; 8952,32 грн. пені нарахованої на заборгованість відповідача у сумі 40000,00 грн. за період з 11.07.2019 року по 23.04.2020 року; 14604,10 грн. пені нарахованої на заборгованість відповідача у сумі 75003,48 грн. за період з 11.08.2019 року по 23.04.2020 року та 10500,17 грн. штрафу, передбаченого п. 8.2. Договору, який розраховано у розмірі 5% вартості робіт, у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Частиною 1 ст. 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» №543/965-ВР від 22.11.1996 року, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Відповідно до п. 8.1 Договору, за порушення замовником зобов`язань щодо сплати грошових коштів, передбачених даним Договором, в тому числі щодо строків оплати робіт та/або оплати послуг з дефектування, замовник зобов`язаний сплатити виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня від ціни робіт/послуг за кожен день прострочення.

Згідно п. 8.2. Договору, при порушенні строків оплати понад 30 календарних днів, погоджених сторонами строків, за надані послуги або виконані роботи, виконавець має право, додатково, крім пені, стягнути штраф з замовника у розмірі 5% від ціни робіт, а замовник зобов`язується сплатити такий штраф протягом 30 днів з моменту отримання вимоги виконавця.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняться через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, судом встановлено, що пеню нараховано на заборгованість відповідача, в порушення вимог ст. 232 ГК України, більше ніж за 6 місяців, в той час, як умови Договору не містять інших застережень та погоджених сторонами пунктів щодо строків нарахування пені, а також, при здійсненні розрахунку, позивачем невірно визначено періоди нарахування пені.

Згідно вірного розрахунку, здійсненого судом, загальний розмір пені, нарахованої на заборгованість відповідача, з урахуванням ч. 6 ст. 232 ГК України, складає 22156,05 грн., а саме, 4178,77 грн. пені, нарахованої на заборгованість відповідача у сумі 25000,00 грн. за період з 11.06.2019 року по 11.12.2019 року, 6456,99 грн. пені нарахованої на заборгованість відповідача у сумі 40000,00 грн. за період з 11.07.2019 року по 11.01.2020 року, 11520,29 грн. пені нарахованої на заборгованість відповідача у сумі 75003,48 грн. за період з 11.08.2019 року по 11.02.2020 року, є обґрунтованим та підлягає стягненню з відповідача.

Також, до стягнення з відповідача підлягає штраф, що передбачений пунктом 8.2. Договору за прострочення строків оплати робіт у розмірі 5% від ціни робіт, нарахований позивачем у розмірі 10500,17 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати, нараховані на заборгованість відповідача у сумі 25000,00 грн. за період з 01.07.2019 року по 31.03.2020 року у розмірі 526,17 грн.; нараховані на заборгованість відповідача у сумі 40000,00 грн. за період з 01.08.2019 року по 31.03.2020 року у розмірі 1088,40 грн.; нараховані на заборгованість відповідача у сумі 75003,48 грн. за період з 01.09.2019 року по 31.03.2020 року у розмірі 2272,67 грн. А також, 3% річних, нарахованих на заборгованість відповідача у сумі 25000,00 грн. за період з 11.06.2019 року по 23.04.2020 року у розмірі 653,42 грн., нарахованих на заборгованість відповідача у сумі 40000,00 грн. за період з 11.07.2019 року по 23.04.2020 року у розмірі 946,85 грн., нарахованих на заборгованість відповідача у сумі 75003,48 грн. за період з 11.08.2019 року по 23.04.2020 року у розмірі 1584,32 грн. згідно виконаного ним розрахунку.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно вірного розрахунку, зробленого судом, розмір 3% річних, нарахованих на заборгованість відповідача у сумі 25000,00 грн. за період з 11.06.2019 року по 23.04.2020 року складає 652,78 грн., нарахованих на заборгованість відповідача у сумі 40000,00 грн. за період з 11.07.2019 року по 23.04.2020 року складає 945,83 грн., нарахованих на заборгованість відповідача у сумі 75003,48 грн. за період з 11.08.2019 року по 23.04.2020 року складає 1582,40 грн. є обґрунтованим, арифметично вірним та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно вірного розрахунку, зробленого судом, розмір інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача у сумі 25000,00 грн. за період з 01.07.2019 року по 31.03.2020 року складає 273,68 грн., нарахованих на заборгованість відповідача у сумі 40000,00 грн. за період з 01.08.2019 року по 31.03.2020 року складає 681,98 грн., нарахованих на заборгованість відповідача у сумі 75003,48 грн. за період з 01.09.2019 року по 31.03.2020 року складає 1508,31 грн. є обґрунтованим, арифметично вірним та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи а відповідачем належними та допустимими доказами не спростовані, тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 123, 129, 233, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТДС «УКРСПЕЦТЕХНІКА» до Товариства з обмеженою відповідальністю «РІТІМ» про стягнення заборгованості задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РІТІМ» (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Металургів, буд. 50, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТДС «УКРСПЕЦТЕХНІКА» (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 18/17, кімната 417, ) 22156 (двадцять дві тисячі сто п`ятдесят шість) грн. 05 коп. пені, 3181 (три тисячі сто вісімдесят одну) грн. 01 коп. 3% річних, 2463 (дві тисячі чотириста шістдесят три) грн. 97 коп. інфляційних втрат та 2322 (дві тисячі триста двадцять дві) грн. 35 коп. витрат по сплаті судового збору.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 06.11.2020 року.

Суддя Д.Г. Заєць