РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.11.2020Справа № 910/10919/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 75 556,29 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення вартості нестачі вантажу в розмірі 75 556,29 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України не забезпечив збереження вантажу під час перевезення вантажу за залізничними накладними № 48449425, № 48450589, № 48507008, № 48448625, № 48461941, № 48461065, № 48448492, № 48450571, № 48448617 та № 48448518, у зв`язку з чим вагони з вантажем (кокс доменний), прибули з недостачею на загальну суму 75 556,29 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2020 судом залишено позовну заяву без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків та встановлено спосіб їх усунення.

13.08.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків, відповідно до якої, позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 29.07.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

28.09.2020 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач, заперечуючи проти позову зазначає, що позивачем не надано належним чином засвідчених документів в підтвердження розміру дійсної вартості втраченого вантажу.

06.10.2020 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що переуступні написи були вчинені керівником і головним бухгалтером відокремленого підрозділу, який не має статусу юридичної особи і відповідно у останніх відсутнє право вчинення переуступного напису.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариством «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (далі - позивач) відповідно до залізничних накладних № 48449425, № 48450589, № 48507008, № 48448625, № 48461941, № 48461065, № 48448492, № 48450571, № 48448617 та № 48448518 здійснило відправлення вугілля зі станції Добропілля Донецької залізниці на станцію Ігрень Придніпровської залізниці одержувачу - ТЕС АТ «ДТЕК Дінпроенерго».

По прибуттю вагонів № 56422579, № 61017620, № 56068018, № 53602496, № 53520383, № 56944200, № 61298964, № 53544250, № 60035045, № 53522769, № 65479909, № 56627326, № 63522726, № 53536272, № 56877087, № 5693317, № 60519345, № 53252664, № 53577466, № 56970031, № 63378947, № 61921664, № 56291271, № 50063692, № 56952112 на станції Ігрень Придніпровської залізниці було складено комерційні акти:

- № 453105/122 від 10.04.2020, відповідно до якого, недостача вугілля у вагоні № 56422579 складає 2350 кг., у вагоні № 61017620 - 1900 кг., у вагоні № 56068018 - 5000 кг.;

- № 453105/121 від 10.04.2020, відповідно до якого, недостача вугілля у вагоні № 53602496 складає 1750 кг., у вагоні № 53520383 - 1250 кг., у вагоні 56944200 - 2850 кг.;

- № 453105/140 від 16.04.2020, відповідно до якого, недостача вугілля у вагоні № 61298964 складає 3550 кг.;

- № 453105/126 від 10.04.2020, відповідно до якого, недостача вугілля у вагоні № 65479909 складає 2900 кг., у вагоні № 53544250 - 850 кг., у вагоні № 60035045 - 2250 кг., у вагоні № 53522769 - 1500 кг.;

- № 453105/130 від 13.04.2020, відповідно до якого, недостача вугілля у вагоні № 56627326 складає 1150 кг.;

- № 453105/131 від 13.04.2020, відповідно до якого, недостача вугілля у вагоні № 53536272 складає 2650 кг., у вагоні № 56877087 - 1850 кг., у вагоні № 63522726 - 1350 кг., у вагоні № 56963317 - 3100 кг.;

- № 453105/129 від 10.04.2020, відповідно до якого, недостача вугілля у вагоні № 60519345 складає 3100 кг., у вагоні № 5325266 - 2300 кг., у вагоні № 53577466 - 3050 кг.

- № 453105/128 від 10.04.2020, відповідно до якого, недостача вугілля у вагоні № 56970031 складає 1950 кг.;

- № 453105/127 від 10.04.2020, відповідно до якого, недостача вугілля у вагоні № 63378947 складає 1150 кг., у вагоні № 61921664 - 1150 кг., у вагоні № 56291271 - 1750 кг., у вагоні № 50063692 - 1900 кг.;

- № 453105/124 від 10.04.2020, відповідно до якого, недостача вугілля у вагоні № 56952112 складає 4250 кг.

Позивач зазначив, що відповідач, як перевізник належним чином не виконав зобов`язань щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв`язку з чим зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі 75 556,29 грн., заподіяні незбереженням прийнятого до перевезення вантажу згідно залізничних накладних № 48449425, № 48450589, № 48507008, № 48448625, № 48461941, № 48461065, № 48448492, № 48450571, № 48448617 та № 48448518.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Згідно з пунктом 2 статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України обумовлено: у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з статтею 113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Відповідно до статті 130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 133 Статуту залізниць України передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

З аналізу ст. ст. 130 та 133 Статуту залізниць України вбачається, що у разі недостачі вантажу, право на пред`явлення позовів набуває саме одержувач, а отже і передача такого права можливе лише вантажоодержувачем вантажовідправнику, оскільки у вантажовідправника, за приписами ст. 130 Статут залізниць України такого права, без його передачі вантажоодержувачем, не виникає.

Як вбачається з матеріалів справи, Акціонерним товариством «ДТЕК Дніпроенерго» видано Довіреність № 175/ДнЭ/2019 від 24.04.2019, якою уповноважено Боричевського А.М., директора Відокремленого підрозділу «Придніпровська теплова електрична станція» АТ «ДТЕК Дніпроенерго» та Окорешко Н.І. , головного бухгалтера Відокремленого підрозділу «Придніпровська теплова електрична станція» АТ «ДТЕК Дніпроенерго», передавати вантажовідправникам право на пред`явлення претензій та позовів до Акціонерного товариства «Українська залізниця» у зв`язку з незбереженням вантажу.

Із залізничних накладних № 48449425, № 48450589, № 48507008, № 48448625, № 48461941, № 48461065, № 48448492, № 48450571, № 48448617 та № 48448518, вбачається, що директором Відокремленого підрозділу «Придніпровська теплова електрична станція» АТ «ДТЕК Дніпроенерго» Боричевським А.М. та головним бухгалтером Відокремленого підрозділу «Придніпровська теплова електрична станція» АТ «ДТЕК Дніпроенерго» Окорешко Н.І., на підставі довіреності № 175/ДнЭ/2019 від імені АТ «ДТЕК «Дніпроенерго» здійснено переуступні написи, відповідно до яких право на пред`явлення, зокрема позовів у зв`язку з нестачею вантажу у передано ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ»

Факт недостачі за спірним перевезенням підтверджений комерційними актами № 453105/122 від 10.04.2020, відповідно до якого, недостача вугілля у вагоні № 56422579 складає 2350 кг., у вагоні № 61017620 - 1900 кг., у вагоні № 56068018 - 5000 кг.; № 453105/121 від 10.04.2020, відповідно до якого, недостача вугілля у вагоні № 53602496 складає 1750 кг., у вагоні № 53520383 - 1250 кг., у вагоні 56944200 - 2850 кг.; № 453105/140 від 16.04.2020, відповідно до якого, недостача вугілля у вагоні № 61298964 складає 3550 кг.; № 453105/126 від 10.04.2020, відповідно до якого, недостача вугілля у вагоні № 65479909 складає 2900 кг., у вагоні № 53544250 - 850 кг., у вагоні № 60035045 - 2250 кг., у вагоні № 53522769 - 1500 кг.; № 453105/130 від 13.04.2020, відповідно до якого, недостача вугілля у вагоні № 56627326 складає 1150 кг.; № 453105/131 від 13.04.2020, відповідно до якого, недостача вугілля у вагоні № 53536272 складає 2650 кг., у вагоні № 56877087 - 1850 кг., у вагоні № 63522726 - 1350 кг., у вагоні № 56963317 - 3100 кг.; № 453105/129 від 10.04.2020, відповідно до якого, недостача вугілля у вагоні № 60519345 складає 3100 кг., у вагоні № 5325266 - 2300 кг., у вагоні № 53577466 - 3050 кг. № 453105/128 від 10.04.2020, відповідно до якого, недостача вугілля у вагоні № 56970031 складає 1950 кг.; № 453105/127 від 10.04.2020, відповідно до якого, недостача вугілля у вагоні № 63378947 складає 1150 кг., у вагоні № 61921664 - 1150 кг., у вагоні № 56291271 - 1750 кг., у вагоні № 50063692 - 1900 кг.; № 453105/124 від 10.04.2020, відповідно до якого, недостача вугілля у вагоні № 56952112 складає 4250 кг.

Приписами статті 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Згідно з частиною другою статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Статтею 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

На підтвердження вартості втраченого вантажу позивачем надано суду Довідки про вартість вугільної продукції, підписані Генеральним директором ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ», Начальником відділу з планування та інвестицій ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» та Начальником дільниці навантаження № 11/675 від 04.05.2020, відповідно до якої, вартість вугільної продукції у вагонах по накладній № 48449425 складає 1 860,48 грн. з ПДВ, № 11/677 від 04.05.2020, відповідно до якої, вартість вугільної продукції у вагонах по накладній № 48450589 складає 1 787,58 грн. з ПДВ, № 11/688 від 04.05.2020, відповідно до якої, вартість вугільної продукції у вагонах по накладній № 48507008 складає 1 802,88 грн. з ПДВ, № 11/804 від 20.05.2020, відповідно до якої, вартість вугільної продукції у вагонах по накладній № 48448625 складає 2 027,34 грн. з ПДВ, № 11/679 від 04.05.2020, відповідно до якої, вартість вугільної продукції у вагонах по накладній № 48461941 складає 1 800,72 грн. з ПДВ, № 11/678 від 04.05.2020, відповідно до якої, вартість вугільної продукції у вагонах по накладній № 48461065 складає 1 800,72 грн. з ПДВ, № 11/669 від 04.05.2020, відповідно до якої, вартість вугільної продукції у вагонах по накладній № 48448492 складає 2 027,34 грн. з ПДВ, 11/676 від 04.05.2020, відповідно до якої, вартість вугільної продукції у вагонах по накладній № 48450571 складає 1 787,58 грн. з ПДВ, № 11/672 від 04.05.2020, відповідно до якої, вартість вугільної продукції у вагонах по накладній № 48448617 складає 1 860,48 грн. з ПДВ, № 11/670 від 04.05.2020, відповідно до якої, вартість вугільної продукції у вагонах по накладній № 48448518 складає 2 027,34 грн. з ПДВ.

У пункті 2.7 роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 N 04-5/601 зазначено, що згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Вартість вантажу, що перевозиться з оголошеною вартістю, визначається у такому ж порядку (пункт 4 Правил перевезення вантажів з оголошеною вартістю).

Згідно з пунктом 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 1) 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже; 2) 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 3) 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі; 4) 0,5 % маси всіх інших вантажів.

Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються:

- від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці;

- від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

З урахуванням вищевикладеного, фактична недостача вантажу у вагонах № 56422579 - 1,661 т., № 61017620 - 1,204 т., № 56068018 - 4,310 т., № 53602496 - 1,054 т., № 53520383 - 0,575 т., № 56944200 - 2,174 т., № 61298964 - 2,873 т., № 535442500,165 т., № 60035045 - 1,583 т., № 53522769 - 0,825 т., № 65479909 - 2,211 т., № 56627326 - 0,475 т., № 63522726 - 0,681 т., № 53536272 - 1,993 т., № 56877087 - 1,173 т., № 5693317 - 2,425 т., № 60519345 - 2,443 т., № 53252664 - 1,603 т., № 53577466 - 2,365 т., № 56970031 - 1,246 т., № 63378947 - 0,461 т., № 61921664 - 0,456 т., № 56291271 - 1,065 т., № 50063692 - 1,206 т., № 56952112 - 3,564 т.

Таким чином, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини втрати частини вантажу та враховуючи, що відповідачем не спростовано факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення суми збитків, які виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в розмірі 75 556,29 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість, в свою чергу, заперечення відповідача наведені у відзивах, повністю спростовуються встановленими фактичними обставинами справи.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; ідентифікаційний код: 40075815) на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (85003, Донецька обл., місто Добропілля, вулиця Київська, будинок 1; ідентифікаційний код: 00176472) збитки в розмірі 75 556 (сімдесят п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят шість) грн. 29 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 256 та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено: 10.11.2020

Суддя О.А. Грєхова