ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2020м. ДніпроСправа № 904/1155/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І. В.

за участю секретаря судового засідання Сироти М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі РЕГІОНАЛЬНОЇ ФІЛІЇ "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ"

про стягнення 70381,80грн., з яких 18289,44грн. плати за користування вагонами та 52092,36грн. збору за зберігання вантажу

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі РЕГІОНАЛЬНОЇ ФІЛІЇ "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" (далі - відповідач) про стягнення 70381,80грн., з яких 18289,44грн. плати за користування вагонами та 52092,36грн. збору за зберігання вантажу.

Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Одночасно із позовною заявою від позивача надійшло клопотання від 21.02.2020 за вих.№б/н про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/1155/20 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича, що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2020.

Ухвалою від 04.03.2020 позовну заяву залишено без руху.

17.03.2020 виявлені судом недоліки усунуто.

Ухвалою від 19.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Сторін повідомлено, що процесуальні дії вчиняються протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, а саме по 18.04.2020.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 №540-ІХ доповнено розділ Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України пунктом 4 наступного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349 , а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)."

Проте, з метою удосконалення норм Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України в частині перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), Верховна Рада України прийняла Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 №731-IX, яким внесено зміни, зокрема, до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України шляхом викладення в такій редакції:

"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

При цьому, у пункті 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 №731-IX визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Господарський суд констатує, що Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 №731-IX набрав чинності 17.07.2020, а двадцятиденний строк сплив 06.08.2020.

Беручи до уваги відсутність доказів належного повідомлення відповідача про існуюче судове провадження, господарський суд ухвалою від 25.08.2020 здійснив перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження; розгляд справи розпочато спочатку; замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням; призначено підготовче засідання по справі на 23.09.2020.

01.09.2020 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшов відзив від 31.07.2020 за вих.№187/1 в якому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Відзив від 31.07.2020 за вих.№187/1 прийнято до розгляду.

Щодо підписання позовної заяви.

10.09.2020 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшло клопотання від 10.09.2020 за вих.№б/н про залишення позовної заяви без розгляду. Ухвалою від 23.09.2020 позивачу дозволено подати додаткові пояснення щодо питання підписання позовної заяви. 06.10.2020 через відділ документального забезпечення від позивача надійшли заперечення проти клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

22.09.2020 через відділ документального забезпечення від позивача надійшла відповідь на відзив від б/д за вих.№б/н у якому просить суд поновити строк для надання відповіді на відзив та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідь на відзив від б/д за вих.№б/н прийнято до розгляду.

Ухвалою від 23.09.2020 підготовче засідання відкладено на 13.10.2020.

13.10.2020 через відділ документального забезпечення від позивача надійшло клопотання від б/д за вих.№б/н у якому просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату. Ухвалою від 13.10.2020 клопотання позивача від б/д за вих.№б/н задоволено.

Ухвалою від 13.10.2020 підготовче засідання відкладено на 15.10.2020.

Ухвалою від 15.10.2020 підготовче провадження закрито; справу призначено до розгляду по суті; представників сторін проінформовано, що судове засідання відбудеться 16.11.2020.

13.11.2020 через відділ документального забезпечення від позивача надійшло клопотання від б/д за вих.№б/н у якому просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату через запровадження карантину та прийняття, у зв`язку із цим наказу від 29.04.2020 №165/Н "Про запровадження неповного робочого тижня регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця", яким запроваджено для працівників режим неповного (чотириденного) робочого тижня (вихідний день - понеділок).

ПОЗИЦІЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Господарський суд залишив клопотання позивача без задоволення, у зв`язку із відсутністю процесуального строку для відкладення розгляду справи та достатністю доказів для розгляду справи по суті за відсутності представника позивача в судовому засіданні.

В судове засідання, яке відбулося 16.11.2020, учасники процесу не забезпечили явку представників.

Судовий процес, враховуючи неявку представників сторін та на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

В судовому засіданні, яке відбулося 16.11.2020, здійснено розгляд справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 16.11.2020, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, складено повний текст рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Щодо підписання позовної заяви.

Короткий зміст позиції відповідача.

Відповідач вказує, що позовна заява від імені позивача підписана уповноваженим представником - адвокатом Русановою В.В.

На підтвердження повноважень представника до позовної заяви долучено копію довіреності від 06.08.2019.

Зазначена довіреність позивача уповноважила адвоката Русанову Вікторію Вікторівну, серед іншого, підписувати та подавати позовні заяви.

При цьому, зазначеною довіреністю передбачено, що правочини та інші вхідні документи вважаються належним чином укладеними (вчиненими) та мають юридичну силу для філії, довірителя, третіх осіб, виключно у разі, коли вони укладені (вчинені) з дотриманням правил двох підписів, а також з урахуванням обмежень, передбачених пунктами 5.6, 5.7 Положення про Філію.

З огляду на відсутність двох підписів на позовній заяві, відповідач дійшов висновку, що позовна заява вважається непідписаною і підлягає залишенню без розгляду.

Короткий зміст заперечень позивача.

Позивач стверджує, що довіреністю від 06.08.2019 адвоката Русанову Вікторію Вікторівну уповноважено представляти інтереси позивача у судах всіх інстанцій та юрисдикцій, з усіма правами, які надані позивачу, у тому числі підписувати і подавати позовні заяви. При цьому, жодного застереження про наявність другого підпису довіреність не містить.

Позивач обґрунтовуючи власну правову позицію звертає увагу на висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.07.2018 по справі №904/2314/17 в якій вказано, що згідно з пунктом 124 Статуту позивача, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №735 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 №52), правило двох підписів застосовується виключно у випадках укладання договорів, оформлення довіреностей, підписанні банківських і фінансових документів. Зазначене правило стосується вчинення таких дій як укладення (вчинення). Вказаний пункт Статуту не містить вказівки про обов`язковість підписання саме позовної заяви двома підписами уповноважених осіб, яка підписана адвокатом у порядку передоручення повноважними особами товариства.

Щодо суті позовних вимог.

Короткий зміст позовної заяви та узагальнення її доводів.

У липні 2019 року за накладною №45188463 вагони прийнято залізницею до перевезення на адресу одержувача-відповідача із вантажем "гематит".

На шляху прямування спірні вагони затримані на підставі наказів №1467 від 22.07.2019; №1470 від 23.07.2019; №1473 від 24.07.2019; №1477 від 26.07.2019 через зайнятість колій станцій призначення Терни, у зв`язку з неприйняттям вантажу одержувачем на свою під`їзну колію.

За весь час затримки вагонів з вини вантажовласника нараховано плату за користування, що підтверджується відомостями форми ГУ-46 №31079933, №31079934, №30079931, №30079932 та за зберігання вантажу за накопичувальною карткою ФДУ-92 №06089073.

Відомості плати форми ГУ-46 відповідачем підписано із такими запереченнями: "накази №1467, №1470, №1473, 1477 видано в порушення пункту 9 Правил користування вагонами: станція Гейківка не є станціями підходу для ПрАТ "Північний ГЗК"; "На момент видачі наказів по станції Терни були вільні колії".

Накази про затримку спірних вагонів на підході до станції призначення видано через наявність на коліях станції призначення Терни неприйнятих ПрАТ "ПІВНГЗК" вагонів, що надійшли на його адресу.

За вказаним фактом станціями затримки Гейківка складено Акти про затримку вагонів форми ГУ-23а №6 від 22.07.2019, №8 від 23.07.2019, №10 від 25.07.2019; №11 від 26.07.2019; акти загальної форми ГУ-23 №21 від 22.11.2019, №22 від 23.07.2019, №23 від 24.07.2019; №24 від 26.07.2019.

На підставі актів форми ГУ-23а та ГУ-23 розраховано плату за користування спірними вагонами у сумі 18289,44грн. та збір за зберігання вантажу у сумі 52092,36грн.

Короткий зміст клопотання від 21.02.2020 за вих.№б/н про визнання поважними причини пропуску строку позовної давності.

Позивач інформує, що в січні 2020 року звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою №НЮс-01/9 від 20.01.2020 до відповідача про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у загальному розмірі 70381,80грн. Вказані позовні вимоги обґрунтовані тим, що у липні 2019 року за накладною №45188463 залізницею прийнято до перевезення на адресу одержувача-відповідача вантаж "гематит". Ухвалою від 03.02.2020 по справі №904/455/20 позовну заяву №НЮс-01/9 від 20.01.2020 з доданими до неї документами повернуто позивачу. Отже, на думку позивача, строк позовної давності пропущено з незалежних від позивача причин.

Короткий зміст заперечень відповідача та узагальнення його доводів.

Відповідач стверджує, що був готовий прийняти спірні вагони, які затримано позивачем на підходах до станції Терни, з огляду на таке.

1. Відповідач наголошує, що позивачем на надано доказів зайнятості всіх колій станції Терни, передбачених пунктом 6 договору про експлуатацію. Крім цього, не доведено факт зайнятості колій станції Терни з вини відповідача.

2. На думку відповідача Акти загальної форми, що додані до позовної заяви, враховуючи періоди їх затримки, не доводять, що колії станції Терни у зазначені періоди зайнято з вини відповідача, тобто не доведено вини вантажовласника у неможливості прийняти вагони. Під час дії наказу №30 на станції Терни з вини відповідача не було забрано лише вагони, розміщені на 4-й та 13-й колії, яка не використовується позивачем для прийняття вагонів.

3. Відповідач звертає увагу, що за наказами №1467, 1470, 1473, 1477 на шляху прямування затримувалися одні й ті самі вагони, на станціях Горяїнове та Саксагань тричі. Відповідач зауважує, що станція Горяїнове розташована на відстані біля 150км від станції призначення Терни. Між станціями Терни та Горяїнове розташовано більш, ніж 10 залізничних станцій. Проте, диспетчер затримує доставку вагонів на великих відстанях від станції призначення або на одних й тих самих станціях по декілька разів, зловживаючи своїми правами.

Відповідач дійшов висновку, що затримка вагонів на шляху прямування до станції Терни на підставі наказів №1467, №1470, №1473, №1477 здійснюється з метою нарахування відповідачу плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу в завищеному розмірі.

Доводи позивача на відзив.

Позивач не погоджується з позицією відповідача та констатує, що зайнятість приймально-відправних колій по станції Терни згідно Технологічного процесу роботи станції планує поїзний диспетчер залізниці з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку позивача і власних вагонів з вантажем на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з відповідачем, обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції. Аналогіна правова позиція міститься у пункті 5.18 постанови Верховного Суду від 04.11.2019 по справі №904/5461/18.

Крім цього, позивач наголошує, що підготовка залізницею на коліях станції порожніх власних вагонів під навантаження - звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту залізниць України, положеннями Договору та ЄТП, у той час як не забирання відповідачем вагонів, що простроювали на коліях станції призначення за актами форми ГУ-23, є порушенням вимог статей 4, 47 Статуту залізниць України, пунктів 33, 34 Правил видачі вантажів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 03.09.2013 по справі №904/2287/13, в постановах Верховного Суду від 22.06.2018 по справі №904/7335/17, від 15.06.2018 по справі №904/7360/17, від 17.10.2018 по справі №904/6067/18, в пункті 5.18 постанови Верховного Суду від 04.11.2019 по справі №904/5461/18.

В межах справи, яка розглядається, документальними підставами вимог про стягнення спірної суми є акти форми ГУ-23 №21 від 22.07.2019, №22 від 23.07.2019, №23 від 24.07.2019 та №24 від 26.07.2019, складені на підставі спірних наказів.

ПОЗИЦІЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ щодо підписання позовної заяви.

Пунктом 2 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що господарський суд залишає позов без розгляду якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має право її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Господарський суд констатує, що позовну заяву від 21.02.2020 за вих.№НЮс-01/9 підписано представником позивача Русановою В.В.

Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності).

Повноваження сторони або третьої особи від імені юридичної особи може здійснювати її відособлений підрозділ, якщо таке право йому надано установчими або іншими документами.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачали можливість здійснення процесуального представництва юридичною особою, як в порядку самопредставництва, так і іншими особами, як представниками юридичної особи за довіреністю.

Довіреність б/н від 06.08.2019 (зареєстрована в реєстрі №1127) видана приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Римською А.В.

Пунктом 3 статті 244 Цивільного кодексу України передбачено, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Посилання відповідача на пункт 121 Статуту Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" є необґрунтованими з огляду на таке.

Правило двох підписів застосовується виключно у випадках: укладання договорів, оформлення довіреностей, підписанні банківських та фінансових документів. Зазначене правило стосується вчинення таких дій як укладання (вчинення). Крім того, єдиним установчим документом для товариства є статут. Статут - це установчий документ, на основі якого діє підприємство, який визначає порядок створення, діяльності та припинення діяльності товариства. Статут, у даному випадку не є джерелом права.

Враховуючи наведене, позовна заява підписується та подається до суду за захистом порушеного права.

Чинним законодавством України, не встановлюється обов`язок підписання позовних заяв одночасно декількома представниками сторони або третьої особи.

Таким чином, твердження відповідача, що позовна заява підписана не уповноваженою особою позивача, є необґрунтованим і відхиляється судом.

За таких обставин, у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду слід відмовити.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Доказами, відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, предметом доказування у господарській справі є лише ті факти, які мають матеріально-правове значення, тобто факти без з`ясування яких не можна правильно вирішити справу по суті.

Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі такі: обставини укладання договору надання послуг залізничного перевезення; факт надання послуг; наявність перевізних документів - залізничних накладних; наявність наказів про затримку вагонів; наявність актів форми ГУ-23а та ГУ-23, накопичувальних карток форми ФДУ-92; правомірність здійснення розрахунків заявлених до стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ.

Відповідно до положень частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями частини 2 статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Згідно зі статтею 71 Статуту залізниць України (далі - Статут) взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 6 Статуту накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

За статтею 46 Статуту одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Відповідно до статті 6 Статуту вантаж - матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.

За приписами статті 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Пунктом 5.4. Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури №17 від 29.01.2015, встановлено, що перевезення власних вантажних вагонів у завантаженому і порожньому стані в усіх випадках (передислокація, ремонт тощо) оформляється перевізним документом (накладною) в електронному (із накладенням електронного цифрового підпису) або паперовому вигляді згідно з Правилами оформлення перевізних документів.

Відповідно до пунктом 1.5. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, перевезення власних (орендованих) локомотивів і вагонів у завантаженому та порожньому стані оформлюються перевізними документами, в яких у графі 20 "Найменування вантажу" відправником зазначається: для локомотивів і завантажених вагонів - "Власний (орендований) вагон (локомотив). Власник (орендар) (найменування власника, державної вагонної компанії, оператора, орендаря)"; для порожніх вагонів - "Порожній власний (орендований) вагон. З-під... (найменування вантажу). Власник (орендар) (найменування власника, вагонної компанії або орендаря). Направляється до пункту навантаження (в ремонт тощо)".

Отже, порожні власні вагони, які перевозяться залізницею за перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, обов`язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці чи на станціях підходу, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом №1.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно з пунктом 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, відповідно до якого збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №317 від 26.03.2009, збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці) справляється в розмірі 5,9грн. за добу. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Згідно з абзацом 3 пункту 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України за №113 від 25.02.1999, (далі - Правила) чітко встановлено порядок і умови обліку вагонів, які були затримані на підходах до станції призначення.

Відповідно до пункту 6 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

Згідно з пунктом 8 Правил у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Пункт 9 Правил встановлює, що про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується особою, визначеною начальником залізниці.

За пунктом 10 Правил облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23 (пункт 3 Правил).

Відповідно до пункту 12 Правил загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

14.12.2017 між сторонами укладено договір №ПР/М-17-2/14-744/НЮдч "Про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Терни і Рядова регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" (далі - договір).

Відповідно до пункту 4 договору, рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії та Інструкції по сигналізації на залізницях України.

У липні 2019 року за накладною №45188463 вагони прийнято залізницею до перевезення на адресу одержувача-відповідача із вантажем "гематит".

На шляху прямування спірні вагони затримані на підставі наказів №1467 від 22.07.2019; №1470 від 23.07.2019; №1473 від 24.07.2019; №1477 від 26.07.2019 через зайнятість колій станцій призначення Терни, у зв`язку з неприйняттям вантажу одержувачем на свою під`їзну колію.

За весь час затримки вагонів з вини вантажовласника нараховано плату за користування, що підтверджується відомостями форми ГУ-46 №31079933, №31079934, №30079931, №30079932 та за зберігання вантажу за накопичувальною карткою ФДУ-92 №06089073.

Відомості плати форми ГУ-46 відповідачем підписано із такими запереченнями: "накази №1467, №1470, №1473, 1477 видано в порушення пункту 9 Правил користування вагонами: станція Гейківка не є станціями підходу для ПрАТ "Північний ГЗК"; "На момент видачі наказів по станції Терни були вільні колії".

Накази про затримку спірних вагонів на підході до станції призначення видано через наявність на коліях станції призначення Терни неприйнятих ПрАТ "ПІВНГЗК" вагонів, що надійшли на його адресу.

За вказаним фактом станціями затримки Гейківка складено Акти про затримку вагонів форми ГУ-23а №6 від 22.07.2019, №8 від 23.07.2019, №10 від 25.07.2019; №11 від 26.07.2019; акти загальної форми ГУ-23 №21 від 22.11.2019, №22 від 23.07.2019, №23 від 24.07.2019; №24 від 26.07.2019.

На підставі актів форми ГУ-23а та ГУ-23 розраховано плату за користування спірними вагонами у сумі 18289,44грн. та збір за зберігання вантажу у сумі 52092,36грн.

ПОЗИЦІЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи рішення у даній справі, господарським судом також враховано, що пунктом 14 договору передбачено, що власник колії сплачує Залізниці плату за користування вагонами та плату за зберігання вантажів у вагонах у разі затримки їх з причин, залежних від власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї), згідно з Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України та Правилами зберігання вантажів.

У постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.06.2018 по справі №904/7360/17 та від 22.06.2018 по справі №904/7535/17 викладено правову позицію про наявність вини відповідача у затримці вагонів на станціях підходу і правомірність нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вагонів, як вантажу.

Перевіркою правильності здійсненого позивачем розрахунку порушень не встановлено.

За результатами вивчення фактичних обставин справи, господарський суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є правомірними та обґрунтованими.

ПОЗИЦІЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ щодо поновлення строку позовної давності.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною 1 статті 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

За змістом частини 1 статті 261 названого Кодексу позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Положеннями статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а статті 258 - до окремих вимог встановлено позовну давність в один рік.

Частиною 3 статті 925 Цивільного кодексу України, яка є загальною нормою, визначено, що до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Відповідно до частини 5 статті 315 Господарського кодексу України для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

За статтею 137 Статуту залізниць України позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється: а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу; б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Вказане положення пов`язує шестимісячний термін для пред`явлення перевізником позову саме з моментом настання події, що є підставою для подання позову.

Визначаючи початок перебігу позовної давності, визначальним є те, що затримка вагонів на станції призначення є єдиною подію (за наявності однієї події, зокрема, однієї підстави затримання вагонів), яка фіксується як порушення одноразово та, водночас, триває певний проміжок часу, і щодо якої як єдиної події й розпочинається перебіг позовної давності.

Частиною 3 статті 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Господарський суд встановив, що відповідач не заявив про застосування позовної давності, передбаченої частиною 5 статті 315 Господарського кодексу України та статтею 137 Статуту залізниць України.

Крім цього, господарський суд оцінивши обставини порушення строку позовної давності та строк на який вона була порушена дійшов висновку, що справедливим рішенням буде стягнення з відповідача заявленої заборгованості.

Відтак, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2-5, 7-15, 18, 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 91, 123, 129, 194-196, 200-201, 204-205, 218-220, 222, 232-233, 236-242, 253-254, 256-259, пунктом 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ.

Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03680, м.Київ, ВУЛИЦЯ ТВЕРСЬКА, будинок 5; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40075815) в особі РЕГІОНАЛЬНОЇ ФІЛІЇ "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (49602, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, Кіровський район, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 108; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40081237) до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" (50079, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00191023) про стягнення 70381,80грн., з яких 18289,44грн. плати за користування вагонами та 52092,36грн. збору за зберігання вантажу задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" (50079, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00191023) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03680, м.Київ, ВУЛИЦЯ ТВЕРСЬКА, будинок 5; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40075815) в особі РЕГІОНАЛЬНОЇ ФІЛІЇ "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (49602, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, Кіровський район, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 108; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40081237) 18289,44грн. (вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят дев`ять грн. 44 коп.) плати за користування вагонами; 52092,36грн. (п`ятдесят дві тисячі дев`яносто дві грн. 36 коп.) збору за зберігання вантажу; 2102,00грн. (дві тисячі сто дві грн. 00 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Складання повного рішення відкладено на строк не більш як десять днів з дня закінчення розгляду справи.

Дата підписання та складення повного судового рішення - 16.11.2020.

Суддя І.В. Петренко