ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2020 Справа № 917/549/20

За позовною заявою ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачів: 1. ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 ,

2. ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 ,

3. Державний реєстратор Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області Дуженкова Світлана Анатоліївна, 39600, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Соборна, буд. 14/23

4. Кременчуцька районна державна адміністрація Полтавської області, 39600, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Соборна, буд. 14/23

треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Відродження» (39750, Полтавська обл., Кременчуцький р-н, с. Пришиб, вул. Гагаріна, буд. 20-А, );

- ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

- ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

про визнання удаваним договору дарування частки у статутному капіталі, переведення на позивача прав та обов`язків покупця частки, визнання недійсним акту приймання-передачі частки, скасування реєстраційної дії

Суддя: Мацко О.С.

Секретар судового засідання: Дяченко Д.Б.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_6 , Кузьменко С.П.

від відповідача 1: Беженар К.В.

від інших учасників справи: не з"явилися

Обставини справи: розглядається позовна заява ОСОБА_1 про визнання удаваним договору дарування частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» від 27.11.2018 р., застосування до вказаного договору норм, що регулюють укладення договору купівлі-продажу з переведенням прав та обов`язків покупця відповідної частки у статутному капіталі третьої особи на ОСОБА_1 , визнання недійсним акта приймання-передачі частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» від 27.11.2018 р., скасування реєстраційної дії № 7000328 від 28.11.2018 р.

Ухвалою від 04.05.2020р. відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивача та витребувано у відповідача-2 докази. 03.06.2020р. надійшов відзив на позов від відповідача-1 (а.с.115-119).

Ухвалою від 04.06.2020р. залучено до участі у справі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, відкладено підготовче засідання на 09.07.2020р., після чого оголошено перерву у підготовчому засіданні до 08.09.2020р.

20.08.2020р. надійшли письмові пояснення від третіх осіб (а.с.182-199). 08.09.2020 суд відклав підготовче засідання на 01.10.2020р. та за заявою позивача (отримана у засіданні, зареєстрована за вх.9723) залучив до участі у справі у якості відповідача Кременчуцьку районну державну адміністрацію.

Ухвалою від 01.10.2020р. закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті.

Під час розгляду по суті позивач на задоволенні позову наполягає; відповідач-1 позов визнає; інші учасники у засідання не з"явилися, про час і місце проведення повідомлені належним чином. Відповідачу-2 ухвали суду направлялися за адресою, наявною у матеріалах справи, у т.ч підтверджену довідкою Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Полтавської області № 3728/01-32 від 16.04.2020 р. (вх. № 4741 від 28.04.2020 р., а.с.95) Таким чином, вважається, що відповідач-2 також належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Відповідачі 3,4 направили на адресу суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, яке задовольняється судом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.11.2018р. між відповідачами 1 та 2 укладено у простій формі договір дарування частини частки у статутному капіталі ТОВ «Відродження» та Акт приймання-передачі частини частки; відповідні зміни у складі учасників товариства пройшли державну реєстрацію. Внаслідок укладення договору відповідач-2 ОСОБА_3 став учасником товариства. Як вказує позивач, про укладення вказаного договору товариство та його учасники не повідомлялися, письмова заява про вступ до товариства не подавалася, рішення з цього приводу не приймалося; в подальшому позивачу стало відомо, що договір дарування частини частки є удаваним, укладеним для приховання іншого правочину - купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі. Позивач стверджує, а відповідач-1 - ОСОБА_2 підтверджує у відзиві на позов та поясненнях представника у засіданні, що ОСОБА_2 не збирався дарувати свою частку у статутному капіталі товариства, однак терміново потребував грошей. Для обходу переважного права позивача на викуп частки, сторони домовилися оформити нібито договір дарування частини частки, фактично ж відповідачем-1 було сплачено відповідачу -2 12 000, 00 грн., на підтвердження чого останнім видано розписку (копія - в матер.справи, належним чином завірена копія розписки та оспорюваного договору витребовувалися судом ухвалою від 04.05.2020р. у відповідача 2, проте ухвала залишена без реагування та не виконана).

Позивач наполягає на тому, що такими діями відповідачів 1,2 порушено його права, а саме: переважне право на придбання частки у статутному капіталі ТОВ «Відродження», у зв`язку з чим просить визнати договір від 27.11.2018р. , укладений між відповідачами 1 та 2, удаваним, визнати недійсним акт приймання-передачі частини частки у статутному капіталі ТОВ «Відродження», перевести на позивача права та обов"язки покупця відповідної частини частки. Крім того, позивач просить скасувати у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційні дії, проведені державним реєстратором Кременчуцької РДА Дуженковою С.А. відносно ТОВ «Відродження», а саме: «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи: 28.11.2; зміна складу або інформації про засновників.» Дана вимога, згідно пояснень позивача, адресована до відповідачів 3 та 4.

прелік доказів, якими позивач обгрунтовує свої вимоги: Статут ТОВ "Відродження", Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 02.04.2019р., довідка вих.№33 від 01.03.2019р., книга протоколів ТОВ "Відродження", Акт приймання-передачі частини частки у статутному капіталі від 27.11.2018р., договір №26/11-18 дарування частки у статутному капіталі ТОВ "Відродження", Розписка від 26.11.2018р., заяви свідка ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (нотаріально посвідчені), довідка ПАТ "Полтавський ГЗК" від 05.07.2019р.

Суд при прийнятті рішення у даній справі виходить з наступного:

Так, судом встановлено, що ТОВ «Відродження» зареєстровано Кременчуцькою районною державною адміністрацією Полтавської області 10.02.2000р. та діє на підставі Статуту, затв. Загальними зборами учасників товариства протоколом від 26.02.2013р.

Учасниками товариства, згідно Статуту, є: ОСОБА_1 , ОСОБА_9 (частки у статутному фонді по 30%), ОСОБА_4 (20%), ОСОБА_5 (16,7%), ОСОБА_2 (3,3%).

Як стало відомо позивачу,27.11.2018р. між відповідачами 1 та 2 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - укладено договір дарування частки у статутному капіталі. Проте, позивач наполягає, що даний договір є удаваним, оскільки фактично відбулася купівля-продаж частини частки у статутному капіталі ТОВ «Відродження», при цьому переважне право позивача на придбання частини частки було порушено.

Відповідач-1 у відзиві на позов та його представник у засіданні визнав, що у зв"язку з нагальною потребою у грошах, на попозицію відповідача-2 продав належну йому частину частки у статутному капіталі ТОВ відповідачу-2. 21.11.2018р. відповідачі звернулися до нотаріуса, де відповідачем-1 було видано довіреність на ім"я ОСОБА_10 , який мав би займатися підготовкою документів. 26.11.2018р. відбулася зустріч відповідачів 1 та 2 у присутності гр.. ОСОБА_8 , на якій відповідач-1 отримав від відповідача 2 грошові кошти у розмірі 12 000,00 грн. та написав власноручно розписку про отримання грошей (копія - у матер.справи, оригінал витребовувався у відповідача-2, проте наданий суду не був). Усвідомлюючи порушення прав інших учасників товариства, правочин було оформлено як договір дарування, який був підписаний того ж дня разом з актом приймання-передачі частини частки у статутному капіталі товариства. При цьому відповідач 1 пояснює, що йому невідомо, як проводилася державна реєстрація змін до установчих документів товариства; 27.11.2020р. у нотаріуса він не був присутній, оскільки весь день знаходився на робочому місці. На підтвердження викладених у відзиві на позов обставин суду надано, серед іншого, довідку ПАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» про перебування ОСОБА_2 на робочому місці 27.11.2018р. (арк. Справи 66) та нотаріально посвідчену заяву свідка - ОСОБА_8 , який повідомив, що 26.11.2018р. був особисто присутній при передачі ОСОБА_3 відповідачу-1 грошових коштів у сумі 12 000,00 грн. за належну останньому частину частки у ТОВ «Відродження»; гроші були перераховані та видана розписка про їх отримання, підписані документи, пов"язані з продажем частки у статутному капіталі (заява свідка - арк..справи 65).

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державним реєстратором проведено реєстраційну дію: «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи: 28.11.2; зміна складу або інформації про засновників, внаслідок чого згідно даних Реєстру учасником товариства став ОСОБА_3 з часткою 1,65%, частка ОСОБА_2 , - 1,65 % (у грошовому виразі по 123,34 грн.).

Вирішуючи позовні вимоги до відповідача-1 та відповідача-2, суд керується приписами законодавства, чинними на момент укладення оспорюваного договору. Так, згідно ст.235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відтак, такий правочин може бути визнаний недійсним лише у тому разі, коли буде встановлено, що правочин, який сторони насправді вчинили, не відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до приписів ст..ст.202,203 ЦК України, головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом , який підлягає встановленню судом під час вирішення спору є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору дарування та з"ясування питання про те, чи не укладалася ця угода з метою приховати іншу угоду та яку саме.

Суд вважає доведеним той факт, що укладений між відповідачами 1 та 2 договір дарування є удаваним та укладеним з наміром приховати правочин купівлі-продажу.

Згідно ст..20 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», учасник товариства має переважне право на придбання частки (частини частки) іншого учасника товариства, що продається третій особі.

Учасник товариства, який має намір продати свою частку (частину частки) третій особі, зобов`язаний письмово повідомити про це інших учасників товариства та поінформувати про ціну та розмір частки, що відчужується, інші умови такого продажу. Якщо жоден з учасників товариства протягом 30 днів з дати отримання повідомлення про намір учасника продати частку (частину частки) не повідомив письмово учасника, який продає частку (частину частки), про намір скористатися своїм переважним правом, вважається, що такий учасник товариства надав свою згоду на 31 день з дати отримання повідомлення, і така частка (частина частки) може бути відчужена третій особі на умовах, які були повідомлені учасникам товариства.

Якщо учасник товариства, який має намір продати свою частку (частину частки) третій особі, отримав від іншого учасника письмову заяву про намір скористатися своїм переважним правом, такі учасники зобов`язані протягом одного місяця укласти договір купівлі-продажу пропонованої до продажу частки (частини частки).

У разі ухилення продавця від укладення договору купівлі-продажу покупець має право звернутися до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу частки (її частини) укладеним на запропонованих продавцем умовах.

У разі ухилення покупця від укладення договору купівлі-продажу продавець має право реалізувати свою частку третій особі на раніше повідомлених учасникам товариства умовах.

Учасник товариства має право вимагати в судовому порядку переведення на себе прав і обов`язків покупця частки (частини частки), якщо переважне право такого учасника товариства є порушеним. Статутом товариства може встановлюватися інший порядок реалізації переважного права учасників товариства, розподілу відчужуваної частки (частини частки) між іншими учасниками товариства, відмови від реалізації переважного права учасників товариства. Статутом може встановлюватися, що учасники товариства не мають переважного права. Статутом також може бути передбачений обов`язок учасника товариства, який має намір продати частку (частину частки) третій особі, провести спершу переговори щодо її продажу з іншими учасниками товариства. Відповідні положення можуть бути внесені до статуту, змінені або виключені з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства.

Судом досліджено Статут ТОВ «Відродження». Згідно п.4.1.1 Статуту, учасник товариства має право продати, подарувати або іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком Учасникам товариства, а також третім особам. Учасники товариства користуються переважним правом придбання частки (її частини) пропорційно до розмірів своїх часток у статутному капіталі Товариства. Купівля здійснюється за ціною та на умовах, на яких частка (її частина) пропонувалася для продажу третім особам. Якщо учасники товариства не скористаються своїм переважним правом протягом місяця з дня повідомлення про намір учасника продати частку (її частину) або протягом іншого строку, встановленого загальними зборами учасників, частка (її частина) може бути відчужена третій особі.

Як вбачається з матеріалів справи, ні на час укладення оспорюваного договору, ні на час розгляду справи у суді Статут ТОВ «Відродження» не був приведений у відповідність з Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», однак у частині, що передбачає наявність переважного права учасників ТОВ на придбання частки, йому не суперечить.

Стосовно визнання недійсним акту приймання-передачі частини частки у статутному капіталі, позивач наполягає на задоволенні позову у цій частині та вважає обраний спосіб захисту ефективним та таким, що призведе до відновлення його порушених прав та інтересів. При цьому акцентує увагу суду на приписах ч.5 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», якими визначено перелік документів, які подаються для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю. Серед цих документів, які є підставою для внесення змін до реєстру, міститься акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю (пункт ґ).

Суд погоджується з доводами позивача у цій частині, оскільки із зазначеної норми вбачається можливість внесення змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства на підставі подання лише акту приймання-передачі частки у статутному капіталі товариства, який має юридичні наслідки- набуття та припинення права власності на корпоративні права. Відтак, визнання удаваним правочину та переведення прав та обов"язків покупця частини частки на позивача без визнання недійсним акту приймання-передачі, який хоч і складений на виконання договору,проте у розумінні ст..17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» сам по собі є достатньою підставою для внесення змін до Реєстру, не призведе о захисту прав та законних інтересів позивача, відтак позовні вимоги у цій частині також підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги про скасування реєстраційного запису, то позивач неодноразово наголошував на тому, що такі вимоги звернені саме до відповідаів-3 та 4. З цього приводу суд зазначає, що органи державної реєстрації зобов"язані виконати рішення суду про внесення записів чи скасування записів у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте не є належними відповідачами у спорах цієї категорії.

Крім того, у пункті 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 923/876/16 також зазначено, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19).

Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, висловлених у постанові від 22.10.2019 року у справі № 923/876/16 (пункти 59-61), вичерпний перелік способів захисту учасників товариства з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю міститься у статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", норми якого є спеціальними для зазначених товариств.

Відповідно до ч.5 даної статті (в ред.станом на час звернення до суду та прийняття рішення), для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю подаються такі документи:

1) заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі;

2) документ про сплату адміністративного збору;

3) один із таких відповідних документів:

а) рішення загальних зборів учасників (рішення єдиного учасника) товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю про визначення розміру статутного капіталу та розмірів часток учасників;

б) рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю про виключення учасника з товариства;

в) заява про вступ до товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю;

г) заява про вихід з товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю;

ґ) акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю;

д) судове рішення, що набрало законної сили, про визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників у такому товаристві;

е) судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю;

є) структура власності за формою та змістом, визначеними відповідно до законодавства;

ж) витяг, виписка чи інший документ з торговельного, банківського, судового реєстру тощо, що підтверджує реєстрацію юридичної особи - нерезидента в країні її місцезнаходження, - у разі, якщо засновником юридичної особи є юридична особа - нерезидент;

з) нотаріально засвідчена копія документа, що посвідчує особу, яка є кінцевим бенефіціарним власником юридичної особи, - для фізичної особи - нерезидента та, якщо такий документ оформлений без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, - для фізичної особи - резидента.

З огляду на те, що перелік цих документів є виключним, жодні інші документи - в т.ч. й судові рішення про скасування попередніх реєстраційних записів стосовно ТОВ, не можуть бути підставою для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відтак, обрана позивачем вимога в цій частині не відповідає належним та ефективним способам захисту, оскільки їх задоволення не може бути підставою для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Посилання позивача на те, що даний спосіб захисту обрано правильно, оскільки він відповідає статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (що підтверджено сталою судовою практикою, у т.ч. й Верховного Суду), суд оцінює критично, оскільки раніше такі постанови ВС приймав під час перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених із застосуванням норм Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю». Натомість у справі, що розглядається, підлягають застосуванню відповідні норми Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у чинній редакції.

Верховний Суд вже неодноразово вказував на те, що Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» були внесені зміни до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», у тому числі стаття 17 останнього була доповнена новою частиною п`ятою, яка містить, серед іншого, вказівку на спеціальні способи захисту; перелік способів захисту учасників товариств з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю міститься у статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», норми якого є спеціальними для зазначених товариств (див. висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 , від 17 грудня 2019 року у справі № 927/97/19).

Відтак, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача до відповідача 1 та відповідача 2 про визнання договору дарування частини частки в статутному фонді ТОВ "Відродження" від 27.11.2018р., удаваним правочином, та переведення прав та обов"язків покупця частини частки у статутному капіталі ТОВ "Відродження" () у розмірі 1,65% статутного капіталу (вартістю 123,33 грн.) на позивача, визнання недійсним акту приймання-передачі частини частки в статутному капіталі ТОВ "Відродження" від 27.11.2018р., та відмову у задоволенні позову в іншій частині.

Судові витрати (судовий збір) розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог, при цьому, оскільки солідарне стягнення судового збору з відповідачів не передбачене, з відповідача 1 та відповідача 2 підлягає відшкодуванню на користь позивача по 3 153,00 грн.. судового збору. В іншій частині судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 232-233,237-238 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги позивача до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

2. Визнати договір дарування частини частки в статутному фонді ТОВ "Відродження" від 27.11.2018р., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , удаваним правочином, та перевести права та обов"язки покупця частини частки у статутному капіталі ТОВ "Відродження" () у розмірі 1,65% статутного капіталу (вартістю 123,33 грн.) на позивача - ОСОБА_1 .

3. Визнати недійсним акт приймання-передачі частини частки в статутному капіталі ТОВ "Відродження" () від 27.11.2018р., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

4. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , код НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) 3153,00 грн. судового збору.

5. Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , код НОМЕР_5 , АДРЕСА_8 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , код НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) 3153,00 грн. судового збору.

6. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку та строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 06.11.2020р.

Суддя О.С.Мацко