РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.11.2020Справа № 910/12782/20

За позовом Приватного акціонерного товариства «Епос»

до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

про стягнення 143221,87 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов Приватного акціонерного товариства «Епос» (далі - Позивач) про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі - Відповідач) на користь Позивача санкцій за договором №09/03/749-МТР купівлі-продажу від 05.06.2018 (далі - Договір) у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань вчасно оплатити поставлений йому товар.

Зокрема, Позивач просить стягнути з Відповідача 97505,60 грн. інфляційних втрат та 45716,27 грн. 3% річних.

Також Позивач просив стягнути з Відповідача, крім сплаченого судового збору, і витрати на послуги адвоката в сумі 25000 грн.

Відповідач проти позову заперечив у частині, на його думку, неправильного нарахування 3% річних, інфляційних втрат та витрат на професійну правничу допомогу.

Зокрема, за контррозрахунком Відповідача сума інфляційних втрат за спірний період повинна складати лише 61147,50 грн., 3% річних - 45604,59 грн.

Заперечуючи проти заявленого розміру витрат Позивача на правову допомогу, Відповідач у наданому відзиві зазначив, що:

- Позивачем не було надано належних доказів на підтвердження вказаного розміру витрат;

- існує рішення Господарського суду Київської області від 04.05.2020 № 911/3118/19, у якому детально відображені правовідносини сторін у Договорі, який є предметом спору і в даному спорі, і позовна заява містить майже дослівне відтворення тексту цього рішення, а тому зазначення витраченого адвокатом часу в цій справі, зважаючи на багаторічний адвокатський досвід Войнаровського О.В. , є неспіврозмірним нескладності та зрозумілій правовій кваліфікації правовідносин між сторонами, які вже оцінила судова інстанція;

- також Позивач зазначає у розрахунку судових витрат представництво інтересів Позивача у судових засіданнях, тоді як останні не проводилися.

Позивачем була подана відповідь на відзив, у якій він наполягав на правильності проведеного ним розрахунку фінансових санкцій. Також Позивачем було надано частину доказів на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу. Позивач зазначив, що решта доказів ним буде надана після винесення судом рішення в цій справі, і з урахуванням абз. 2 частини 8 статті 129 ГПК України заявив, що має намір подати суду ці докази протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення у справі. На погляд Позивача, заявлена сума адвокатських витрат відповідає критеріям реальності та розумності, і є абсолютно співмірною із ціною позову в цій справі.

Відповідачем заперечень на відповідь на відзив надано не було.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

05.06.2018 між Позивачем (Продавець) та Відповідачем (Покупець) було укладено Договір, відповідно до якого Позивач передавав продукцію (товар) у власність Відповідача, а останній приймав товар в асортименті, кількості, за якістю, вартістю та іншими характеристиками, які визначені в додатках до Договору, та зобов`язувався сплатити за нього відповідну грошову суму.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що ціни товару встановлюються в національній валюті та вказуються у відповідних додатках до цього договору, загальна вартість товару за цим договором складається із сукупної вартості товару з додатками.

Відповідно до пунктів 5.1., 5.3. Договору Продавець зобов`язується передані Покупцю товар у строк та на умовах, визначених цим Договором та відповідними додатками до цього Договору. Датою постачання товару вважається дата передачі його Покупцю у місці призначення без зауважень по кількості, комплектності та якості, якщо інше не встановлено додатками до договору та/або додатковими угодами. Факт передачі товару підтверджується підписаною сторонами без зауважень видатковою накладною та/або відповідним актом приймання-передачі товару.

Відповідно до додатку № 1 до Договору товаром, що поставляється Позивачем для Відповідача, є центрифугальна установка типу LW355H250-N, торгівельної марки «GAMBOSS», Chengdu Zhonghang Machinery Co, ltd, Китай згідно технічних вимог у кількості 4 шт. загальною вартістю 7259000 грн., у т.ч. ПДВ 1209833,33 грн. (п. 1), на умовах поставки товару: DDP - склад вантажоотримувача (Інкотермс 2010); адреса вантажоотримувача: УНБ - «Укрнафта Буріння» - БВО Охтирка, м. Охтирка, Сумської обл., вул. Київська, 164 «а»; дата виготовлення 2018 рік; наявність паспортів, сертифікатів, передбачених заводом-виробником (п. 2); термін постачання: протягом 90 календарних днів з моменту передоплати (п. 3); умови оплати: 30% передоплата партії товару (кожна партія - дві одиниці товару), 70 % - по факту кожної партії товару протягом 30 календарних днів (п. 4).

Згідно із Додатком № 3 до Договору іншим товаром, що поставляється Позивачем для Відповідача, є ситогідроциклонна установка типу TRQJ300xl2N, торгівельної марки «GAMBOSS», Chengdu Zhonghang Machinery Co, ltd, Китай згідно технічних вимог у кількості 2 шт. загальною вартістю 3945000 грн., у т.ч. ПДВ 657500 грн. (п. 1), на умовах поставки товару: DDP - склад вантажоотримувача (Інкотермс 2010); адреса вантажоотримувача: УНБ - «Укрнафта Буріння» - БВО Охтирка, м. Охтирка, Сумської обл., вул. Київська, 164 «а»; дата виготовлення 2018 рік; наявність паспортів, сертифікатів, передбачених заводом-виробником; термін постачання: протягом 100 календарних днів з моменту передоплати (п. 3); умови оплати: 50% передоплата, 50% - по факту поставки всього товару протягом 30 календарних днів (п. 4).

23.07.2018 на виконання умов Договору Позивачем здійснені передплати за товар:

- на суму 2177700 грн. за центрифугальні установки, що підтверджується платіжним дорученням №8343-П18;

- на суму 1972500 грн. за ситогідроциклонні установки, що підтверджується платіжним дорученням №8345-П18.

14.11.2018 між Позивачем та Відповідачем підписано акт приймання-передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю № 5 (на відповідальне зберігання), відповідно до якого було передано 2 шт. вищевказаних центрифугальних установок та 2 шт. вищевказаних ситогідроциклонних установок.

14.01.2019 між Позивачем та Відповідачем підписано акт приймання-передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю № 18 (на відповідальне зберігання), відповідно до якого було передано ще 2 шт. вищевказаних центрифугальних установок.

У цей же день, між Покупцем та Продавцем підписано без зауважень видаткову накладну №26 на ситогідроциклонні установки у кількості 2 шт. загальною вартістю 3945000 грн.

Отже, повна поставка ситогідроциклонних установок (на загальну суму 3945000 грн.) Покупцю була здійснена Продавцем 14.01.2019.

Відтак, остаточний розрахунок за вказаний товар, враховуючи умови Договору та положення статей 253, 254 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Відповідач повинен був здійснити у строк до 13.02.2019 (включно).

Однак, Відповідач здійснив оплату в сумі 1972500 грн. залишкової вартості цього отриманого товару 22.05.2019, що підтверджується платіжним дорученням № 6969-П19.

25.04.2019 між Позивачем та Відповідачем підписано без зауважень видаткову накладну № 164 на центрифугальні установки у кількості 4 шт. загальною вартістю 7259000 грн.

Відтак, враховуючи умови Договору та положення статей 253, 254 ЦК України, остаточний розрахунок за вказаний товар (центрифугальні установки) мав бути здійснений Відповідачем до 27.05.2019 (включно).

Відповідачем здійснювалась оплата залишкової вартості товару (центрифугальні установки) на суму 5081300 грн. наступними чином:

- 12.06.2019 здійснено платіж на суму 81300 грн.;

- 25.06.2019 здійснено платіж на суму 1000000 грн.;

- 26.06.2019 здійснено платіж на суму 1000000 грн.;

- 08.07.2019 здійснено платіж на суму 500000 грн.;

- 16.07.2019 здійснено платіж на суму 1000000 грн.;

- 18.07.2019 здійснено платіж на суму 500000 грн.;

- 19.07.2019 здійснено два платежі на загальну суму 1000000 грн.

Вказані обставини підтверджуються залученими до матеріалів справи: копіями Договору разом із додатками; копіями відповідних актів приймання-передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю (на відповідальне зберігання) і копіями видаткових накладних, які підписані представниками сторін та скріплені їх печатками; копіями відповідних платіжних доручень та банківських виписок.

За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

За своєю правовою природою Договір є договором поставки.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, Відповідач є порушником зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Спір між сторонами виник у частині правильності нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок вищевказаних сум заборгованості та наданий відповідачем контррозрахунок цієї заборгованості, і здійснено перерахунок.

Розрахунок інфляційних втрат та 3% річних здійснюється судом відповідно до приписів статей 253, 254 ЦК України та умов Договору.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції:

Сума боргу (грн.)Період прострочення (до дати включно)Середній індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу (грн.)
1972500з 14.02.2019 до 21.05.20191. 847,24 грн.

Судом встановлено і факт прострочення здійснення відповідачем наступних платежів у наступні періоди:

- 5081300 грн. з 28.05.2019 до 11.06.2019;

- 5000000 грн. з 12.06.2019 до 24.06.2019;

- 4000000 грн. 25.06.2019;

- 3000000 грн. з 26.06.2019 до 07.07.2019;

- 2500000 грн. з 08.07.2019 до 15.07.2019;

- 1500000 грн. з 16.07.2019 до 17.07.2019;

- 1000000 грн.

Однак, за розрахунком суду у зазначені періоди прострочення Позивач не зазнав збитків внаслідок інфляційних процесів.

Розрахунок трьох процентів річних:

Сума боргу (грн.)Період прострочення (до дати включно)Кількість днів простроченняЗагальна сума процентів
1972500з 14.02.2019 до 21.05.20199715 725,96 грн.
5081300з 28.05.2019 до 11.06.2019156 264,62 грн.
5000000з 12.06.2019 до 24.06.2019135 342,47 грн.
400000025.06.20191328,77 грн.
3000000з 26.06.2019 до 07.07.2019122 958,90 грн.
2500000з 08.07.2019 до 15.07.201981 643,84 грн.
1500000з 16.07.2019 до 17.07.20192246,58 грн.
100000018.07.2019182,19 грн.
Разом: 32593,32 грн.

Відтак, за розрахунком суду позов підлягає задоволенню в частині стягнення з Відповідача 61847,24 грн. інфляційних втрат та 32593,32 грн. 3% річних.

У стягненні решти сум інфляційних втрат та 3% річних у позові слід відмовити.

Інші доводи сторін, наведені у наданих суду заявах по суті справи, письмових поясненнях, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні спору не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Судові витрати відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо заявленого Позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу та заперечень Відповідача щодо покладення на нього таких витрат, то судом враховано наступне.

Позивачем заявлено до стягнення судові витрати у загальній сумі 25000 грн.

На підтвердження факту понесення цих витрат Позивачем до матеріалів справи додані наступні докази у копіях:

- договір № 323 про надання адвокатських та інших юридичних послуг від 07.09.2011 (далі - Договір на надання юридичних послуг);

- виставлений Адвокатським об`єднанням «Інвікта» Позивачу рахунок на оплату №79 від 07.09.2020;

- платіжне доручення № 3453 від 29.09.2020 на суму 6250 грн. щодо оплати вищевказаного рахунку;

- банківську виписку, з якої також слідує, що Позивачем було оплачено вищевказаний рахунок.

Зі змісту Договору на надання юридичних послуг слідує, що за ним Адвокатське об`єднання «Інвікта» (Виконавець) приймає на себе доручення (завдання) іншої сторони - Позивача (Замовник) про надання останньому юридичної допомоги обумовленого ним виду в інтересах Замовника на умовах, передбачених Договором, а інша сторона - Замовник зобов`язується сплатити гонорар за дії Виконавця по наданню правової допомоги (пункт 1.1 цього Договору).

Пунктом 2.2.2 Договору на надання юридичних послуг передбачено, що Виконавець під час виконання зобов`язань за цим договором має право вести судові справи від імені Замовника в усіх судових установах України з усіма правами, які надані законом.

Надання послуг Виконавцем здійснюється на підставі усного або письмового доручення (завдання) Замовника чи шляхом підписання додаткової угоди до цього договору (пункт 3.1 вказаного Договору).

Оплата гонорару Виконавця здійснюється Замовником на підставі виставлених рахунків Виконавцем (пункт 3.4 цього Договору).

З пояснень Позивача та матеріалів справи вбачається, що позовна заява та відповідь на відзив були складені та підписані адвокатом АО «Інвікта» Войнаровським О.В. (до матеріалів справи додані копії Ордеру на представництво Позивача в суді та свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю вказаною особою), на підготовку та подання позовної заяви цей адвокат витратив 5-ть годин, які були оцінені у 12500 грн. (2500 грн. за годину), на написання відповіді на відзив - 2 години, які оцінені в 5000 грн.

Як зазначалося вище, за надані послуги АО «Інвікта» виставило Позивачу рахунок на оплату №79 від 07.09.2020 на суму 12500 грн.

Позивачем цей рахунок було оплачено згідно із платіжним дорученням № 3453 від 29.09.2020 на суму 6250 грн.

Надана Позивачем банківська виписка підтверджує повторно даний факт (у ній йдеться посилання на зазначені рахунок та платіжне доручення).

Відтак, Позивачем підтверджено факт оплати послуг адвоката лише на вказану суму, тому ці витрати Позивача на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог покладаються на Відповідача, всього у сумі 4121,27 грн., оскільки розмір цих витрат підтверджений належними та допустимими доказами, є обґрунтованим та відповідає критеріям розумності, співмірності із ціною позову.

Частиною 6 ст. 126 ГПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Однак, Відповідачем не доведено суду, що понесені Позивачем витрати на професійну правничу допомогу не мають характеру необхідності, що їх розмір є нерозумним та невиправданим. Відповідачем не доведено перед судом, що заявлений Позивачем розмір таких витрат є необґрунтовано високим, суттєво завищеним та не відповідає існуючим ринковим цінам на аналогічні послуги. Наведені у відзиві на позов доводи Відповідача не були підтверджені жодними доказами, і по суті є загальними фразами.

Виходячи із положень чинного законодавства, зокрема зі змісту положень ГПК України, позивач не зобов`язаний обґрунтовувати кількість часу витраченого адвокатом, а лише зобов`язаний підтвердити таку кількість витраченого часу.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (Україна, 04053, місто Київ, провулок Несторівський, будинок 3-5; ідентифікаційний код 00135390) на користь Приватного акціонерного товариства «Епос» (Україна, 09109, Київська обл., місто Біла Церква, вулиця Толстого, будинок 44; ідентифікаційний код 24221705) 61847,24 грн. (шістдесят одну тисячу вісімсот сорок сім гривень 24 копійки) інфляційних втрат, 32593,32 грн. (тридцять дві тисячі п`ятсот дев`яносто три гривні 32 копійки) 3% річних, а також 1416,61 грн. (одну тисячу чотириста шістнадцять гривень 61 копійку) судового збору та 4121,27 грн. (чотири тисячі сто двадцять одну гривню 27 копійок) витрат на професійну правничу допомогу.

У решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.