УХВАЛА

м. Київ

11.11.2020Справа № 910/15249/20
Суддя Стасюк С.В., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Венбест"

до Товариства з обмеженою відповідальнрістю "Сунел"

про стягнення 528 797,82 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Венбест" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальнрістю "Сунел" (відповідач) про стягнення 528 797,82 грн., з яких 510 000, 00 грн. основного боргу, 3 577,00 грн. 3% річних та 15 220, 82 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором № 21142 ФМК від 25.10.2019 про надання послуг з фізичної охорони в частині здійснення повної та своєчасної оплати за надані послуги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 у справі № 910/15249/20 позовну заяву залишено без руху на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення недоліків.

22.10.2020 до суду представником позивача подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2020 відкрито провадження у справі № 910/15249/20, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.12.2020.

Проте після відкриття провадження у справі та дослідження матеріалів позовної заяви, суд встановив, що позовна заява не відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2 102 грн. 00 коп.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; а за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 3.1. Інструкції "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 року №22, платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Отже, належним доказом про сплату судового збору є оригінал квитанції установи банку або відділення поштового зв`язку, які прийняли платіж, платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Згідно з п. 2.21. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Як встановлено судом, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення 528 797,82 грн.

Враховуючи викладене, при зверненні з позовом до суду, позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 7 931,97 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Венбест" в якості доказу сплати судового збору було подано платіжне доручення № 19776 від 01.10.2020 на суму 7 931, 98 грн.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про судовий збір" зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України перевіряється судом.

Так, для виконання судами покладених на них повноважень у частині перевірки повноти зарахування коштів судового збору в автоматизованій системі документообігу суду створено реєстр підтвердження оплат. Дані про підтвердження оплати (повернення) судового збору надходять до комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" в автоматичному режимі. Під час надходження таких записів виконується автоматичне поєднання записів про оплату (повернення) судового збору, які зазначаються в обліково-статистичних картках із записами підтверджень про оплату (повернення) судового збору, які надійшли з казначейства.

Враховуючи наведене, судом за допомогою автоматизованої системи документообігу Господарського суду міста Києва "Діловодство спеціалізованого суду" було здійснено перевірку зарахування сплачених коштів на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України та встановлено, що судовий збір за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Венбест", сплачений згідно платіжного доручення № 19776 від 01.10.2020 на суму 7 931, 98 грн., зараховано на казначейський рахунок не було, у зв`язку з чим надана позивачем квитанція не може вважатися належним доказом оплати судового збору за розгляд даної позовної заяви.

Згідно з ч. 11 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам господарського процесуального законодавства, суд вважає необхідним залишити позовну заяву без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст. 164, ст.ст. 176, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1.Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Венбест" залишити без руху.

2.Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

-подання належних доказів сплати судового збору у розмірі 7 931,97 грн.

3.Встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

4.Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

5.Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://ki.arbitr.gov.ua.

Суддя С.В. Стасюк