ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" листопада 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2084/17

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

При секретарі судового засідання Прижбило О.В.,

Розглянувши заяву представника Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту) (вх.№2-3247/20)

Про виправлення помилки

У справі №916/2084/20

За позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ),

До Відповідачів:

1) ТОВ «ЯХТ-КЛУБ «Одеса-2009» (65026, м. Одеса,вул.Приморська,6),

2) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області (65125, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська,15,к.1106),

За участю третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" (65125, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська,15,к.1106) в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту)

про визнання договорів недійсними

представники сторін:

від стягувача: не з`явився;

від боржника: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯХТ КЛУБ "ОДЕСА-2009" та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області (РВ ФДМУ по Одеській області) про визнання недійсними договору від 06.11.2013 року про внесення змін до договору оренди № ДФ-28 від 20.09.2005 та договору від 04.09.2014 про внесення змін до договору оренди № ДФ-28 від 20.09.2005.

11.12.2018р. господарським судом ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ», Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області за участю третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" про визнання договорів недійсними задоволено у повному обсязі.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Одеської області від 11.12.2018 у справі №916/2084/17 залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2019р. рішення Господарського суду Одеської області від 11 грудня 2018 року та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06 березня 2019 року у справі № 916/2084/17 скасовано.

На виконання постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2019р. господарським судом видано наказ від 26.05.2020р.

23.07.2020 від представника Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту) надійшла заява (вх.№2-3247/20) про виправлення помилки у наказі.

Ухвалою від 31.07.2020 заяву представника Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту) (вх.№2-3247/20) про виправлення помилки у наказі було задоволено.

Виправлено помилку у наказі господарського суду Одеської області про примусове виконання постанови від 26.05.2020 у справі №916/2084/17 шляхом викладення резолютивної частини наказу, яким відтворюється резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень, наступним чином:

«Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії (65026, м. Одеса, пл. Митна, 1, ідентифікаційний код 38728457) 21 120 (двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень судового збору за подання апеляційних і касаційних скарг».

26.10.2020р. Державна судова адміністрація України звернулась до Господарського суду Одеської області із заявою (вх. ГСОО №2-3963/20) про виправлення помилки у виконавчому документі, а саме, у наказі від 26.05.2020р. по справі №916/2084/17.

Ухвалою від 27.10.2020 розгляд заяви було призначено на 04.11.2020.

04.11.2020 представники стягувача та боржника не з`явились у судове засідання. Судом складено вступну та резолютивну частини ухвали.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2019 у справі №916/2084/17 було постановлено стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії 21120,00 грн. судового збору за подання апеляційних та касаційних скарг.

26.05.2020 господарським судом Одеської області на виконання постанови Верховного суду від 08.10.2019 було видано наказ, в якому зазначено:

«Стягнути з Державного бюджету України в особі Державної судової адміністрації (01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії (65026, м. Одеса, пл. Митна, 1, ідентифікаційний код 38728457) 21 120 (двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень судового збору за подання апеляційних і касаційних скарг

Стягувач: Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії (65026, м. Одеса, пл. Митна, 1, ідентифікаційний код 38728457).

Боржник: Державний бюджет України в особі Державної судової адміністрації (01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ).

Наказ дійсний для пред`явлення у строк, передбачений Законом України «Про виконавче провадження».»

Надалі судом було виправлено помилку у наказі шляхом викладення резолютивної частини наказу, яким відтворюється резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень, наступним чином:

«Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії (65026, м. Одеса, пл. Митна, 1, ідентифікаційний код 38728457) 21 120 (двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень судового збору за подання апеляційних і касаційних скарг».

У заяві Державної судової адміністрації зазначено, що у наказі, виданим судом Державна судова адміністрація України визначена як боржник, що не відповідає резолютивній частині рішення. Посилається на п.4 Постанови КМУ від 27.04.2006 №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», відповідно до якого компенсація судових витрат у цивільних та адміністративних справах здійснюється за рахунок і в межах бюджетних асигнувань судів, якими винесено відповідні рішення. Вказує, що постанова, на виконання якої видано наказ, винесена Верховним Судом. У зв`язку із зазначеним вважає, що виконання постанови має бути здійснено за рахунок і в межах бюджетних асигнувань Верховного Суду. Просить замінити боржника з ДСА України на належного боржника - Верховний Суд.

Дослідивши матеріали заяви, наказ, виданий на виконання постанови ВП ВС у справі №916/2084/17, а також текст вказаної постанови від 08.10.2019, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість вказаної заяви та необхідність внесення виправлень до виконавчого документу.

Так, у ч.4 резолютивної частини постанови ВП ВС від 08.10.2019 зазначено «Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії (65026, м. Одеса, пл. Митна, 1, ідентифікаційний код 38728457) 21 120 (двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень судового збору за подання апеляційних і касаційних скарг.».

Пунктом 4 Постанови КМУ від 27.04.2006 №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» встановлено, що компенсація судових витрат у цивільних та адміністративних справах здійснюється за рахунок і в межах бюджетних асигнувань судів, якими винесено відповідне рішення.

Водночас, суд зазначає, що зазначений пункт стосується компенсації витрат у цивільних та адміністративних справах, тоді як справа №916/2084/17 є господарською.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 №215 затверджено Положення про Державну казначейську службу України.

Відповідно до п.1 цього Положення Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Пунктом 4 Положення визначено, що Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку, серед іншого:

забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема:

здійснює розрахунково-касове обслуговування розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства;

здійснює розподіл бюджетних коштів між державним бюджетом, бюджетами Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, між місцевими бюджетами, а також між загальним та спеціальним фондами бюджету відповідно до нормативів відрахувань, визначених бюджетним законодавством, і їх перерахування відповідно до законодавства;

здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету;

здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №245 встановлено, що Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення. При цьому відповідно до п.2 цього порядку боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

П. 3 Порядку встановлено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктом 4 Порядку визначено, що Органи Казначейства:

1) забезпечують у випадках, передбачених цим Порядком, зберігання виконавчих документів та ведення їх обліку. Після виконання у повному обсязі виконавчого документа суду або іншого органу (посадової особи) такий документ повертається до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав з відміткою про його виконання;

2) вживають заходів до виконання виконавчих документів;

3) розглядають письмові звернення (вимоги) щодо виконання виконавчих документів осіб, які беруть участь у справі, державних виконавців, а також прокурорів - учасників виконавчого провадження.

З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про те, що Державна судова адміністрація України дійсно була визначена помилково в якості боржника.

Водночас, суд не вбачає підстав для заміни помилково визначеного боржника на Верховний Суд, а вважає за необхідне виправити помилку шляхом зазначення Державної казначейської служби України в якості боржника за наказом.

Відповідно до ч.ч.1,3,4 ст. 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

З урахуванням викладеного, відповідно до ст.ст.234, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву в.о. Голови Державної судової адміністрації України (вх.№2-3963/20 від 26.10.2020) про виправлення помилки у наказі задовольнити частково.

2. Виправити помилку у наказі господарського суду Одеської області про примусове виконання постанови від 26.05.2020 у справі №916/2084/17 шляхом викладення відомостей про боржника у наступній редакції:

«Боржник: Державна казначейська служба України (вулиця Бастіонна, будинок 6, місто Київ, 01601, Україна, )».

Вступна та резолютивна частина ухвали складені 04.11.2020. Повний текст ухвали складено та підписано 09.11.2020. Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги у десятиденний строк з дня підписання ухвали.

Суддя Р.В. Волков