СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2020 р. Справа №905/1965/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Шутенко І.А.,

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

апелянта Саранюк В.М., посвідчення №1921 від 31.10.2017 року, довіреність №14-156 від 23.04.2019 року;

боржника Щербань Л.А., свідоцтво серія ЧН№000414 від 20.07.2018 року, довіреність №19060401 від 03.01.2020 року;

ліквідатор Паркулаб В.Г., свідоцтво №983 від 23.05.2013 року;

АТ «Укртрансгаз» не з`явився;

ТОВ «Техремпоставка» не з`явився;

ПрАТ «Науково-виробнича компанія «Гірничі машини» не з`явився;

арбітражний керуючий Дралін А.В. не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу кредитора Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, (вх.№2351Д/1-40) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 12.08.2020 року винесену за результатами попереднього засідання у справі №905/1965/19,

за заявою Приватного акціонерного товариства «Науково-виробнича компанія «Гірничі машини», м.Київ,

до Акціонерного товариства «К.Енерго», м.Курахове, Мар`їнський район, Донецька область,

про банкрутство,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2019 року до Господарського суду Донецької області надійшла заява Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання грошових вимог до боржника, в якій останній просив суд визнати конкурсні вимоги до боржника в розмірі ,48 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 12.08.2020 року винесену за результатами попереднього засідання у справі №905/1965/19 (повний текст складено та підписано 14.08.2020 року, суддя Зекунов Е.В.) з урахуванням ухвали суду від 19.08.2020 року (про виправлення описки) визнано вимоги, що підлягають внесенню до реєстру вимог кредиторів Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на суму 83068959,92 грн. шоста черга, 79291975,51 грн. четверта черга, 3842,00 грн. перша черга.

Кредитор Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з вказаною ухвалою суду першої інстанції у відповідній частині не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить змінити ухвалу Господарського суду Донецької області від 12.08.2020 року з урахуванням ухвали суду від 19.08.2020 року (про виправлення описки) у відповідній частині, а саме визнати вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», що підлягають внесенню до реєстру вимог Акціонерного товариства «К.Енерго» на суму 670613114,47 грн. шоста черга; 524911889,01 грн. четверта черга; 3842,00 грн. перша черга. Судові витрати понесені скаржником у зв`язку з поданням апеляційної скарги покласти на боржника.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм права, а саме: п.1 ч.2 ст. 11, ч.1 ст. 629 Цивільного кодексу України, ст. 526, 530, 612, 625 Цивільного кодексу України; неправильного застосування при вирішенні спору постанов Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року №217, від 11.01.2005 року №20, від 29.01.2014 року №30, від 14.02.2018 року №110, від 04.03.2002 року №256, розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.05.2015 року №670-р; з порушенням ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, що виявилось у неврахуванні висновків Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 26.06.2020 року у справі №904/1210/18, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 21.02.2018 року у справі №910/16072/16, від 17.04.2018 року у справі №918/1395/15.

Скаржник наполягає на тому, що затверджений Порядком механізм розподілу коштів не обмежує відповідача у можливості виконати свої обов`язки з оплати отриманого газу за договором, укладеним з позивачем шляхом здійснення розрахунків у інший спосіб, ніж з поточних рахунків із спеціальним режимом використання; не ставить повноту та своєчасність виконання договірних обов`язків з оплати отриманого газу в залежність від оплати газу споживачами; не скасовує і не обмежує відповідальність перед позивачем за невиконання обов`язків з оплати за спожитий газ; не змінює строків здійснення розрахунків за договорами, що відповідно не виключає відповідальності, передбаченої умовами договору. Порядком встановлений конкретний механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання, і він не стосується договірних зобов`язань сторін в частині порядку та строків розрахунків між сторонами та не впливає на них.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції, надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між АТ «НАК «Нафтогаз України» та АТ «К.Енерго» на підставі договорів постачання природного газу, не взяв до уваги положення укладених договорів та норми чинного цивільного законодавства, а застосував до цивільних відносин лише підзаконні акти Уряду

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2020 року відкрито апеляційне провадження за скаргою кредитора; встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду відзиви, а також встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду заяви, клопотання та документи в обґрунтування своєї позиції по справі; призначено справу до розгляду в судове засідання.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.09.2020 року, у зв`язку з відпусткою судді Ільїна О.В. та судді Россолова В.В. сформовано новий склад колегії суддів для розгляду справи, а саме: головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Шутенко І.А.

24.09.2020 року від боржника надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№9090), в якому зазначає, що згоден з ухвалою господарського суду першої інстанції, вважає її обґрунтованою та законною, прийнятою при об`єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На думку боржника, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відсутність підстав для стягнення пені, 3% річних та інфляційних нарахувань за платежами здійсненими на підставі залучення бюджетних субвенцій відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20, від 18.05.2017 року №332, від 29.01.2014 року №30, від 04.03.2002 року №256, від 14.02.2018 року №110, ст. 16 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» та на платежі проведені шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014 року. При цьому боржник вказує, що висновки місцевого господарського суду підтверджуються численною судовою практикою, зокрема, позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 17.12.2019 року у справі №922/932/19, Об`єднаної палати Верховного Суду від 31.05.2019 року у справі №924/296/18 та іншими.

05.10.2020 року від боржника надійшли додаткові письмові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу (вх.№9424), в яких зазначає, що на поточну дату прийнято 10 рішень про відмову в задоволенні позовних вимог АТ «НАК «Нафтогаз України». Також боржник зазначає про наявність судової практики зі спірних питань, а саме, що підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20, сторони погодилися з тим, що між ними встановлюється інший, а те той, що був врегульований договором, порядок розрахунків (постанова Верховного Суду у справі №905/1100/18 від 21.03.2019 року, у справі №905/1101/18 від 29.11.2019 року). Посилається на висновки Верховного Суду викладені у постанові від 04.12.2019 року у справі №910/1827/19, а саме, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови. Правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в частині (у розмірі отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, якою приймаються законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій.

Колегією суддів встановлено, що 24.09.2020 року Господарським судом Харківської області прийнято постанову, якою припинено процедуру розпорядження майном боржника та повноваження розпорядника майна Драліна А.В.; визнано банкрутом АТ «К.Енерго» і відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Паркулаба В.Г. на якого покладено обов`язки та повноваження по проведенню ліквідаційної процедури, встановлені Кодексом України з процедур банкрутства.

Ухвалою суду від 05.10.2020 року з метою дотримання принципів судочинства в господарському процесі, а також забезпечення повного та всебічного розгляду справи по суті, з огляду на приписи ст. 202, ст. 216 та ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, задоволено клопотання ліквідатора Паркулаба В.Г. та відкладено розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на 02.11.2020 року.

29.10.2020 року від арбітражного керуючого Паркулаба В.Г. надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№10387), в якому просить на ухвалу Господарського суду Донецької області від 12.08.2020 року винесену за результатами попереднього засідання у справі №905/1965/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - без задоволення. Доводи ліквідатора є ідентичними доводам боржника, викладеним у відзиві та у доповненнях до відзиву.

У судовому засіданні 02.11.2020 року представник апелянта підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги і наполягав на її задоволенні.

Представник боржника та арбітражний керуючий Паркулаб В.Г. проти позиції апелянта заперечували з підстав викладених у відзиві та доповненнях до відзиву.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників апелянта, боржника та ліквідатора, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 08.11.2019 року прийнято до розгляду заяву Приватного акціонерного товариства «Науково-виробнича компанія «Гірничі машини» до боржника Акціонерного товариства «К.Енерго» () про відкриття провадження у справі про банкрутство; призначено дату проведення підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 18.11.2019 року відкрито провадження у справі про банкрутство Акціонерного товариства «К.Енерго»; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном Акціонерного товариства «К.Енерго» строком на сто сімдесят календарних днів до 06.05.2020 року; призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Драліна Андрія Володимировича; встановлено дату попереднього засідання суду.

21.11.2019 року за номером 64202 на офіційному веб-сайті Вищого Господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднено оголошення (повідомлення) про відкриття провадження у справі про банкрутство Акціонерного товариства «К.Енерго» ().

Відповідно до ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Копії відповідних заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майна.

Так, 29.12.2019 року до Господарського суду Донецької області надійшла заява Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі - компанія) про визнання конкурсних грошових вимог до боржника у розмірі ,48 грн.

Частина 5 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства встановлює, що розпорядник майна не пізніше ніж на 10 день з дня закінчення встановленого частиною першою цієї статті строку з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обґрунтуванням підстав визнання чи відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд, а також подає до суду письмовий звіт про надіслані всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами разом з копіями повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення у поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредиторам.

Згідно наданого розпорядником майна повідомлення реєстру вимог кредиторів, розпорядник майна визнає кредиторські вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в розмірі 162201152,47 грн.

Оскаржуваною ухвалою з урахуванням змін внесених ухвалою від 19.08.2020 року суд визнав АТ «НАК «Нафтогаз України» кредитором у справі з грошовими вимогами на загальну суму 162364777,43 грн.

Визнані судом вимоги ґрунтуються на фактах невиконання боржником 10 судових рішень. Крім того, Господарський суд Донецької області визнав грошові вимоги АТ «НАК «Нафтогаз України», що виникли у зв`язку з неналежним виконанням боржником договору на постачання теплової енергії у гарячій воді від 18.11.2002 року №153-2758-9 на загальну суму 163624,96 грн., що на 35,43 грн. менше заявленої кредитором суми вимог (розбіжність виникла через помилку у розрахунках 3% річних).

Ухвала Господарського суду Донецької області від 12.08.2020 року з урахуванням змін внесених ухвалою від 19.08.2020 року в частині визнання вищевказаних вимог АТ «НАК «Нафтогаз України» не оскаржується.

Заява Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі - компанія) про визнання конкурсних грошових вимог до боржника обґрунтована, зокрема тим, що між компанією та боржником було укладено договори, а саме:

1. договір від 28.09.2017 року №2220/1718-ТЕ-41 постачання природного газу

2. договір від 28.09.2017 року №2221/1718-БО-41 постачання природного газу

3. договір від 28.09.2017 року №2222/1718-КП-41 постачання природного газу

4. договір від 28.09.2017 року №2223/1718-РО-41 постачання природного газу

5. договір від 28.09.2017 року №2224/1718-ТЕ-41 постачання природного газу

6. договір від 28.09.2017 року №2225/1718-БО-41 постачання природного газу

7. договір від 28.09.2017 року №2226/1718-КП-41 постачання природного газу

8. договір від 28.09.2017 року №2228/1718-ТЕ-41 постачання природного газу

9. договір від 28.09.2017 року №2229/1718-БО-17 постачання природного газу

10. договір від 28.09.2017 року №2230/1718-КП-17 постачання природного газу

11. договір від 25.01.2016 року №4444/16-РО-41 постачання природного газу

12. договір від 17.01.2017 року №1923/1617-КП-41 постачання природного газу

13. договір від 13.10.2016 року №1516/1617-ТЕ-41 (з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей від 13.10.2016 року) постачання природного газу

14. договір від 13.10.2016 року №1517/1617-ТЕ-41 (з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей від 13.10.2016 року) постачання природного газу

15. договір від 13.10.2016 року №1518/1617-ТЕ-41 (з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей від 13.10.2016 року) постачання природного газу

16. договір від 27.10.2016 року №1813/1617-БО-41 постачання природного газу

17. договір від 27.10.2016 року №1814/1617-БО-41 постачання природного газу

18. договір від 27.10.2016 року №1815/1617-БО-41/17 постачання природного газу

19. договір від 17.01.2017 року №1925/1617-КП-41 постачання природного газу

20. договір від 21.12.2017 року №2021/1718-ЕЕ постачання природного газу

21. договір від 25.01.2016 року №4436/16- ТЕ-41 постачання природного газу

22. договір від 25.01.2016 року №4437/16- ТЕ-41 постачання природного газу

23. договір від 25.01.2016 року №4438/16- ТЕ-41/17 постачання природного газу

24. договір від 09.12.2013 року №1247/14- БО-41 купівлі-продажу природного газу

25. договір від 03.02.2014 року №2335/14- КП-41 купівлі-продажу природного газу.

1. Договір від 28.09.2017 року №2220/1718-ТЕ-41 постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник (компанія) зобов`язався поставити споживачеві (боржнику) у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору компанія передала природний газ боржнику на загальну суму ,11 грн. що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2017 року, від 30.11.2017 року, від 31.12.2017 року, від 31.01.2018 року, від 28.02.2018 року, від 31.03.2018 року, від 30.04.2018 року, від 31.05.2018 року, від 30.06.2018 року та від 31.07.2018 року.

Боржник у свою чергу в повному обсязі розрахувався з компанією за поставлений природний газ але з порушенням умов договору.

При цьому, відповідно до умов мирової угоди від 09.10.2018 року, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року у справі №910/7807/18 (далі - мирова угода), КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема, за договором №2220/1718-ТЕ-41 від 28.09.2017 в розмірі 0 грн.

Відповідно до п.1.1. мирової угоди неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями станом на дату підписання мирової угоди і тих, що будуть нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями не є предметом врегулювання цієї мирової угоди, а питання їх стягнення підлягає вирішенню у судовому порядку в рамках окремого судового спору/судових спорів. При цьому, сторони домовились, що наявність підстав для стягнення з КП «Київтеплоенерго» таких нарахувань буде визначатися за результатами розгляду судами спорів за відповідними вимогами ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до ст. 549-551 Цивільного кодексу України та п.8.2 договору з урахуванням додаткової угоди до нього від 11.01.2018 року, у разі прострочення споживачем оплати згідно п.6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору компанія провела розрахунок і встановила, що боржник має сплатити на корить компанії кошти у розмірі 4583403,32 грн. з яких: 3308618,67 грн. - пеня; 1274784,65 грн. - 3% річних.

Згідно долученої кредитором «довідки по операціям по ПАТ «Київенерго» по договору №2220/1718-ТЕ-41», розрахунки за договором здійснювалися шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року №217).

2. Договір від 28.09.2017 року №2221/1718-БО-41 постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник (компанія) зобов`язався поставити споживачеві (боржнику) у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору компанія передала природний газ боржнику на загальну суму 801292068,72 грн. що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2017 року, від 30.11.2017 року, від 31.12.2017 року, від 31.01.2018 року, від 28.02.2018 року, від 31.03.2018 року, від 30.04.2018 року, від 31.05.2018 року, від 30.06.2018 року та від 31.07.2018 року.

Боржник в порушення умов договору в повному обсязі не розрахувався з компанією за поставлений природний газ.

Разом з тим, відповідно до умов мирової угоди від 09.10.2018 року, затвердженою ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року у справі №910/7807/18 КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема, за договором №2221/1718-БО-41 від 28.09.2017 року в розмірі 105749289,77 грн.

Відповідно до п.1.1. мирової угоди неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями станом на дату підписання мирової угоди і тих, що будуть нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями не є предметом врегулювання цієї мирової угоди, а питання їх стягнення підлягає вирішенню у судовому порядку в рамках окремого судового спору/судових спорів. При цьому, сторони домовились, що наявність підстав для стягнення з КП «Київтеплоенерго» таких нарахувань буде визначатися за результатами розгляду судами спорів за відповідними вимогами ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до ст. 549-551 Цивільного кодексу України та п.8.2 договору з урахуванням додаткової угоди до нього від 11.01.2018 року, у разі прострочення споживачем оплати згідно п.6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного барку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору компанією проведено розрахунок і встановлено, що боржник має сплатити на корить компанії кошти у розмірі 31832440,48 грн. з яких: 20446991,99 грн. - пеня; 4000286,56 грн. - 3% річних; 7385161,93 грн. - інфляційні втрати.

Згідно долученої кредитором «довідки по операціям по ПАТ «Київенерго» по договору №2220/1718-БО-41», розрахунки за договором здійснювалися шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року №217).

3. Договір від 28.09.2017 року №2222/1718-КП-41 постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник (компанія) зобов`язався поставити споживачеві (боржнику) у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору компанія передала природний газ боржнику на загальну суму 470191526,77 грн. що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2017, 30.11.2017, 31.12.2017, 31.01.2018, 28.02.2018, 31.03.2018, 30.04.2018, 31.05.2018, 30.06.2018 та 31.07.2018.

Боржник у свою чергу в порушення умов договору в повному обсязі не розрахувався з компанією за поставлений природний газ.

Разом з тим, відповідно до умов мирової угоди від 09.10.2018 року, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року у справі №910/7807/18, КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема, за договором №2222/1718-КП-41 від 28.09.2017 року в розмірі 131639634,14 грн.

Відповідно до п.1.1. мирової угоди неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані відповідно до умов Договорів за борговими зобов`язаннями станом на дату підписання мирової угоди і тих, що будуть нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями не є предметом врегулювання цієї мирової угоди, а питання їх стягнення підлягає вирішенню у судовому порядку в рамках окремого судового спору/судових спорів. При цьому, сторони домовились, що наявність підстав для стягнення з КП «Київтеплоенерго» таких нарахувань буде визначатися за результатами розгляду судами спорів за відповідними вимогами ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до ст. 549-551 Цивільного кодексу України та п.8.2 договору у разі прострочення споживачем оплати згідно п.6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору компанія провела розрахунок і встановила, що боржник має сплатити на корить компанії кошти у розмірі 35363307,23 грн. з яких: 30037405,90 грн. - пеня; 2643340,01 грн. - 3% річних; 2682561,32 грн. - інфляційні втрати.

Згідно долученої кредитором «довідки по операціям по ПАТ «Київенерго» по договору №2220/1718-КП-41», розрахунки за договором здійснювалися шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року №217).

4. Договір від 28.09.2017 року №2223/1718-РО-41 постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник (компанія) зобов`язався поставити споживачеві (боржнику) у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору компанія передала природний газ боржнику на загальну суму 1310215,15 грн. що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2017, 30.11.2017, 31.12.2017, 31.01.2018, 28.02.2018, 31.03.2018, 30.04.2018, 31.05.2018, 30.06.2018 та 31.07.2018.

Боржник у свою чергу в порушення умов договору в повному обсязі не розрахувався з компанією за поставлений природний газ.

Разом з тим, відповідно до умов мирової угоди від 09.10.2018, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року у справі №910/7807/18, КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема, за договором №2223/1718-РО-41 від 28.09.2017 року в розмірі 932282,75 грн.

Відповідно до п. 1.1. мирової угоди неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями станом на дату підписання мирової угоди і тих, що будуть нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями не є предметом врегулювання цієї мирової угоди, а питання їх стягнення підлягає вирішенню у судовому порядку в рамках окремого судового спору/судових спорів. При цьому, сторони домовились, що наявність підстав для стягнення з КП «Київтеплоенерго» таких нарахувань буде визначатися за результатами розгляду судами спорів за відповідними вимогами ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до ст. 549-551 Цивільного кодексу України та п.8.2 договору, у разі невиконання споживачем пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожний день його прострочення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних; від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору компанія провела розрахунок і встановила, що боржник має сплатити на корить компанії кошти у розмірі 134681,11 грн. з яких: 90518,40 грн. - пеня; 17204,50 грн. - 3% річних; 26958,21 грн. - інфляційні втрати.

Згідно долученої кредитором «довідки по операціям по ПАТ «Київенерго» по договору №2220/1718-РО-41», розрахунки за договором здійснювалися шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року №217).

5. Договір від 28.09.2017 року №2224/1718-ТЕ-41 постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник (компанія) зобов`язався поставити споживачеві (боржнику) у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору компанія передала природний газ боржнику на загальну суму ,95 грн. що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2017, 30.11.2017, 31.12.2017, 31.01.2018, 28.02.2018, 28.02.2018, 31.03.2018 та 30.04.2018.

Боржник у свою чергу в порушення умов договору в повному обсязі не розрахувався з компанією за поставлений природний газ.

Разом з тим, відповідно до умов мирової угоди від 09.10.2018 року, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року у справі №910/7807/18, КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема, за договором №2224/1718-ТЕ-41 від 28.09.2017 року в розмірі ,09 грн.

Відповідно до п. 1.1. мирової угоди неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями станом на дату підписання мирової угоди і тих, що будуть нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями не є предметом врегулювання цієї мирової угоди, а питання їх стягнення підлягає вирішенню у судовому порядку в рамках окремого судового спору/судових спорів. При цьому, сторони домовились, що наявність підстав для стягнення з КП «Київтеплоенерго» таких нарахувань буде визначатися за результатами розгляду судами спорів за відповідними вимогами ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Згідно зі ст. 549-551 Цивільного кодексу України та п.8.2 договору, з урахування додаткової угоди до нього від 11.01.2018 року, у разі прострочення споживачем оплати згідно п.6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору компанія провела розрахунок і встановила, що боржник має сплатити на корить компанії кошти у розмірі 213012609,47 грн. з яких: 128264294,85 грн. - пеня; 33835986,46 грн. - 3% річних; 50912328,16 грн. - інфляційні втрати.

Згідно долученої кредитором «довідки по операціям по ПАТ «Київенерго» по договору №2224/1718-ТЕ-41», розрахунки за договором здійснювалися шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256 та постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року №217); шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20).

6. Договір від 28.09.2017 року №2225/1718-БО-41 постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник (компанія) зобов`язався поставити споживачеві (боржнику) у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору компанія передала природний газ боржнику на загальну суму 786647377,66 грн. що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2017, 30.11.2017, 31.12.2017, 31.01.2018, 28.02.2018, 31.03.2018, 30.04.2018.

Боржник у свою чергу в порушення умов договору в повному обсязі не розрахувався з компанією за поставлений природний газ.

Разом з тим, відповідно до умов мирової угоди від 09.10.2018 року, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року у справі №910/7807/18, КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема, за договором №2225/1718-БО-41 від 28.09.2017 року в розмірі 123310158,37 грн.

Відповідно до п. 1.1. мирової угоди неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями станом на дату підписання мирової угоди і тих, що будуть нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями не є предметом врегулювання цієї мирової угоди, а питання їх стягнення підлягає вирішенню у судовому порядку в рамках окремого судового спору/судових спорів. При цьому, сторони домовились, що наявність підстав для стягнення з КП «Київтеплоенерго» таких нарахувань буде визначатися за результатами розгляду судами спорів за відповідними вимогами ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до ст. 549-551 Цивільного кодексу України та п.8.2 договору з урахування додаткової угоди до нього від 11.01.2018 року, у разі прострочення споживачем оплати згідно п.6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору компанія провела розрахунок і встановила, що боржник має сплатити на корить компанії кошти у розмірі 75774174,64 грн., з яких: 50100903,96 грн. - пеня; 10993777,51 грн. - 3% річних; 14679493,17 грн. - інфляційні втрати.

Згідно долученої кредитором «довідки по операціям по ПАТ «Київенерго» по договору №2225/1718-БО-41», розрахунки за договором здійснювалися: шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року №217) та згідно порядку надання субвенцій з державного бюджету у 2018 році (постанова Кабінету Міністрів України від 14.02.2018 року №110).

7. Договір від 28.09.2017 року №2226/1718-КП-41 постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник (компанія) зобов`язався поставити споживачеві (боржнику) у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору компанія передала природний газ боржнику на загальну суму 469456204,62 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2017, 30.11.2017, 31.12.2017, 31.01.2018, 28.02.2018, 31.03.2018, 30.04.2018.

Боржник у свою чергу в порушення умов договору в повному обсязі не розрахувався з компанією за поставлений природний газ.

Разом з тим, відповідно до умов мирової угоди від 09.10.2018 року, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року у справі №910/7807/18, КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема, за договором №2226/1718-КП-41 від 28.09.2017 року в розмірі 185503915,21 грн.

Відповідно до п. 1.1. мирової угоди неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями станом на дату підписання мирової угоди і тих, що будуть нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями не є предметом врегулювання цієї мирової угоди, а питання їх стягнення підлягає вирішенню у судовому порядку в рамках окремого судового спору/судових спорів. При цьому, сторони домовились, що наявність підстав для стягнення з КП «Київтеплоенерго» таких нарахувань буде визначатися за результатами розгляду судами спорів за відповідними вимогами ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до ст., 549-551 Цивільного кодексу України та п.8.2 договору у разі невиконання споживачем пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України суми простроченого платежу за кожний день його прострочення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних; від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору компанія провела розрахунок і встановила, що боржник має сплатити на корить компанії кошти у розмірі 35478767,13 грн., з яких: 30062931,41 грн. пеня, 2674879,14 грн. 3% річних, 2740956,58 грн. інфляційні втрати.

Згідно долученої кредитором «довідки по операціям по ПАТ «Київенерго» по договору №2226/1718-КП-41», розрахунки за договором здійснювалися шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року №217).

8. Договір від 28.09.2017 року №2228/1718-ТЕ-41 постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник (компанія) зобов`язався поставити споживачеві (боржнику) у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу

На виконання умов договору компанія передала природний газ боржнику на загальну суму 11838946,47 грн. що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2017, 30.11.2017, 31.12.2017, 31.01.2018, 28.02.2018, 31.03.2018, 30.04.2018.

Боржник у свою чергу в порушення умов договору в повному обсязі не розрахувався з компанією за поставлений природний газ.

Разом з тим, відповідно до умов мирової угоди від 09.10.2018 року, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року у справі №910/7807/18, КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема, за договором №2228/1718-ТЕ-41 від 28.09.2017 року в розмірі 649327,99 грн.

Відповідно до п. 1.1. мирової угоди неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями станом на дату підписання мирової угоди і тих, що будуть нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями не є предметом врегулювання цієї мирової угоди, а питання їх стягнення підлягає вирішенню у судовому порядку в рамках окремого судового спору/судових спорів. При цьому, сторони домовились, що наявність підстав для стягнення з КП «Київтеплоенерго» таких нарахувань буде визначатися за результатами розгляду судами спорів за відповідними вимогами ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до ст. 549-551 Цивільного кодексу України та п.8.2 договору з урахування додаткової угоди до нього від 11.01.2018 року, у разі прострочення споживачем оплати згідно п.6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору компанія провела розрахунок і встановила, що боржник має сплатити на корить компанії кошти у розмірі 480826,57 грн. з яких: 336480,44 грн. пеня, 87277,89 грн. 3% річних, 57068,24 грн. інфляційні втрати.

Згідно долученої кредитором «довідки по операціям по ПАТ «Київенерго» по договору №2228/1718-ТЕ-41», розрахунки за договором здійснювалися згідно порядку надання субвенцій з державного бюджету (постанова Кабінету Міністрів України від 14.02.2018 року №110 та постанова Кабінету Міністрів України від 04.02.2002 року №256).

9. Договір від 28.09.2017 року №2229/1718-БО-17 постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник (компанія) зобов`язався поставити споживачеві (боржнику) у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу

На виконання умов договору компанія передала природний газ боржнику на загальну суму 3133870,05 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2017, 30.11.2017, 31.12.2017, 31.01.2018, 28.02.2018, 31.03.2018, 30.04.2018.

Боржник у свою чергу в порушення умов договору в повному обсязі не розрахувався з компанією за поставлений природний газ.

Разом з тим, відповідно до умов мирової угоди від 09.10.2018 року, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року у справі №910/7807/18, КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема, за договором №2229/1718-БО-17 від 28.09.2017 року в розмірі 3133870,05 грн.

Відповідно до п. 1.1. мирової угоди неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями станом на дату підписання мирової угоди і тих, що будуть нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями не є предметом врегулювання цієї мирової угоди, а питання їх стягнення підлягає вирішенню у судовому порядку в рамках окремого судового спору/судових спорів. При цьому, сторони домовились, що наявність підстав для стягнення з КП «Київтеплоенерго» таких нарахувань буде визначатися за результатами розгляду судами спорів за відповідними вимогами ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до ст. 549-551 Цивільного кодексу України та п.8.2 договору з урахування додаткової угоди до нього від 11.01.2018 року, у разі прострочення споживачем оплати згідно п.6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору компанія провела розрахунок і встановила, що боржник має сплатити на корить компанії кошти у розмірі 382646,53 грн. з яких: 231498,40 грн. пеня, 56589,98 грн. 3% річних, 94558,15 грн. інфляційні втрати.

Боржник зазначив, що розрахунки з ПАТ «Київенерго» по договору від 28.09.2017 року №2229/1718-БО-17 мали бути здійснені шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року №217). Відсутність можливості АТ «К.Енерго» впливати на своєчасність надходження коштів від Держави на вказані рахунки позбавило споживача можливості здійснити своєчасні розрахунки з постачальником газу.

10. Договір від 28.09.2017 року №2230/1718-КП-17 постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник (компанія) зобов`язався поставити споживачеві (боржнику) у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу

На виконання умов договору компанія передала природний газ боржнику на загальну суму 1866292,13 грн. що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2017, 30.11.2017, 31.12.2017, 31.01.2018, 28.02.2018, 31.03.2018, 30.04.2018.

Боржник у свою чергу в порушення умов договору в повному обсязі не розрахувався з компанією за поставлений природний газ.

Разом з тим, відповідно до умов мирової угоди від 09.10.2018 року, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року у справі №910/7807/18, КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема, за договором №2230/1718-КП-17 від 28.09.2017 року в розмірі 1866292,13 грн.

Відповідно до п. 1.1. мирової угоди неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями станом на дату підписання мирової угоди і тих, що будуть нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями не є предметом врегулювання цієї мирової угоди, а питання їх стягнення підлягає вирішенню у судовому порядку в рамках окремого судового спору/судових спорів. При цьому, сторони домовились, що наявність підстав для стягнення з КП «Київтеплоенерго» таких нарахувань буде визначатися за результатами розгляду судами спорів за відповідними вимогами ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до ст. 549-551 Цивільного кодексу України та п.8.2 договору у разі невиконання споживачем пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України суми простроченого платежу за кожний день його прострочення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних; від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору компанія провела розрахунок і встановила, що боржник має сплатити на корить компанії кошти у розмірі 390919,85 грн., з яких: 307501,36 грн. пеня, 32549,32 грн. 3% річних, 50869,17 грн. інфляційні втрати.

Боржник зазначив, що розрахунки з ПАТ «Київенерго» по договору від 28.09.2017 року №2230/1718-КП-17 мали бути здійснені шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року №217. Відсутність можливості АТ «К.Енерго» впливати на своєчасність надходження коштів від Держави на вказані рахунки позбавило споживача можливості здійснити своєчасні розрахунки з постачальником газу.

11. Договір від 25.01.2016 року №4444/16-РО-41 постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник (компанія) зобов`язався поставити споживачеві (боржнику) у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу

На виконання умов договору компанія передала природний газ боржнику на загальну суму 1043683,93 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016, 29.02.2016, 31.03.2016, 30.04.2016, 31.05.2016, 30.06.2016, 31.07.2016, 31.08.2016 та 30.09.2016.

Боржник у свою чергу в повному обсязі розрахувався з компанією за поставлений природний газ але з порушенням умов договору.

Разом з тим, відповідно до умов мирової угоди від 09.10.2018 року, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року у справі №910/7807/18, КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема, за договором №4444/16-РО-41 від 25.01.2016 року в розмірі 0 грн.

Відповідно до п. 1.1. мирової угоди неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями станом на дату підписання мирової угоди і тих, що будуть нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями не є предметом врегулювання цієї мирової угоди, а питання їх стягнення підлягає вирішенню у судовому порядку в рамках окремого судового спору/судових спорів. При цьому, сторони домовились, що наявність підстав для стягнення з КП «Київтеплоенерго» таких нарахувань буде визначатися за результатами розгляду судами спорів за відповідними вимогами ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до ст. 549-551 Цивільного кодексу України та п.8.2 договору з урахування додаткової угоди до нього від 12.08.2016 року, у разі прострочення споживачем оплати згідно п.6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору компанія провела розрахунок і встановила, що боржник має сплатити на корить компанії кошти у розмірі 4634,02 грн., з яких 1559,26 грн. пеня, 487,04 грн. 3% річних, 2587,72 грн. - інфляційні втрати.

Згідно долученої кредитором «довідки по операціям по ПАТ «Київенерго» по договору №4444/16-РО-41», розрахунки за договором здійснювалися шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року №217).

12. Договір від 17.01.2017 року №1923/1617-КП-41 постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник (компанія) зобов`язався поставити споживачеві (боржнику) у 2017році природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу

На виконання умов договору компанія передала природний газ боржнику на загальну суму 255382611,61 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2017, 28.02.2017, 30.04.2017, 31.05.2017, 30.06.2017, 31.07.2017, 31.08.2017 та 30.09.2017.

Боржник у свою чергу в порушення умов договору в повному обсязі не розрахувався з компанією за поставлений природний газ.

Разом з тим, відповідно до умов мирової угоди від 09.10.2018 року, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року у справі №910/7807/18, КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема, за договором №1923/1617-КП-41 від 17.01.2017 року в розмірі 74874,10 грн.

Відповідно до ст. 549-551 Цивільного кодексу України та п.8.2 договору у разі невиконання споживачем пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України суми простроченого платежу за кожний день його прострочення.

Так, у зв`язку з неналежним виконанням боржником умов договору рішенням Господарського суду м.Києва від 10.07.2019 року у справі №910/5085/18 стягнуто з боржника на користь компанії 35467073,43 грн. з яких: 16255739,25 грн. пеня, 3506139,13 грн. 3% річних, 15181051,10 грн. інфляційні втрати та 524143,95 грн. судовий збір.

Станом на дату подання заяви з кредиторськими вимогами вказане рішення не виконано.

Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору та рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2019 року у справі №910/5085/18 компанія провела розрахунок і встановила, що боржник має сплатити на корить компанії кошти у розмірі: 5936,60 грн. за період не охоплений рішенням у справі №910/5085/18, 3% річних 1536,12 грн. та інфляційні втрати у розмірі 4198,12 грн. (за період не охоплений рішенням суду у справі №910/5085/18), а загальна заборгованість боржника перед компанією складає 35478771,27 грн., з яких: 16261675,85 грн. пеня, 3507702,25 грн. 3% річних, 15185249, 22 грн. інфляційні втрати та 524143,95 грн. судовий збір.

З долученої кредитором «довідки по операціям по ПАТ «Київенерго» по договору від 17.01.2017 року №1923/1617-КП-41», розрахунки за договором здійснювалися шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року №217).

13. Договір від 13.10.2016 року №1516/1617-ТЕ-41 (з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей від 13.10.2016 року) постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник (компанія) зобов`язався поставити споживачеві (боржнику) у 2016-2014 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу

На виконання умов договору компанія передала природний газ боржнику на загальну суму ,47 грн. що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016, 30.11.2016, 31.12.2016, 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017, 30.04.2017, 31.05.2017, 30.06.2017, 31.07.2017, 31.08.2017 та 30.09.2017.

Боржник у свою чергу в повному обсязі розрахувався з компанією за поставлений природний газ але з порушеннями умов договору.

Разом з тим, відповідно до умов мирової угоди від 09.10.2018 року, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року у справі №910/7807/18, КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема, за договором №1516/1617-ТЕ-41від 13.10.2016 року в розмірі 0 грн.

Відповідно до п. 1.1. мирової угоди неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями станом на дату підписання мирової угоди і тих, що будуть нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями не є предметом врегулювання цієї мирової угоди, а питання їх стягнення підлягає вирішенню у судовому порядку в рамках окремого судового спору/судових спорів. При цьому, сторони домовились, що наявність підстав для стягнення з КП «Київтеплоенерго» таких нарахувань буде визначатися за результатами розгляду судами спорів за відповідними вимогами ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до ст. 549-551 Цивільного кодексу України та п.8.2 договору з урахування додаткової угоди до нього від 31.03.2017 року, у разі прострочення споживачем п.6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі 16,4% річних але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України що діяла у період, за яким нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору компанія провела розрахунок і встановила, що боржник має сплатити на корить компанії кошти у розмірі 182138063, 94 грн., з яких: 102331193,14 грн. пеня, 18586942,05 грн. 3% річних, 61219928,75 грн. інфляційні втрати.

Згідно наданої кредитором «довідки по операціям по ПАТ «Київенерго» по договору №1516/1617-ТЕ-41», розрахунки за договором здійснювалися шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року №217) та шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20).

14. Договір від 13.10.2016 року №1517/1617-ТЕ-41 (з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей від 13.10.2016 року) постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник (компанія) зобов`язався поставити споживачеві (боржнику) у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу

На виконання умов договору компанія передала природний газ боржнику на загальну суму ,38 грн. що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016, 30.11.2016, 31.12.2016, 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017, 30.04.2017, 31.05.2017, 30.06.2017, 31.07.2017, 31.08.2017 та 30.09.2017.

Боржник у свою чергу в повному обсязі розрахувався з компанією за поставлений природний газ але з порушеннями умов договору.

Разом з тим, відповідно до умов мирової угоди від 09.10.2018 року, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року у справі №910/7807/18, КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема, за договором №1517/1617-ТЕ-41 від 13.10.2016 року в розмірі 0 грн.

Відповідно до п. 1.1. мирової угоди неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями станом на дату підписання мирової угоди і тих, що будуть нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями не є предметом врегулювання цієї мирової угоди, а питання їх стягнення підлягає вирішенню у судовому порядку в рамках окремого судового спору/судових спорів. При цьому, сторони домовились, що наявність підстав для стягнення з КП «Київтеплоенерго» таких нарахувань буде визначатися за результатами розгляду судами спорів за відповідними вимогами ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до ст. 549-551 Цивільного кодексу України та п.8.2 договору з урахування додаткової угоди до нього від 31.03.2017 року, у разі прострочення споживачем п.6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі 16,4% річних але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України що діяла у період, за яким нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору компанія провела розрахунок і встановила, що боржник має сплатити на корить компанії кошти у розмірі 182383683,88 грн., з яких: 72877558,21 грн. пеня, 25673722,51 грн. 3% річних, 83832403,16 грн. інфляційні втрати.

Згідно наданої кредитором «довідки по операціям по ПАТ «Київенерго» по договору №1517/1617-ТЕ-41», розрахунки за договором здійснювалися шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року №217) та шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20).

15. Договір від 13.10.2016 року №1518/1617-ТЕ-41 (з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей від 13.10.2016 року) постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник (компанія) зобов`язався поставити споживачеві (боржнику) у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу

На виконання умов договору компанія передала природний газ боржнику на загальну суму 15086397,96 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016, 30.11.2016, 31.12.2016, 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017, 30.04.2017, 31.05.2017, 30.06.2017, 31.07.2017, 31.08.2017 та 30.09.2017.

Боржник у свою чергу в повному обсязі розрахувався з компанією за поставлений природний газ але з порушеннями умов договору.

Разом з тим, відповідно до умов мирової угоди від 09.10.2018 року, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року у справі №910/7807/18, КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема, за договором №1518/1617-ТЕ-41 від 13.10.2016 року в розмірі 0 грн.

Відповідно до п. 1.1. мирової угоди неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями станом на дату підписання мирової угоди і тих, що будуть нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями не є предметом врегулювання цієї мирової угоди, а питання їх стягнення підлягає вирішенню у судовому порядку в рамках окремого судового спору/судових спорів. При цьому, сторони домовились, що наявність підстав для стягнення з КП «Київтеплоенерго» таких нарахувань буде визначатися за результатами розгляду судами спорів за відповідними вимогами ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до ст. 549-551 Цивільного кодексу України та п.8.2 договору з урахування додаткової угоди до нього від 31.03.2017 року, у разі прострочення споживачем п.6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі 16,4% річних але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України що діяла у період, за яким нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору компанія провела розрахунок і встановила, що боржник має сплатити на корить компанії кошти у розмірі 2524034, 58 грн., з яких: 749794,05 грн. пеня, 316815,22 грн. 3% річних, 1457425,31 грн. інфляційні втрати.

Згідно долученої кредитором «довідки по операціям по ПАТ «Київенерго» по договору №1518/1617-ТЕ-41», розрахунки за договором здійснювалися шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року №217) та шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20).

16. Договір від 27.10.2016 року №1813/1617-БО-41 постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник (компанія) зобов`язався поставити споживачеві (боржнику) у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу

На виконання умов договору компанія передала природний газ боржнику на загальну суму 728721930,44 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016, 30.11.2016, 31.12.2016, 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017, 30.04.2017, 31.05.2017, 30.06.2017, 31.07.2017, 31.08.2017 та 30.09.2017.

Боржник у свою чергу в порушеннями умов договору в повному обсязі не розрахувався з компанією за поставлений природний газ.

Разом з тим, відповідно до умов мирової угоди від 09.10.2018 року, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року у справі №910/7807/18, КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема, за договором №1813/1617-БО-41від 27.10.2016 року в розмірі 11392619,22 грн.

Відповідно до п. 1.1. мирової угоди неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями станом на дату підписання мирової угоди і тих, що будуть нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями не є предметом врегулювання цієї мирової угоди, а питання їх стягнення підлягає вирішенню у судовому порядку в рамках окремого судового спору/судових спорів. При цьому, сторони домовились, що наявність підстав для стягнення з КП «Київтеплоенерго» таких нарахувань буде визначатися за результатами розгляду судами спорів за відповідними вимогами ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Так, у зв`язку з неналежним виконанням боржником умов договору рішенням Господарського суду м. Києва від 16.09.2019 року у справі №910/5084/18 стягнуто з боржника на користь компанії 76526515,24 грн., з яких: 36927729, 10 грн. пеня; 8098042,62 грн. 3% річних; 30919446,36 грн. інфляційні втрати; 536297,16 грн. судовий збір.

Станом на дату подання заяви з кредиторськими вимогами вказане рішення не виконано.

Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору та рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2019 року у справі №910/5085/18 компанія провела розрахунок і встановила, що боржник має сплатити на корить компанії кошти у розмірі: 113301,94 грн. 3% річних та інфляційні втрати у розмірі 145301,94 грн. (за період не охоплений рішенням суду у справі №910/5084/18), а загальна заборгованість боржника перед компанією складає 76785130,15 грн., з яких: 36927729,10 грн. пеня, 8211344,56 грн. 3% річних, 31064759,33 грн. інфляційні втрати та 536297,16 грн. судовий збір.

З долученої кредитором «довідки по операціям по ПАТ «Київенерго» по договору від 27.10.2016 року №1813/1617-БО-41», розрахунки за договором здійснювалися шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року №217).

17. Договір від 27.10.2016 року №1814/1617-БО-41 постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник (компанія) зобов`язався поставити споживачеві (боржнику) у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу

На виконання умов договору компанія передала природний газ боржнику на загальну суму 758051732,35 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016, 30.11.2016, 31.12.2016, 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017, 30.04.2017, 31.05.2017, 30.06.2017, 31.07.2017, 31.08.2017 та 30.09.2017.

Боржник у свою чергу в порушеннями умов договору в повному обсязі не розрахувався з компанією за поставлений природний газ.

Разом з тим, відповідно до умов мирової угоди від 09.10.2018 року, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року у справі №910/7807/18, КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема, за договором №1814/1617-БО-41від 27.10.2016 року в розмірі 1234994,86 грн.

Відповідно до п. 1.1. мирової угоди неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями станом на дату підписання мирової угоди і тих, що будуть нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями не є предметом врегулювання цієї мирової угоди, а питання їх стягнення підлягає вирішенню у судовому порядку в рамках окремого судового спору/судових спорів. При цьому, сторони домовились, що наявність підстав для стягнення з КП «Київтеплоенерго» таких нарахувань буде визначатися за результатами розгляду судами спорів за відповідними вимогами ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до ст. 549-551 Цивільного кодексу України та п.8.2 договору у разі прострочення споживачем п.6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за яким нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору компанія провела розрахунок і встановила, що боржник має сплатити на корить компанії кошти у розмірі 80354723,98 грн., з яких: 40821471,69 грн. пеня, 8372322,89 грн. 3% річних, 31160929,40 грн. інфляційні втрати.

Згідно долученої кредитором «довідки по операціям по ПАТ «Київенерго» по договору №1814/1617-БО-41», розрахунки за договором здійснювалися шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року №217).

18. Договір від 27.10.2016 року №1815/1617-БО-41/17 постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник (компанія) зобов`язався поставити споживачеві (боржнику) у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу

На виконання умов договору компанія передала природний газ боржнику на загальну суму 3117441,98 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016, 30.11.2016, 31.12.2016, 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017, 30.04.2017, 31.05.2017, 30.06.2017, 31.07.2017, 31.08.2017 та 30.09.2017.

Боржник у свою чергу в порушеннями умов договору в повному обсязі не розрахувався з компанією за поставлений природний газ.

Разом з тим, відповідно до умов мирової угоди від 09.10.2018 року, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року у справі №910/7807/18, КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема, за договором №1815/1617-БО-41/17 від 27.10.2016 року в розмірі 62292,28 грн.

Відповідно до п. 1.1. мирової угоди неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями станом на дату підписання мирової угоди і тих, що будуть нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями не є предметом врегулювання цієї мирової угоди, а питання їх стягнення підлягає вирішенню у судовому порядку в рамках окремого судового спору/судових спорів. При цьому, сторони домовились, що наявність підстав для стягнення з КП «Київтеплоенерго» таких нарахувань буде визначатися за результатами розгляду судами спорів за відповідними вимогами ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до ст. 549-551 Цивільного кодексу України та п.8.2 договору з урахуванням додаткової угоди №5 до нього від 31.03.2017 року у разі прострочення споживачем п.6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі 16,4% річних але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України що діяла у період, за яким нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору компанія провела розрахунок і встановила, що боржник має сплатити на корить компанії кошти у розмірі 550201,59 грн., з яких: 271226,20 грн. пеня, 59655,96 грн. 3% річних, 219319,43 грн. інфляційні втрати.

Згідно долученої кредитором «довідки по операціям по ПАТ «Київенерго» по договору №1815/1617-БО-41/17», розрахунки за договором здійснювалися шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року №217).

19. Договір від 17.01.2017 року №1925/1617-КП-41 постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник (компанія) зобов`язався поставити споживачеві (боржнику) у 2017 році природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору компанія передала природний газ боржнику на загальну суму 280617683,42 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2017, 28.02.2017, 30.04.2017, 31.05.2017, 30.06.2017, 31.07.2017, 31.08.2017 та 30.09.2017.

Боржник у свою чергу в порушеннями умов договору в повному обсязі не розрахувався з компанією за поставлений природний газ.

Разом з тим, відповідно до умов мирової угоди від 09.10.2018 року, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року у справі №910/7807/18, КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема, за договором №1925/1617-КП-41 від 17.01.2017 року в розмірі 8444694,76 грн.

Так, у зв`язку з неналежним виконанням боржником умов договору, рішенням Господарського суду м. Києва від 06.05.2019 року у справі №910/7715/18 стягнуто з боржника на користь компанії 35494296,18 грн., з яких: 20134249,12 грн. пеня; 2977376,93 грн. 3% річних; 11858123,88 грн. інфляційні втрати та 524546,25 грн. судовий збір.

Станом на дату подання заяви з кредиторськими вимогами вказане рішення не виконано.

Відповідно до ст. 549-551 Цивільного кодексу України та п.8.2 договору у разі невиконання споживачем пунктів п.6.1 та 6.6. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України що діяла у період, за яким нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору компанія провела розрахунок і встановила, що боржник має сплатити на корить компанії пеню у розмірі 536295,96 грн., 3% річних у розмірі 163803,94 грн. та інфляційні втрати у розмірі 341690,51 грн. (за період не охоплений рішенням суду у справі №910/7715/18), а загальна заборгованість боржника перед компанією складає 36536086,59 грн., з яких: 20670545,08 грн. пеня, 3141180,87 грн. 3% річних, 12199814,39 грн. інфляційні втрати, 524546,25 грн. судовий збір.

З долученої кредитором «довідки по операціям по ПАТ «Київенерго» по договору від 17.01.2017 року №1925/1617-КП-41», розрахунки за договором здійснювалися шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року №217).

20. Договір від 21.12.2017 року №2021/1718-ЕЕ постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник (компанія) зобов`язався передати споживачеві (боржнику) у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору компанія передала природний газ боржнику на загальну суму ,33 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2018, 28.02.2018, 31.03.2018, 30.04.2018, 31.05.2018, 30.06.2018, 31.07.2018.

Боржник у свою чергу в порушення умов договору в повному обсязі не розрахувався з компанією за поставлений природний газ.

Разом з тим, відповідно до умов мирової угоди від 09.10.2018 року, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року у справі №910/7807/18, КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема, за договором від №2021/1718-ЕЕ від 21.12.2017 року в розмірі 274281589,36 грн.

Відповідно до п.1.1. мирової угоди неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями станом на дату підписання мирової угоди і тих, що будуть нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями не є предметом врегулювання цієї мирової угоди, а питання їх стягнення підлягає вирішенню у судовому порядку в рамках окремого судового спору/судових спорів. При цьому, сторони домовились, що наявність підстав для стягнення з КП «Київтеплоенерго» таких нарахувань буде визначатися за результатами розгляду судами спорів за відповідними вимогами ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до ст. 549-551 Цивільного кодексу України та п.8.2 договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору компанія провела розрахунок і встановила, що боржник має сплатити на корить компанії кошти у розмірі 46422912,50 грн., з яких: 37940908,30 грн. пеня, 3270654,00 грн. 3% річних, 5211350,20 грн. інфляційні втрати.

Згідно долученої кредитором «довідки по операціям по ПАТ «Київенерго» по договору №2021/1718-ЕЕ», розрахунки за договором здійснювалися шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.05.2015 року №670).

21. Договір від 25.01.2016 року №4436/16- ТЕ-41 постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник (компанія) зобов`язався передати у власність споживачеві (боржнику) у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору компанія передала у власність природний газ боржнику на загальну суму ,96 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016, 29.02.2016, 31.03.2016, 30.04.2016, 31.05.2016, 30.06.2016, 31.07.2016, 31.08.2016, 30.09.2016.

Кредитор зазначає, що боржник повністю сплатив суму основного боргу, однак, з порушенням строків оплати, передбачених п. 6.1 договору.

Разом з тим, відповідно до умов мирової угоди від 09.10.2018 року, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року у справі №910/7807/18, КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема, за договором від 25.01.2016 року №4436/16-ТЕ-41 в розмірі 0 грн.

Відповідно до п.1.1. мирової угоди неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями станом на дату підписання мирової угоди і тих, що будуть нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями не є предметом врегулювання цієї мирової угоди, а питання їх стягнення підлягає вирішенню у судовому порядку в рамках окремого судового спору/судових спорів. При цьому, сторони домовились, що наявність підстав для стягнення з КП «Київтеплоенерго» таких нарахувань буде визначатися за результатами розгляду судами спорів за відповідними вимогами ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до ст. 549-551 Цивільного кодексу України та п.8.2 договору з урахуванням додаткової угоди до нього від 15.08.2016 року у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Крім тог, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору компанія провела розрахунок і встановила, що боржник має сплатити на корить компанії кошти у розмірі 39469885,93 грн. з яких: 31039400,09 грн. пеня, 3572431,02 грн. 3% річних, 4858054,82 грн. інфляційні втрати.

Згідно долученої кредитором «довідки по операціям по ПАТ «Київенерго» по договору №4436/16-ТЕ-41», розрахунки за договором здійснювалися шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року №217) та шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20).

22. Договір від 25.01.2016 року №4437/16- ТЕ-41 постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник (компанія) зобов`язався передати у власність споживачеві (боржнику) у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору компанія передала у власність природний газ боржнику на загальну суму ,88 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016, 29.02.2016, 31.03.2016, 30.04.2016, 31.05.2016, 30.06.2016, 31.07.2016, 31.08.2016, 30.09.2016.

Кредитор зазначає, що боржник повністю сплатив суму основного боргу, однак з порушенням строків оплати, передбачених п. 6.1 договору.

Разом з тим, відповідно до умов мирової угоди від 09.10.2018 року, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року у справі №910/7807/18, КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема за договором від 25.01.2016 року №4437/16-ТЕ-41 в розмірі 0 грн.

Згідно з п.1.1. мирової угоди неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями станом на дату підписання мирової угоди і тих, що будуть нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями не є предметом врегулювання цієї мирової угоди, а питання їх стягнення підлягає вирішенню у судовому порядку в рамках окремого судового спору/судових спорів. При цьому, сторони домовились, що наявність підстав для стягнення з КП «Київтеплоенерго» таких нарахувань буде визначатися за результатами розгляду судами спорів за відповідними вимогами ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до ст. 549-551 Цивільного кодексу України та п.8.2 договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору компанія провела розрахунок і встановила, що боржник має сплатити на корить компанії кошти у розмірі 25856567,36 грн., з яких: 12893996,46 грн. пеня, 1978138,39 грн. 3% річних, 10984432,51 грн. інфляційні втрати.

Згідно долученої кредитором «довідки по операціям по ПАТ «Київенерго» по договору №4437/16-ТЕ-41», розрахунки за договором здійснювалися шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року №217) та шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20).

23. Договір від 25.01.2016 року №4438/16- ТЕ-41/17 постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник (компанія) зобов`язався передати у власність споживачеві (боржнику) у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору компанія передала у власність боржника природний газ на загальну суму 5071840,35 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016, 29.02.2016, 31.03.2016, 30.04.2016, 31.05.2016, 30.06.2016, 31.07.2016, 31.08.2016, 30.09.2016.

Кредитор зазначає, що боржник повністю сплатив суму основного боргу, однак, з порушенням строків оплати, передбачених п. 6.1 договору.

Разом з тим, відповідно до умов мирової угоди від 09.10.2018 року, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року у справі №910/7807/18, КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема, за договором від 25.01.2016 року №4438/16-ТЕ-41/17 в розмірі 0 грн.

Відповідно до п.1.1. мирової угоди неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями станом на дату підписання мирової угоди і тих, що будуть нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями не є предметом врегулювання цієї мирової угоди, а питання їх стягнення підлягає вирішенню у судовому порядку в рамках окремого судового спору/судових спорів. При цьому, сторони домовились, що наявність підстав для стягнення з КП «Київтеплоенерго» таких нарахувань буде визначатися за результатами розгляду судами спорів за відповідними вимогами ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору компанія провела розрахунок і встановила, що боржник має сплатити на корить компанії кошти у розмірі 486320,38 грн., з яких: 95573,56 грн. 3% річних, 390746,82 грн. інфляційні втрати.

Згідно долученої кредитором «довідки по операціям по ПАТ «Київенерго» по договору №4438/16-ТЕ-41/17, розрахунки за договором здійснювалися шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20).

24. Договір від 09.12.2013 року №1247/14- БО-41 купівлі-продажу природного газу.

Відповідно до п. 1.1. договору продавець (компанія) зобов`язався передати у власність покупцю (боржнику) у 2014 році природний газ, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору компанія передала у власність природний газ боржнику на загальну суму 469413,40 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2014, 28.02.2014, 31.03.2014, 30.04.2014, 31.05.2014, 30.06.2014, 31.07.2014, 31.08.2014, 30.09.2014, 31.10.2014, 30.11.2014, 31.12.2014.

Кредитор зазначає, що боржник повністю сплатив суму основного боргу, однак, з порушенням строків оплати, передбачених п. 6.1 договору.

Разом з тим, відповідно до умов мирової угоди від 09.10.2018 року, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року у справі №910/7807/18, КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема, за договором від 09.12.2013 року №1247/14-БО-41 в розмірі 0 грн.

Відповідно до п.1.1. мирової угоди неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями станом на дату підписання мирової угоди і тих, що будуть нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями не є предметом врегулювання цієї мирової угоди, а питання їх стягнення підлягає вирішенню у судовому порядку в рамках окремого судового спору/судових спорів. При цьому, сторони домовились, що наявність підстав для стягнення з КП «Київтеплоенерго» таких нарахувань буде визначатися за результатами розгляду судами спорів за відповідними вимогами ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Згідно з ст. 549-551 Цивільного кодексу України та п.7.2 договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору компанія провела розрахунок і встановила, що боржник має сплатити на корить компанії кошти у розмірі 458834,23 грн., з яких 83962,50 грн. пеня, 33320,28 грн. 3% річних, 341551,45 грн. інфляційні втрати.

Боржник зазначив, що розрахунки з ПАТ «Київенерго» по договору від 09.12.2013 року №1247/14- БО-41 мали бути здійснені шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року №217. Відсутність можливості АТ «К.Енерго» впливати на своєчасність надходження коштів від Держави на вказані рахунки позбавило споживача можливості здійснити своєчасні розрахунки з постачальником газу.

25. Договір від 03.02.2014 року №2335/14- КП-41 купівлі-продажу природного газу.

Відповідно до п. 1.1. договору продавець (компанія) зобов`язався передати у власність покупцю (боржнику) у 2014 році природний газ, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору компанія передала у власність боржника природний газ на загальну суму 327975729,03 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2014, 28.02.2014, 31.03.2014, 30.04.2014, 30.05.2014, 31.05.2014, 30.06.2014, 31.07.2014, 31.08.2014, 30.09.2014, 31.10.2014, 30.11.2014, 31.12.2014.

Кредитор зазначає, що боржник повністю сплатив суму основного боргу, однак, з порушенням строків оплати, передбачених п. 6.1 договору.

Разом з тим, відповідно до умов мирової угоди від 09.10.2018 року, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року у справі №910/7807/18, КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема, за договором №2335/14-КП-41 від 03.02.2014 в розмірі 0 грн.

Відповідно до п.1.1. мирової угоди неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями станом на дату підписання мирової угоди і тих, що будуть нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов`язаннями не є предметом врегулювання цієї мирової угоди, а питання їх стягнення підлягає вирішенню у судовому порядку в рамках окремого судового спору/судових спорів. При цьому, сторони домовились, що наявність підстав для стягнення з КП «Київтеплоенерго» таких нарахувань буде визначатися за результатами розгляду судами спорів за відповідними вимогами ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Згідно з ст. 549-551 Цивільного кодексу України та п.7.2 договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору компанія провела розрахунок і встановила, що боржник має сплатити на корить компанії кошти у розмірі 73768290,74 грн., з яких: 24803706,71 грн. пеня, 5210308,34 грн. 3% річних; 43754275,69 грн. інфляційні втрати.

Згідно наданої кредитором «довідки по операціям по ПАТ «Київенерго» №2335/14-КП-41 від 03.02.2014 року, розрахунки за договором здійснювалися шляхом розподілу коштів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року №217 та відповідно до п.2 ст. 16 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік».

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності зі ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язок.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст.174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох чи більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно відомостей, які наявні у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач змінив повне та скорочене найменування. За кодом ЄДРОПОУ 00131305 значиться Акціонерне товариство «К.ЕНЕРГО».

Також за даними веб-сайту Міністерства юстиції України «Детальна інформація про юридичну особу», встановлено зміну найменування позивача, яким на теперішній час є Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» і вказано організаційно-правову форму «приватне акціонерне товариство».

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України положенням якої кореспондує зміст статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами першою, другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з вимогами ч.1 ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з частиною першою статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 610 зазначеного Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Усі вище перелічені договори за змістом та умовами є подібними. Умовами усіх договорів (п. 6.1) передбачено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу, а остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Усі договори (абз. 2 п. 6.2), крім договору від 21.12.2017 року №2021/1718-ЕЕ, містять застереження, що укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за відповідним договором, а споживач (боржник) зобов`язаний в будь-якому випадку своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 договору, навіть, якщо на поточний рахунок споживача із спеціальним режимом надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу. Умовами договорів (п. 8.2) у разі прострочення споживачем оплати за природний газ, передбачено обов`язок споживача сплатити на корить постачальника пеню в певному розмірі.

Колегія суддів, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги зазначає наступне.

У статті 7 Господарського кодексу України визначено, що відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Згідно із положеннями частин першої - третьої статті 12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності.

Згідно долучених позивачем до матеріалів справи довідок по операціям по ПАТ «Київенерго» по договорам: від 28.09.2017 року №2220/1718-ТЕ-41 постачання природного газу; від 28.09.2017 року №2221/1718-БО-41 постачання природного газу; від 28.09.2017 року №2222/1718-КП-41 постачання природного газу; від 28.09.2017 року №2223/1718-РО-41 постачання природного газу; від 28.09.2017 року №2224/1718-ТЕ-41 постачання природного газу; від 28.09.2017 року №2225/1718-БО-41 постачання природного газу; від 28.09.2017 року №2226/1718-КП-41 постачання природного газу; від 25.01.2016 року №4444/16-РО-41 постачання природного газу; від 17.01.2017 року №1923/1617-КП-41 постачання природного газу; від 13.10.2016 року №1516/1617-ТЕ-41 (з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей від 13.10.2016 року) постачання природного газу; від 13.10.2016 року №1517/1617-ТЕ-41 (з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей від 13.10.2016 року) постачання природного газу; від 13.10.2016 року №1518/1617-ТЕ-41 (з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей від 13.10.2016 року) постачання природного газу; від 27.10.2016 року №1813/1617-БО-41 постачання природного газу; від 27.10.2016 року №1814/1617-БО-41 постачання природного газу; від 27.10.2016 року №1815/1617-БО-41/17 постачання природного газу; від 17.01.2017 року №1925/1617-КП-41 постачання природного газу; від 25.01.2016 року №4436/16- ТЕ-41 постачання природного газу; від 25.01.2016 року №4437/16- ТЕ-41 постачання природного газу та від 03.02.2014 року №2335/14- КП-41 купівлі-продажу природного газу - розрахунки здійснювалися, зокрема, шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року №217. При цьому, боржник зазначив, а позивач не заперечував того, що розрахунки за договорами від 28.09.2017 року №2229/1718-БО-17 постачання природного газу, від 28.09.2017 року №2230/1718-КП-17 постачання природного газу та від 09.12.2013 року №1247/14- БО-41 купівлі-продажу природного газу також здійснювались шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року №217.

Частиною шостою статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» встановлено, що для проведення розрахунків за спожитий природний газ постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам на виконання спеціальних обов`язків, покладених на таких продавців, відкривають в установах уповноважених банків поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ від споживачів.

Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання та порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ затверджуються Кабінетом Міністрів України. Забороняється зарахування на інші рахунки коштів за спожитий природний газ, який постачається постачальниками природного газу на виконання спеціальних обов`язків, покладених на них Кабінетом Міністрів України.

Споживачі оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкритий в установах уповноваженого банку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки, та їх структурними підрозділами.

Постанова Кабінету Міністрів України №217 «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки» (далі Порядок №217) була прийнята на виконання норм ст. 19-1 Закону України «Про теплопостачання», що визначає механізм перерахування коштів для проведення розрахунків з гарантованим постачальником за весь обсяг спожитого природного газу.

Згідно ст. 19-1 Закону України «Про теплопостачання» оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється.

Згадані вище вимоги Закону та нормативно-правового акту повністю узгоджуються з умовами договорів, згідно яких платежі за договором здійснюються на поточний рахунок постачальника із спеціальним режимом використання.

Згідно п.1 Порядку №217, останній визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу.

Відповідно до п.7 Порядку №217 усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів.

Порядком визначено, що уповноважений банк здійснює перерахування коштів, що надходять на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями, згідно з реєстром нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію (далі - реєстр нормативів), що затверджується НКРЕКП.

У відповідності до п. 4.1. постанови пленуму Вищого Господарського Суду України 17.12.2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Разом з тим, відповідно до Порядку №217 уповноважений банк здійснює відповідно до реєстру нормативів розподілу коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та споживачів, перерахування коштів в частині вартості послуг з розподілу природного газу на рахунок постачальника природного газу із спеціальними обов`язками.

Отже, відповідач не користувався коштами, належними до оплати за постачання природного газу і не міг впливати на визначення нормативу перерахування коштів, що виключає правові підстави для стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

У відповідності до п.3 Порядку №217, теплопостачальні організації, що здійснюють продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, для виробництва яких повністю або частково використовується природний газ, куплений у постачальника природного газу із спеціальними обов`язками такими теплопостачальними організаціями або теплогенеруючими організаціями, в яких теплопостачальні організації купують теплову енергію, та їх структурні підрозділи відкривають у місячний строк з дня набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за категоріями споживачів «населення», «релігійні організації», «бюджетні установи», «інші споживачі» (далі - спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними організаціями).

За приписами п.8 Порядку № 217, усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку.

Згідно з п.9 Порядку №217, уповноважений банк здійснює перерахування коштів, що надходять на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями, згідно з реєстром нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію (далі - реєстр нормативів), що затверджується комісією.

Як зазначено у пункті 12 Порядку №217, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі комісія або НКРЕКП) на підставі даних, визначених у пунктах 10 і 11 цього Порядку, щомісяця:

1) розраховує для кожної категорії споживачів теплопостачальної і теплогенеруючої організації нормативи перерахування коштів:

- на поточний рахунок теплопостачальної і теплогенеруючої організації;

- на рахунок постачальника природного газу із спеціальними обов`язками, зазначений у договорі купівлі-продажу (постачання) природного газу (далі - рахунок постачальника природного газу із спеціальними обов`язками);

- на рахунок оператора газотранспортної системи, зазначений у договорі на транспортування природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на транспортування природного газу з оператором газотранспортної системи) (далі - рахунок оператора газотранспортної системи);

- на рахунок оператора газорозподільної системи, зазначений у договорі на розподіл природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на розподіл природного газу з оператором газорозподільної системи) (далі - рахунок оператора газорозподільної системи);

- на спеціальні рахунки, відкриті теплогенеруючими організаціями;

2) затверджує реєстр нормативів;

3) доводить реєстр нормативів до відома уповноваженого банку для виконання не пізніше ніж за один робочий день до початку місяця, в якому застосовуватимуться нормативи;

4) розміщує реєстр нормативів на своєму офіційному веб-сайті.

На підставі пункту 13 Порядку №217, уповноважений банк, згідно з умовами договору банківського рахунку, здійснює перерахування коштів за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води із спеціальних рахунків, відкритих структурними підрозділами теплопостачальних і теплогенеруючих організацій, на спеціальні рахунки теплопостачальних і теплогенеруючих організацій двічі на день, а саме:

- до 10-ї години - залишок коштів на початок операційного дня;

- до 17-ї години - кошти, що надійшли протягом операційного дня на спеціальні рахунки, відкриті структурними підрозділами теплопостачальних і теплогенеруючих організацій.

Уповноважений банк до 12-ї години операційного дня здійснює відповідно до реєстру нормативів розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та споживачів, і перерахування коштів на рахунки з урахуванням вимог пунктів 14-26 цього Порядку.

При розрахунках шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року №217, АТ «К.Енерго» було позбавлене можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків, оскільки державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

У зв`язку з прийняттям Порядку №217 державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває теплопостачальну організацію від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки постачальника природного газу (постачальник із спеціальними обов`язками) за визначеними нормативами. За таких обставин, у боржника була відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з кредитором за природний газ, оскільки всі кошти, які надходять на рахунок боржника, уповноваженим банком самостійно розподіляються згідно з затвердженим постановами НКРЕП алгоритмом та перераховуються на рахунок компанії (кредитора).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі №906/278/18, від 24.07.2019 року у справі №918/553/18, від 17.12.2019 року у справі №922/932/19, від 03.03.2020 року у справі №908/2648/18, від 18.03.2020 року у справі №908/2304/18, від 31.03.2020 року у справі №917/530/19, від 27.05.2020 року у справі №914/1029/19 тощо.

За таких обставин, твердження апелянта про те, що боржник не був обмежений у способах та шляхах виконання своїх зобов`язань у визначений договором строк (із посиланням на постанови Верховного Суду, ухвалені у 2018 році), колегія суддів вважає такими, що не узгоджуються зі змістом Порядку №217 та вищенаведеною правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах 2019 2020 років, що містять відповідні висновки з питань застосування норм Порядку №217.

Стосовно посилань апелянта на постанову Верховного Суду від 26.06.2020 року у справі №904/1210/18, колегія суддів зазначає, що викладені у вказаній постанові висновки не стосуються здійснення нарахувань на суми заборгованості, сплачені відповідно до Порядку №217. Зокрема, у постанові Касаційного господарського суду від 26.06.2020 року у справі №904/1210/18 йдеться про застосування постанови Кабінету Міністрів України №792 від 30.09.2015 року «Про забезпечення проведення розрахунків за спожитий природний газ».

Таким чином, з огляду на те, що апелянтом не надано доказів, які підтверджують перерахування боржником коштів з порушенням строків, визначених Порядком №217, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що підстави для нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних у зв`язку з порушенням встановлених договорами строків розрахунку за газ відсутні.

Згідно долучених позивачем до матеріалів справи довідок по операціям по ПАТ «Київенерго» по договорам: від 28.09.2017 року №2224/1718-ТЕ-41 постачання природного газу; від 13.10.2016 року №1516/1617-ТЕ-41 (з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей від 13.10.2016 року) постачання природного газу; від 13.10.2016 року №1517/1617-ТЕ-41 (з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей від 13.10.2016 року) постачання природного газу; від 13.10.2016 року №1518/1617-ТЕ-41 (з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей від 13.10.2016 року) постачання природного газу; від 25.01.2016 року №4436/16- ТЕ-41 постачання природного газу; від 25.01.2016 року №4437/16- ТЕ-41 постачання природного газу; від 25.01.2016 року №4438/16- ТЕ-41/17 постачання природного газу розрахунки здійснювались, зокрема, шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20.

Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку.

Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Таке регулювання було визначено постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 року «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» (далі Порядок №20).

Цей Порядок визначає механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (ПАТ «НАК «Нафтогаз України»).

Аналіз змісту Порядку №20 від 11.01.2005 року, затвердженого зазначеною постановою, свідчить, що держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Згідно з пунктом 1.2. Порядку проведення розрахунків розрахунки, передбачені в пункті 1.1. розділу І цього Порядку, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ або вугілля, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку.

Усі учасники розрахунків зобов`язані забезпечувати підписання спільних протокольних рішень на проведення розрахунків протягом 2 робочих днів із дня отримання таких спільних протокольних рішень (пункт 1.5. Порядку проведення розрахунків).

Відповідно до пункту 7 Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №20, для проведення розрахунків відповідно до цього Порядку всі учасники відкривають рахунки в органах Казначейства, крім енергопостачальних компаній, Державного підприємства «Енергоринок», які проводять розрахунки за спожиту електроенергію через поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в уповноваженому банку. Розрахункове обслуговування цих рахунків здійснюється на умовах, визначених договором, що укладається між органами Казначейства та суб`єктами підприємницької діяльності. Розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

Як вбачається із матеріалів справи, керуючись, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 року, якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, між сторонами ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Київенерго», за участі Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві, Департаменту фінансів виконавчого органу Київської міської ради, Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київського міської ради, склали між собою спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України №4681 від 21.12.2017 року, №143 від 16.01.2017 року, №3671 від 28.12.2016 року, №1860 від 20.03.2017, №2078 від 10.04.2017, №2079 від 10.04.2017, №2080 від 10.04.2017, №2160 від 13.04.2017, №2161 від 13.04.2017, №299 від 19.01.2017, №300 від 19.01.2017, №301 від 19.01.2017, №746 від 07.02.2017, №747 від 07.02.2017, №748 від 07.02.2017, №749 від 07.02.2017 та №750 від 07.02.2017, №2077 від 10.04.2017, №1398 від 26.04.2016, №143 від 16.01.2017,№1625 від 26.05.2016, 1804 від 23.06.2016, №2224 від 22.08.2016, №2225 від 22.08.2016, №2644 від 26.10.2016, №2645 від 26.10.2016, №2737 від15.11.2016, №3192 від 15.12.2016, №3609 від 26.12.2016, №143 від 16.01.2017 та №3609 від 26.12.2016.

У пункті 1 цих протокольних рішень вказано, що їх предметом є організація проведення взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20.

Даними спільними протокольними рішеннями сторони передбачили порядок та строки проведення взаєморозрахунків та визначили, що усі учасники розрахунку не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок перераховують кошти наступному учаснику розрахунків.

Зокрема, за умовою спільних протокольних рішень, сторона перераховує НАК «Нафтогаз України» кошти за природний газ із записом у графі «призначення платежу» Постанова Уряду від 11.01.2005 №20, за природний газ з посиланням на відповідний період та договір.

Відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється з Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому, такі кошти не є коштами суб`єкта господарювання, а безпосередньо перераховуються на рахунок, в даному випадку - ПАТ «Нафтогаз України» (позивачу).

Отже, державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

Крім того слід визнати необґрунтованими аргументи скаржника про те, що нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку із несвоєчасною оплатою коштів на підставі протокольного рішення необхідно здійснювати з огляду на визначені договором строки виконання відповідачем зобов`язань, з огляду на наступне.

У частині четвертій статті 236 Господарського процесуального кодексу України, що встановлює вимоги щодо законності та обґрунтованості судового рішення, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Питання, подібні до тих, що розглядаються у цій справі, неодноразово вже були предметом оцінки та розгляду суду касаційної інстанції.

Так, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2019 року у справі №924/296/18 сформульовано висновок щодо застосування норм права (статей 549, 625 Цивільного кодексу України) у подібних правовідносинах.

Зокрема Верховний Суд зазначив, що запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначений Порядком №20, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг. Тобто держава офіційно визнає неспроможність підприємств паливно-енергетичного комплексу забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (залежно від рівня наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Подібних висновків дійшла й Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.10.2019 року у справі №922/3013/18.

Визнаючи неможливість розрахунків у цій частині підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Тому незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема адміністративного (бюджетного), застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду при розгляді справи у справі №924/296/18 дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення зі споживача 3% річних, інфляційних втрат і пені у випадку підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, навіть незважаючи на те, що відповідно до встановлених фактичних обставин справи №924/296/18 у пункті 6.1 договору «сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до Постанови КМУ №20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором».

Аналогічні висновки зроблені у постанові Верховного Суду 08.08.2019 року у справі №905/1449/18, від 22.01.2019 року у справі №908/868/18, від 12.02.2020 року у справі №916/2259/18 та ін.

Отже, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в частині (у розмірі наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регуляторного впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій.

За змістом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних, як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Оскільки держава фактично визначила спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ (проведення взаєморозрахунків шляхом надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам для погашення заборгованості щодо різниці між фактичною вартістю теплової енергії та затвердженими тарифами, а також надання пільг та житлових субсидій населенню), а докази того, що боржником порушені відповідні положення Порядку №20 відсутні, то наведене унеможливлює застосування до боржника наслідків неналежного виконання зобов`язань за договорами у вигляді стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат в порядку частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, нарахованих на суму заборгованості, що є предметом СПР, адже підписавши спільні протокольні рішення, сторони погодили, що відшкодування частини боргу, здійснюватиметься відповідно до встановлених зазначеними рішеннями порядку. Тобто, сторони, підписавши спільні протокольні рішення, погодилися з тим, що між ними встановлюється інший (не той, що був передбачений у договорі) порядок розрахунків.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, позивач погодився із зміною порядку та строків проведення розрахунків за наданий ним газ за відповідними договорами.

Положення щодо неможливості відповідача впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за поставлений природний газ закріплені у Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256, згідно з пунктом 4 якого перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

За таких обставин, оскільки держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами, підстави для покладення відповідальності на боржника за несвоєчасну оплату коштів відсутні.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відхилення кредиторських вимог нарахованих на розрахунки, які були здійснені не власними коштами АТ «К.Енерго», а через процедуру встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20, якою передбачено, що пільги та субсидії не є коштами суб`єкта господарювання та автоматично перераховуються із спеціальних рахунків, у випадку їх надходження, на рахунки АТ «НАК «Нафтогаз України».

Згідно долучених кредитором до матеріалів справи довідок по операціям по ПАТ «Київенерго» по договорам: від 28.09.2017 року №2224/1718-ТЕ-41 постачання природного газу та від 28.09.2017 року №2228/1718-ТЕ-41 постачання природного газу розрахунки здійснювались, зокрема, шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256.

Положення щодо неможливості відповідача впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за поставлений природний газ закріплені у Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256, згідно з пунктом 4 якого перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

За таких обставин, оскільки держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами, підстави для покладення відповідальності на відповідача за несвоєчасну оплату коштів відсутні.

Відповідно до долучених кредитором до матеріалів справи довідок по операціям по ПАТ «Київенерго» по договорам від 28.09.2017 року №2225/1718-БО-41 постачання природного газу та від 28.09.2017 року №2228/1718-ТЕ-41 постачання природного газу розрахунки здійснювались згідно Порядку надання субвенцій з державного бюджету у 2018 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2018 року №110.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2018 року №110 затверджено Порядок та умови надання у 2018 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Аналіз змісту Порядку вказує на те, що держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств, пов`язаних, зокрема, з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств, пов`язаних з виробництвом теплової енергії. Тобто, державою офіційно визнається неможливість вказаних підприємств забезпечити вчасні розрахунки в цій частині.

Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонам на підставі укладених між ними договорів.

Отже, АТ «К.Енерго» було позбавлене можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків, оскільки державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває боржника від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність у кредитора правових підстав для нарахування АТ «К.Енерго» пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно долучених кредитором до матеріалів справи довідок по операціям по ПАТ «Київенерго» по договору від 21.12.2017 року №2021/1718-ЕЕ постачання природного газу розрахунки здійснювались, зокрема, шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.05.2015 року №670.

20.05.2015 Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження №670-р «Про порядок розрахунків за спожитий природний газ виробниками електричної енергії, які використовують природний газ для її виробництва», яким визначено порядок проведення енергогенеруючими компаніями, які використовують природний газ для виробництва електричної енергії, розрахунків за спожитий природний газ виключно через окремі поточні рахунки із спеціальним режимом використання.

Наразі, боржник не користувався коштами, належними до оплати за постачання природного газу і не міг впливати на визначення нормативу перерахування коштів, що виключає правові підстави для стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Згідно долучених кредитором до матеріалів справи довідок по операціям по ПАТ «Київенерго» по договору від 03.02.2014 року №2335/14- КП-41 купівлі-продажу природного газу розрахунки здійснювались, зокрема, відповідно до п.2 ст. 16 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік».

Сторони - ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Київенерго», за участі Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві, Департаменту фінансів виконавчого органу Київської міської ради, Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ПАТ «АК Київ водоканал», ДП «Енергоринок», склали між собою договори про організацію взаєморозрахунків відповідно до п.24 ст.14 та п.2 ст. 16 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 року №30.

Наслідком підписання договорів про організацію взаєморозрахунків на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 року №30 є фактична зміна визначеного у договорі №2335/14-КП-41 від 03.02.2014 порядку і строку проведення розрахунків за природний газ відносно сум, які охоплюються такими рішеннями, оскільки підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» у такий спосіб виявило згоду зі зміною порядку та строків проведення розрахунків за наданий ним газ за договором №2335/14-КП-41 від 03.02.2014 року.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що оскільки взаєморозрахунки за придбаний природний газ були здійснені не власними коштами боржника, а через процедуру встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 року №30, якою передбачено, що пільги та субсидії не є коштами суб`єкта господарювання та автоматично перераховуються із спеціальних рахунків, у випадку їх надходження, на рахунки кредитора, правові підстави для нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних відсутні.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що заявлена кредитором заборгованість у розмірі 4583403,32 грн. за договором від 28.09.2017 року №2220/1718-ТЕ-41 постачання природного газу була предметом розгляду у справі №905/1818/19, за результатом розгляду якої рішенням Господарського суду Донецької області від 06.07.2020 року у позові відмовлено. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 12.10.2020 року рішення суду від 06.07.2020 року залишено без змін.

Заявлена кредитором заборгованість у розмірі 182138063,94 грн., за договором від 13.10.2016 року №1516/1617-ТЕ-41 (з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей від 13.10.2016 року) постачання природного газу була предметом розгляду у справі №905/2068/19, за результатом розгляду якої рішенням Господарського суду Донецької області від 11.03.2020 року у позові відмовлено. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.10.2020 року рішення суду від 11.03.2020 року залишено без змін.

Заявлена кредитором заборгованість у розмірі 182383683,88 грн., за договором від 13.10.2016 року №1517/1617-ТЕ-41 (з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей від 13.10.2016 року) постачання природного газу була предметом розгляду у справі №905/1865/19, за результатом розгляду якої рішенням Господарського суду Донецької області від 11.03.2020 року у позові відмовлено. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.06.2020 року рішення суду від 11.03.2020 року залишено без змін.

Заявлена кредитором заборгованість у розмірі 2524034,58 грн., за договором від 13.10.2016 року №1518/1617-ТЕ-41 (з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей від 13.10.2016 року) постачання природного газу була предметом розгляду у справі №905/1855/19, за результатом розгляду якої рішенням Господарського суду Донецької області від 06.07.2020 року у позові відмовлено. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 року рішення суду від 06.07.2020 року залишено без змін.

Заявлена кредитором заборгованість у розмірі 80354723,98 грн., за договором від 27.10.2016 року №1814/1617-БО-41 постачання природного газу була предметом розгляду у справі №905/1816/19, за результатом розгляду якої рішенням Господарського суду Донецької області від 06.07.2020 року у позові відмовлено. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 12.10.2020 року рішення суду від 06.07.2020 року залишено без змін.

Заявлена кредитором заборгованість у розмірі 39469885,93 грн., за договором від 25.01.2016 року №4436/16- ТЕ-41 постачання природного газу була предметом розгляду у справі №905/1864/19, за результатом розгляду якої рішенням Господарського суду Донецької області від 06.07.2020 року у позові відмовлено. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 21.10.2020 року рішення суду від 06.07.2020 року залишено без змін.

Заявлена кредитором заборгованість у розмірі 25856567,36 грн., за договором від 25.01.2016 року №4437/16- ТЕ-41 постачання природного газу була предметом розгляду у справі №905/1866/19, за результатом розгляду якої рішенням Господарського суду Донецької області від 09.07.2020 року у позові відмовлено. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 року рішення суду від 09.07.2020 року залишено без змін.

Заявлена кредитором заборгованість у розмірі 486320,38 грн., за договором від 25.01.2016 року №4438/16- ТЕ-41/17 постачання природного газу була предметом розгляду у справі №905/1863/19, за результатом розгляду якої рішенням Господарського суду Донецької області від 12.03.2020 року у позові відмовлено. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.06.2020 року рішення суду від 12.03.2020 року залишено без змін.

Заявлена кредитором заборгованість у розмірі 458837,23 грн., за договором від 09.12.2013 року №1247/14- БО-41 купівлі-продажу природного газу була предметом розгляду у справі №910/5104/18, за результатом розгляду якої рішенням Господарського суду Донецької області від 05.08.2020 року у позові відмовлено. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2020 року рішення суду від 05.08.2020 року залишено без змін.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що наразі апелянтом, всупереч приписів ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України не доведено та необґрунтовано наявність правових підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у відповідній частині.

Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм права. З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства, фактичним обставинам справи, ухвала відповідає вимогам статті 236 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги АТ «НАК «Нафтогаз України» та залишення ухвали Господарського суду Донецької області від 12.08.2020 року у справі №905/1965/19 в оскаржуваній частині без змін.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 77, 86, 240, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Донецької області від 12.08.2020 року у справі №905/1965/19 залишити без змін в частині кредиторських вимог Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 12 листопада 2020 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя І.А. Шутенко