РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.10.2020Справа № 910/6906/20

За позовом Міністерства оборони України

до Дочірнього підприємства державної компанії "Укрспецекспорт" - Державне госпрозрахункове зовнішньоторгівельне підприємство "СпецТехноЕкспорт"

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Радецька Ю.О.

Представники учасників справи:

від позивача Кравченко С.М. (згідно витягу з ЄДР);

від відповідача Лук`янова І.Ю. (ордер № 1036572 від 01.06.2020 року).

В судовому засіданні 20.10.2020 року, відповідно до положень ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представників учасників справи, що повне рішення буде складено 03.11.2020 року, проте через перебування судді у відпустці повний текст рішення складено 16.11.2020 року.

СУТЬ СПОРУ:

19 травня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Міністерства оборони України (позивач) надійшла позовна заява б/н від 13.05.2020 року до Дочірнього підприємства державної компанії "Укрспецекспорт" - Державне госпрозрахункове зовнішньоторгівельне підприємство "СпецТехноЕкспорт" (відповідач) про стягнення заборгованості за договором на закупівлю товару за державні кошти № 342/12/17/14 від 14.06.2017 року у розмірі 1 886 523,31 грн. (один мільйон вісімсот вісімдесят шість тисяч п`ятсот двадцять три гривні 31 копійка).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором на закупівлю товару за державні кошти № 342/12/17/14 від 14.06.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2020 року у справі № 910/6906/20 позовну заяву б/н від 13.05.2020 року Міністерства оборони України до Державного госпрозрахункового зовнішньоторгівельного підприємства "СпецТехноЕкспорт" про стягнення грошових коштів залишено без руху, надано Міністерству оборони України строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

28 травня 2020 року через відділ діловодства суду від Міністерства оборони України надійшла заява б/н від 28.05.2020 року "Про усунення недоліків позовної заяви".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/6906/20 здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.06.2020 року.

24.06.2020 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 31.35/1140/3915-20 від 22.06.2020 року, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив, мотивуючи це тим, що причиною несвоєчасної заміни товару стала затримка в отриманні від Державної служби експортного контролю України дозволу на імпорт продукції і така затримка виникла з незалежних від відповідача обставин. Крім того, відповідач зазначає, що позов є передчасним, оскільки права позивача відповідачем не порушені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2020 року підготовче засідання відкладено на 21.07.2020 року.

В підготовчому засіданні 21.07.2020 року судом оголошувалася перерва.

Згідно ч. 3 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Так, суд відмічає, що в підготовчому засіданні 06.08.2020 року судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 06.08.2020 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/6906/20 до судового розгляду по суті на 10.09.2020 року.

В судовому засіданні 10.09.2020 року судом оголошувалася перерва.

В судовому засіданні 20.10.2020 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив та просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.06.2017 року між Міністерством оборони України (надалі - позивач, замовник) та Державним госпрозрахунковим зовнішньоторгівельним підприємством "СпецТехноЕкспорт (надалі - відповідач, постачальник) укладено договір на закупівлю товару за державні кошти № 342/12/17/14 (надалі - договір), відповідно до якого постачальник зобов`язується у 2017 році поставити замовникові товар, зазначений у п. 1.2. цього договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такий товар.

В п. 2.1. договору визначено, що постачальник повинен поставити товар, якість якого повинна відповідати технічним умовам підприємства-виробника та засвідчена відмітками відділу технічного контролю підприємства виробника в належно оформленій пономерній документації на товар.

Пунктом 3.1. договору визначено, що ціна договору становить 2 072 495,26 грн.

Додатковою угодою № 1 від 22.12.2017 року сторони визначили, що ціна договору становить 1 886 523,31 грн.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що постачальник зобов`язаний здійснити постачання товару в строк, що зазначений в Календарному плані постачання товару, а саме до 01.09.2017.

На виконання умов укладеного сторонами договору відповідач передав, а позивач прийняв товар, що підтверджується видатковою накладною № PH-0000029 від 08.12.2017 року, актом технічного стану на товар, актом технічного приймання товару № 72/48/2379, актом прийому товару № 505 від 14.12.2017.

14.12.2017 року сторонами було затверджено акт прийому поставленого товару № 1 на загальну суму 1 886 523,31 грн.

27.12.2017 року на підставі платіжного доручення № 342/8/788 позивач здійснив оплату за поставлений товар на суму 1 886 523,31 грн.

10.10.2018 року сторонами було складено рекламаційний акт № 12626, в якому зазначено, що:

1) при порівнянні паспортів лопатів РГ, що надійшли на АРП з 2014 по 2018 роки виявлені наступні недоліки та зауваження:

- на голограмі в паспорті на лопаті РГ відсутній п`ятизначний номер чорного кольору реєстрації продукції заводу - виробника та сама голограма має шорсткість; печатка відрізняється шрифтом, товщиною ліній та відстанню між ними;

- пономерна документація (паспорт) на лопаті РГ має явні ознаки підробки, а саме: виявлені орфографічні помилки по тексту на сторінці 7; в карті не проклеїв виявлені не оригінальні підписи, що не відповідають зазначеним прізвищам;

2) при візуальному порівнянні з лопатями РГ іншого комплекту виявлено наступні невідповідності:

- індивідуальні номери лопотів РГ виконані методом гравірування, а не ударним методом;

- на лопатях РГ лінія розмежування кольорів з напливами та підкрашуванням;

- клеєне з`єднання оковки до гумової накладки; - товщина букв та ліній маркування відрізняється; - видима висота гумової накладки на лопатах РГ меншого розміру; - спосіб нанесення герметика в районі комля;

- на торці кронштейну в місці нанесення номеру лонжерона лопатів PI присутні фаски а не радіуси округлення;

- геометрія кронштейну в місці нанесення номеру лонжерона не відповідас кресленню при вимірюванні за допомогою шаблона.

В пунктах 9, 13 рекламаційного акту комісією зроблений Висновок про неавтентичність комплекту лопатів рульового гвинта та відсторонення подальшої експлуатації та необхідності його заміни.

В п. 2.6. договору сторони погодили місячний термін усунення виявлених недоліків.

Тобто, строк для усунення виявлених недоліків до 10.11.2018 року включно.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на не усунення постачальником недоліків в якості поставленого товару, які зазначені в рекламаційному акті № 126/26 від 10.10.2018 року, не складання акту задоволення рекламації, не вжиття заходів щодо заміни товару неналежної якості, який переданий постачальнику згідно накладної № 122 від 05.12.2018 року, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача на його користь 1 886 523,31 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами договір на закупівлю товару за державні кошти № 342/12/17/14 від 14.06.2017 року є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом.

Частиною першою статті 675 Цивільного кодексу України унормовано, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

За приписами ч.ч. 1, 3, 4 ст. 268 Господарського кодексу України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів. У разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості. Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі.

При зверненні до суду з даним позовом Міністерство оборони України вказує, що в порушення умов договору та вимог ст. 673 Цивільного кодексу України, ст. 268 Господарського кодексу України відповідач здійснив поставку товару на суму 1 886 523,31 грн., який був оплачений позивачем згідно платіжного доручення № 342/8/788 від 27.12.20217 року. Втім, 10.10.2018 року сторонами було складено рекламаційний акт № 12626 про неавтентичність поставленого товару та необхідність його заміни. У зв`язку не усуненням відповідачем недоліків в якості поставленого товару та не поставки товару належної якості позивач просить стягнути з відповідача на свою користь сплачені за поставлений неналежної якості товар кошти в розмірі 1 886 523,31 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 Господарського кодексу України у разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, що кореспондує зі ст. 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Водночас, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями частини другої статті 679 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Відповідачем не доведено, що недоліки товару виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб або непереборної сили.

Доказів заміни неякісного товару або доказів повернення сплаченої за товар грошової суми відповідачем суду не надано.

За таких обставин, оскільки матеріалами справи підтверджується та відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано, що відповідачем порушено вимоги щодо якості товару, поставленого на виконання укладеного між сторонами договору, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 1 886 523,31 грн., сплачених за поставку товару неналежної якості є обґрунтованими, документально підтвердженими та підлягають задоволенню.

При цьому, доводи відповідача, що затримка в отриманні від Державної служби експортного контролю України дозволу на імпорт продукції, що є предметом договору, виникла з незалежних від відповідача обставин, що стало причиною несвоєчасної заміни товару, суд не приймає до уваги, з огляду на те, що відповідач був достеменно обізнаним про умови та порядок заміни товару, погоджені сторонами в п. 2.6. договору, тоді як іншого строку щодо виконання зобов`язання по заміні товару неналежної якості матеріали справи не містять.

За ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги встановлені судом факти та обставини, що були наведені вище, суд дійшов висновку, що викладені відповідачем у відзиві заперечення на позов не спростовують зазначених позивачем в позові доводів за встановлених вище судом фактів та обставин.

З приводу висвітлення всіх доводів відповідачів суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 року Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 28 297,85 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства державної компанії "Укрспецекспорт" - Державне госпрозрахункове зовнішньоторгівельне підприємство "СпецТехноЕкспорт" (ідентифікаційний код 31410901, адреса: 04073, м. Київ, пр-т Степана Бандери, 7) на користь Міністерства оборони України (ідентифікаційний код 00034022, адреса: 03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6) грошові кошти - 1 886 523,31 грн. (один мільйон вісімсот вісімдесят шість тисяч п`ятсот двадцять три гривні 31 копійка) та судовий збір - 28 297,85 грн. (двадцять вісім тисяч двісті дев`яносто сім гривень 85 копійок).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16.11.2020р.

Суддя О.В. Котков