ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" листопада 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2682/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Аганін В.Ю.

розглянувши справу №916/2680/20

За позовом: Малого приватного підприємства фірма „Ерідон (08143, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Княжичі, вул. Воздвиженська, буд. № 46; код 19420704)

До відповідача: Приватного підприємства „Транс Агро (68750, Одеська обл., Болградський район, село Баннівка, вул. Центральна, буд. 96; код 39167457)

про стягнення 127559,94 грн.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Встановив: Мале приватне підприємство фірма „Ерідон звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою від 15.09.2020р. вх. № ГСОО 2777/20 до Приватного підприємства „Транс Агро про стягнення 127559,94 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконання з боку Приватного підприємства „Транс Агро прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору поставки №1794/19/12 від 25.09.2018р. та направлено на стягнення основного боргу у розмірі 81199,97 грн., інфляційних втрат у розмірі 502,23 грн., 10% річних у розмірі 6916,54 грн., проценти за користування товарним кредитом у розмірі 25202,73 грн. та пеню у розмірі 13738,47 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.09.2020р. прийнято позовну заяву Мале приватне підприємство фірма „Ерідон та відкрито провадження у справі №916/2682/20. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "19" жовтня 2020 р. о 10:20. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив. Викликано учасників справи у підготовче засідання на 19.10.2020р. о 10:20.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.10.2020р. виправлено описку, яка допущена в ухвалі господарського суду Одеської області від 21.09.2020р. по справі №916/2682/20, зазначивши вірне найменування позивача - Мале приватне підприємство фірма „Ерідон.

16.10.2020р. до господарського суду Одеської області від 16.10.2020р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання, відповідно до якого останній просив суд, зокрема, провести судове засідання без участі представника позивача.

19.10.2020р. у судовому засіданні було оголошено перерву до "09" листопада 2020р. о 10:40.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.10.2020р. повідомлено позивача та відповідача по справі №916/2682/20: Мале приватне підприємство фірму „Ерідон та Приватне підприємство „Транс Агро про судове засідання, яке відбудеться "09" листопада 2020 р. о 10:40.

20.11.2020р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшла заява про проведення судового засідання без участі позивача.

Мале приватне підприємство фірма „Ерідон просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Приватним підприємством „Транс Агро відзиву на позовну заяву не надано, відповідач свого права на захист не використав, хоча відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення засідання суду, шляхом скерування на його адресу ухвали суду, однак кореспонденція суду повернулась без вручення (з зазначенням поштовою організацією, що адресат на проживає).

У судові засідання представник відповідача не з`являвся, про поважність причин відсутності суд не повідомив, будь-яких клопотань чи заяв до господарського суду Одеської області від відповідача не надходило.

Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що судове відправлення скеровувалось судом на адресу реєстрації відповідача, а також відсутність жодних клопотань з боку відповідача про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.

У судовому засіданні 09.11.2020 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та зазначено, що повне рішення буде складено 12.11.2020р.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

25.09.2018 року між Малим приватним підприємством фірма „Ерідон (постачальник) та Приватним підприємством „Транс Агро (покупець) було укладено Договір поставки №1794/19/12 (надалі Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити покупцю продукцію виробничо-технічного призначення (надалі товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість такого товару.

Відповідно до п .1.2. Договору, найменування, асортимент та кількість товару, який підлягає поставці за цим договором, зазначаються в додатках, які є невід`ємною частиною.

Умовами п. 2.1. Договору, ціна товару в національній валюті та її еквівалент в іноземній валюті (долар США або Євро), зазначаються у додатках до цього Договору.

Відповідно до п. 2.3. Договору, загальна вартість товару, що постачається за цим Договором (ціна Договору), визначається додатками та видатковими накладними, з врахуванням п. 3.2. Договору. У випадку розбіжностей даний у Додатках та у видаткових накладних щодо кількості, асортименту, ціни товару, перевагу має видаткова накладна.

За матеріалами справи судом встановлено, що 19 листопада 2019р. між сторонами було укладено Додаток №1794/19/12/2-МД/О до Договору поставки №1794/19/12 від 25.09.2018р., за яким сторонами узгоджено, що поставці підлягають мінеральні добрива, в асортименті, кількості, за ціною та загальною вартістю: аміачна селітра загальною вартість 91199,95 грн.

Пунктом п.2 Додатку №1794/19/12/2-МД/О від 19.11.2019р. до Договору поставки №1794/19/12 від 25.09.2018р. визначено, що загальна вартість товару за цим додатком включаючи ПДВ 91199,95 грн.

Умовами п. 3 Додатку №1794/19/12/2-МД/О від 19.11.2019р. до Договору поставки №1794/19/12 від 25.09.2018р. узгоджено, що оплата повної вартості товару, який постачаться на умовах цього додатку, здійснюється покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2. 3.3. Договору поставки, в наступному порядку: 100% від загальної вартості товару покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 27.11.2019р.

Відповідно до п. 4 Додатку №1794/19/12/2-МД/О від 19.11.2019р. до Договору поставки №1794/19/12 від 25.09.2018р., у разі порушення покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару на строк більше 15 календарних днів, покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України зобов`язаний сплатити на користь постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 36% річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого товару. Нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється від дня, коли товар підлягав оплаті за умовами цього Додатку та закінчується днем повної оплати вартості отриманого товару. (п. 5 Додатку №1794/19/12/2-МД/О від 19.11.2019р. до Договору поставки №1794/19/12 від 25.09.2018р.).

В матеріалах справи міститься видаткова накладна №95404 від 19 листопада 2019р. на суму 91199,95 грн., яка підписана та скріплена печатками з боку Малого приватного підприємства фірма „Ерідон та Приватного підприємства „Транс Агро.

Також, за наявними в матеріалах справи судом з`ясовано, що відповідно до платіжного доручення №9 від 16.03.2020р. відповідачем було перераховано позивачу грошову суму у розмірі 10000,00 грн.

З урахуванням викладеного та зазначеного, позивачем було пояснено суду, що наразі за Приватним підприємством „Транс Агро рахується борг у розмірі 81199,97 грн., який станом на момент розгляду справи є несплаченим.

Крім того, умовами п. 6.2. Договору визначено, що крім відповідальності, встановленої п. 6.1. цього Договору, покупець за несвоєчасну оплату товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення, у випадку порушення покупцем встановлених строків оплати отриманого товару на строк більше 15 календарних днів, додатково сплачує штраф в розмірі 10% від вартості товару строк оплати якого прострочено покупцем.

Умовами п. 6.7. Договору визначено, що в разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати товару и невиконання зобов`язань передбачених пунктами 3.2. та 3.3. цього Договору, покупець, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь постачальника 48% річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Для уникнення непорозумінь, сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видам цивільно-правової відповідальності, передбаченим ст. 625 Цивільного кодексу України, та не відноситься до неустойки (штрафу чи пені).

Положеннями п. 6.8. Договору сторонами було узгоджено, що сторони домовились про те, що нарахування та стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за цим договором відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до ст. 259 Цивільного кодексу України. Продовжується до 3 років. При цьому вказаний пункт (положення) вважається двосторонньою угодою сторін цього Договору про збільшення строків позовної давності строків нарахування та стягнення штрафних санкцій (пені, штрафую процентів).

Відповідно до п. 9.2. Договору, Договір вступає в силу з моменту його підписання вповноваженими представниками сторін за скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2019р.. а в частині проведення розрахунків за поставлений товар до моменту проведення остаточних розрахунків. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

Приймаючи до уваги неналежне виконання з боку відповідача прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору поставки №1794/19/12 від 25.09.2018р. та Додатку №1794/19/12/2-МД/О від 19.11.2019р. до Договору поставки №1794/19/12 від 25.09.2018р. позовні вимоги позивача направлено на стягнення основного боргу у розмірі 81199,97грн., інфляційних втрат у розмірі 502,23 грн., 10% річних у розмірі 6916,54 грн., проценти за користування товарним кредитом у розмірі 25202,73 грн. та пеню у розмірі 13738,47 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини між Малим приватним підприємством фірма „Ерідон та Приватним підприємством „Транс Агро виникли на підставі укладеного між ними 25 вересня 2018 року Договору поставки №1794/19/12.

Судом встановлено, що 19 листопада 2019р. між сторонами було укладено Додаток №1794/19/12/2-МД/О до Договору поставки №1794/19/12 від 25.09.2018р., за яким сторонами узгоджено, зокрема оплата повної вартості товару, який постачаться на умовах цього додатку, здійснюється покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2. 3.3. Договору поставки, в наступному порядку: 100% від загальної вартості товару покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 27.11.2019р.

За видатковою накладною №95404 від 19 листопада 2019р. було поставлено товар на суму 91199,95 грн., яка підписана та скріплена печатками з боку Малого приватного підприємства фірма „Ерідон та Приватного підприємства „Транс Агро. Також, судом з`ясовано, що відповідно до платіжного доручення №9 від 16.03.2020р. відповідачем було перераховано позивачу грошову суму у розмірі 10000,00 грн.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

За положеннями ст.662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст.663 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Приватним підприємством „Транс Агро прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору поставки №1794/19/12 від 25.09.2018р., щодо своєчасно та в повному обсязі оплати вартості отриманого з боку позивача товару, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не спростовано з боку відповідача належними та допустимими доказами за час розгляду справи, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті 81199,97 грн. основного боргу за отриманий товар - є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Умовами п. 6.7. Договору визначено, що в разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати товару и невиконання зобов`язань передбачених пунктами 3.2. та 3.3. цього Договору, покупець, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь постачальника 48% річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Для уникнення непорозумінь, сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видам цивільно-правової відповідальності, передбаченим ст. 625 Цивільного кодексу України, та не відноситься до неустойки (штрафу чи пені).

Позивачем було здійснено нарахування інфляційних втрат.

Розрахунок проведено за Додатком №1794/19/12/2-МД/О від 19.11.2019р. до Договору за період з 27.11.2019р. по 15.03.2020р. на суму боргу 91199,95 грн., борг становить -273,96 грн. (дефляція) та за період з 16.03.2020р. по 07.09.2020р. на суму боргу 81199,95 грн., борг 81765,73 грн. Загальний борг за даним додатком, який заявлено позивачем становить 291,82 грн.

Суд перевіривши такий розрахунок позивача за Додатком №1794/19/12/2-МД/О від 19.11.2019р. до Договору зазначає, що якщо вірно нарахувати інфляційні збитки за періодом, де виникла інфляція, такий борг становить суму 402,25 грн., однак враховуючи положення ч. 2 ст. 237 ГПК України, суд стягує заявлену позивачем суму нарахованих ним інфляційних втрат у розмірі 291,82 грн. за Додатком №1794/19/12/2-МД/О від 19.11.2019р.

Суд зазначає, що умовами п. 6.7. Договору визначено, що в разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати товару, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь постачальника 48% річних, однак, позивачем було застосовано нарахування саме 10% річних, з урахуванням положення ч. 2 ст. 237 ГПК України, судом приймається до уваги заявлені проценти річних позивачем саме у розмірі 10% річних.

Позивачем здійснено нарахування 10% річних Додатком №1794/19/12/2-МД/О від 19.11.2019р. до Договору за період з 27.11.2019р. по 15.03.2020р. на суму боргу 91199,95 грн., борг становить 2748,49 грн. та за період з 16.03.2020р. по 07.09.2020р. на суму боргу 81199,95 грн., борг становить 3915,39 грн.

Суд перевіривши такі розрахунки позивача вважає їх частково не вірними, оскільки при здійсненні такого нарахування позивачем було допущено арифметичні помилки.

Судом було здійснено перерахунок 10 % річних за визначеним позивачем періодом.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
91199.9527.11.2019 - 15.03.202011010 %2743.37

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
81199.9516.03.2020 - 07.09.202017610 %3904.70

З урахуванням викладеного, до стягнення з відповідача підлягає сума 10% річних у розмірі 6648,07 грн.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивачем було здійснено нарахування пені за Додатком №1794/19/12/2-МД/О від 19.11.2019р. до Договору.

Розрахунок пені проведено на суму боргу 91199,95 грн. за період з 27.11.2019р. по 15.06.2020р. та на суму боргу 81199,95 грн. за період з 16.03.2020р. по 07.09.2020р. Загальний борг пені , який заявлено позивачем за Додатком №1794/19/12/2-МД/О від 19.11.2019р. до Договору становить 12832,26 грн.

Суд перевіривши такий розрахунок позивача вважає його частково не вірним, оскільки при здійсненні такого нарахування позивачем було допущено арифметичні помилки.

Судом було здійснено перерахунок пені за визначеним позивачем періодом.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
91199.9527.11.2019 - 12.12.20191615.5000 %0.085 %*1239.32
91199.9513.12.2019 - 30.01.20204913.5000 %0.074 %*3305.69
91199.9531.01.2020 - 12.03.20204211.0000 %0.060 %*2302.42
91199.9513.03.2020 - 15.03.2020310.0000 %0.055 %*149.51
Таким чином, сума пені складає 6996.94 грн.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
81199.9516.03.2020 - 23.04.20203910.0000 %0.055 %*1730.49
81199.9524.04.2020 - 11.06.2020498.0000 %0.044 %*1739.37
81199.9512.06.2020 - 22.07.2020416.0000 %0.033 %*1091.54
81199.9523.07.2020 - 03.09.2020436.0000 %0.033 %*1144.79
81199.9504.09.2020 - 07.09.202046.0000 %0.033 %*106.49
Таким чином, сума пені складає 5812.67 грн.

З урахуванням викладеного, сума пені за Додатком №1794/19/12/2-МД/О від 19.11.2019р. до Договору становить 12809,61 грн.

Відповідно до п. 4 Додатку №1794/19/12/2-МД/О від 19.11.2019р. до Договору поставки №1794/19/12 від 25.09.2018р., у разі порушення покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару на строк більше 15 календарних днів, покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України зобов`язаний сплатити на користь постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 36% річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого товару. Нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється від дня, коли товар підлягав оплаті за умовами цього Додатку та закінчується днем повної оплати вартості отриманого товару. (п. 5 Додатку №1794/19/12/2-МД/О від 19.11.2019р. до Договору поставки №1794/19/12 від 25.09.2018р.).

Позивачем за Додатком №1794/19/12/2-МД/О від 19.11.2019р. до Договору було здійснено нарахування 36,0% річних.

Розрахунок проведено на суму боргу 91199,95 грн. за період з 27.11.2019р. по 15.03.2020р., борг становить 9894,57 грн. та на суму боргу з 81199,95 грн. за період з 16.03.2020р. по 07.09.2020р., борг становить 14095,42 грн.

Суд перевіривши такий розрахунок позивача вважає його частково не вірним, оскільки при здійсненні такого нарахування позивачем було допущено арифметичні помилки.

Судом було здійснено перерахунок 36,00% за визначеним позивачем періодом.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
91199.9527.11.2019 - 15.03.202011036 %9876.14
Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
81199.9516.03.2020 - 07.09.202017636 %14056.91
З урахуванням викладеного, сума 36,00% річних за Додатком №1794/19/12/2-МД/О від 19.11.2019р. до Договору становить 23933,05 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем за Додатком №1794/19/12/1-МД від 24.01.2019р. до Договору було здійснено нарахування інфляційних втрат, розрахунок проведено за період з 24.01.2019р. по 09.05.2019р. на суму боргу 8699,89 грн., борг становить 210,41 грн. Позивачем здійснено нарахування 10% річних на суму боргу за період з 24.01.2019р. по 09.05.2019р., борг становить 252,65 грн. Позивачем було здійснено нарахування пені на суму боргу 8699,89 грн. за період з 24.01.2019р. по 09.05.2019р., борг становить 906,22 грн. Позивачем було здійснено нарахування 48,0% річних на суму боргу 8699,89 грн. за період з 24.01.2019р. по 09.05..2019р., борг становить 1212,74 грн.

Судом у задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат на суму боргу 8699,89грн., 10% річних у розмірі 252,65 грн., пені у розмірі 906,22 грн. та 48,00% річних у розмірі 1212,74 грн., які нараховано відповідно до Додатку №1794/19/12/1-МД від 24.01.2019р. до Договору, відмовляється, оскільки за матеріалами даної справи не встановлено наявність боргу у зазначеній сумі, на яку здійснювались відповідні нарахування позивачем. За час розгляду справи позивачем документами та доказами не було підтверджено поставку щодо такого суми, на яку ним здійснено нарахування, а також суд зазначає, що матеріали справи не містять Додатку №1794/19/12/1-МД від 24.01.2019р. до Договору, відповідно до якого позивачем здійснювались такі нарахування та на який позивач посилався на за текстом поданого позову.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог Малого приватного підприємства фірма „Ерідон зі стягненням з Приватного підприємства „Транс Агро боргу 81199,97грн., інфляційних втрат 219,82 грн., 10% річних 6648,07 грн., 36% процентів річних 23933,05 грн. та пені 12809,61 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 2056,69 грн. покладаються на відповідача, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Малого приватного підприємства фірма „Ерідон задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного підприємства „Транс Агро (68750, Одеська обл., Болградський район, село Баннівка, вул. Центральна, буд. 96; код 39167457) на користь Малого приватного підприємства фірма „Ерідон (08143, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Княжичі, вул. Воздвиженська, буд. № 46; код 19420704) основну суму заборгованості за Договором у розмірі 81199 (вісімдесят одну тисячу сто дев`яносто дев`ять) грн. 97 коп., інфляційне збільшення заборгованості у розмірі 219 (двісті дев`ятнадцять) грн. 82 коп., 10% річних від простроченої суми, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 6.7. Договору у розмірі 6648 (шість тисяч шістсот сорок вісім) грн. 07 коп., проценти за користування товарним кредитом, відповідно до ст. 536, ч. 5 ст. 694 ЦК України, умов п. 4 та 5 Додатку до Договору у розмірі 23933 (двадцять три тисячі дев`ятсот тридцять три) грн. 05 коп., пеню за Договором у розмірі 12809 (дванадцять тисяч вісімсот дев`ять) грн. 61 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2056 (дві тисячі п`ятдесят шість) грн. 69 коп.

3.В іншій частині позову відмовити.

Повний текст рішення складено 12 листопада 2020 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко