РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.11.2020Справа № 910/10634/20
Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «ЕНЕРГОПРОМ» (вул. проф.. Підвисоцького, буд. 10/10, оф. 60, м. Київ, 01103) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032) про стягнення 160913,43 грн,

Без виклику сторін

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «ЕНЕРГОПРОМ», звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ», в якому просить суд стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «ЕНЕРГОПРОМ» 155638,80 грн боргу, 3291,83 грн інфляційних нарахувань, 1982,80 грн 3% річних та 2413,70 грн відшкодування витрат на сплату судового збору.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує порушенням відповідачем зобов`язань за договором на постачання товару № 53-123-01-19-05931 від 18.11.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2020 позовна заява прийнята до розгляду, у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позовну заяву, а також всіх докази, що підтверджують заперечення проти позову, позивачу запропоновано у строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву подати відповідь на відзив, відповідачу надано строк протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив (у разі подання такої) подати заперечення на відповідь на відзив.

Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі отримано позивачем та відповідачем 03.08.2020, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

04.09.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Частиною 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України визначено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі № 910/10634/20 відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Таким чином, відповідачем мав бути поданий відзив на позовну заяву у строк до 18.08.2020.

Разом з тим, відповідачем направлено відзив до суду 01.09.2020, про що свідчать відомості поштового відділення на конверті відправлення.

Відповідно до п. 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 30.03.2020) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

При цьому 17.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», згідно якого пункт 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) викласти в такій редакції:

"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Таким чином, починаючи з 06.08.2020 процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчилися та підлягають поновленню за заявою учасників справи, у даному випадку відповідачем мала бути подана відповідна заява про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву. В той же час відповідачем такої заяви подано не було, а відзив подано з пропуском строку, встановленого судом для подання відзиву, у зв`язку з чим суд не приймає поданий відзив у розрізі даного спору та не оцінює надані суду заперечення у поданому відзиві.

21.09.2020 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

18.11.2019 між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «ЕНЕРГОПРОМ» (постачальник) укладено договір на постачання товару № 53-123-01-19-05931, за умовами якого постачальник зобов`язався передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар - код CPV 39710000-2 по ДК 021:2015 - електричну побутові прилади (холодильники) не раніше 2018 року випуску, у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації № 1 (додаток до договору № 1), що є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п.п. 12.1., 12.2. розділу 12 договору договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами та скріплення печаткою. Дія терміну цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 12.1. цього договору, та закінчується 31.12.2020.

Загальна вартість товару складає 129699,00 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 25939,80 грн, всього з ПДВ - 155638,80 грн (п. 2.1. розділу 2 договору).

Відповідно до п. 3.1. розділу 3 договору постачання здійснюється на протязі 45 днів з дати публікації договору в системі Prozorro, але не пізніше 30.11.2019 на умовах DDP м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП «Складське господарство», відповідно до Правил Інкотермс-2010, з обов`язковою присутністю представника постачальника.

Згідно із п. 2.2. розділу 2 договору за даним договором оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання ТМЦ згідно специфікації № 1 (додаток до договору № 1) та виконання постачальником умов п.п. 3.2., 5.1. цього договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується.

Зі змісту специфікації № 1 (додаток № 1 до договору) товаром за договором є холодильники Whirlpool W5811EOX у кількості 9 шт. вартістю 104256,00 грн з ПДВ, холодильники Atlant MX 5810 у кількості 3 шт. вартістю 25443,00 грн з ПДВ, а всього 155638,80 грн з ПДВ.

Відповідно до п. 3.3. розділу 3 договору датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

Приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до інструкцій П-6 «Про порядок приймання продукції по кількості» і П-7 «Про порядок приймання продукції по якості», СОУ НАЕК 038:2017 «Управління закупівлями продукції. Організація Вхідного контролю продукції АЕС» (п. 5.1. розділу 5 договору).

Згідно із п.п. 11.3.1. п. 11.3. розділу 11 договору постачальник зобов`язаний забезпечити постачання товарів у строки, встановлені цим договором.

Відповідно до видаткових накладних позивачем здійснено на користь відповідача поставку товару на загальну вартість 155638,80 грн з ПДВ: холодильники Whirlpool W5811EOX у кількості 8 шт вартістю 111206,40 грн з ПДВ (видаткова накладна № 33 від 25.11.2019), холодильники Atlant MX 5810 у кількості 3 шт вартістю 30531,60 грн з ПДВ (видаткова накладна № 34 від 27.11.2019), холодильник Whirlpool W5811EOX у кількості 1 шт вартістю 13900,80 грн з ПДВ (видаткова накладна № 36 від 02.12.2019).

Згідно із п.п. 11.1.1. п. 11.1. розділу 11 договору покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари.

01.06.2020 позивач звернувся до відповідача із претензією вих. № 232-П про сплату заборгованості у розмірі 155638,80 грн.

09.06.2020 позивач звернувся до відповідача із листом вих. № 240-П, в якому просив повідомити про наявність або відсутність, на думку відповідача, обставин, які можуть бути достатніми підставами для нездійснення оплати поставленої продукції у встановлений договором строк та які саме ці обставини.

Відповідно до листа-відповіді відповідача від 15.06.2020 № 07/9624 відповідач зазначив, що станом на 12.06.2020 має перед позивачем заборгованість за договором № 53-123-01-19-05931 у розмірі 155638,80 грн, при цьому зазначив про фінансову книзу неплатежів та просив розглянути можливість перенесення термінів виконання договірних зобов`язань в частині сплати по договору на максимально можливі терміни.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач у позовній заяві зазначає, що зобов`язання з оплати продукції, поставленої згідно накладних, відповідач не виконав у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 155638,80 грн з урахуванням 3% річних та інфляційних нарахувань.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно із ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 266 Господарського кодексу України передбачено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Матеріалами справи та її фактичними обставинами підтверджується факт укладення між сторонами договору на постачання товару № 53-123-01-19-05931 від 18.11.2019, за умовами якого позивач поставив на користь відповідача товар на загальну вартість 155638,80 грн з ПДВ, про що сторонами складено та підписано видаткові накладні № 33 від 25.11.2019, № 34 від 27.11.2019, № 36 від 02.12.2019. Видаткові накладні підписані стороною відповідача без зауважень та застережень, факт поставки товару відповідачем не заперечується.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Матеріали справи не містять доказів оплати вартості поставленого товару, таких доказів стороною відповідача суду не надано, при цьому відповідачем за умовами договору взято на себе зобов`язання здійснити оплату вартості поставленого товару. Таким чином, враховуючи порушення відповідачем умов договору в частині оплати вартості поставленого товару, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 155638,80 грн.

Позивачем до сплати відповідачу також нараховано 3291,83 грн інфляційних нарахувань та 1982,80 грн 3% річних за прострочення оплати за період з 13.02.2020 до 17.07.2020 включно.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом здійснено перевірку правильності нарахування 3 % річних та інфляційних нарахувань. Нарахована позивачем сума 3% річних у розмірі 1982,80 грн приймається судом в якості належного розрахунку, відповідає фактичним обставинам справи.

Наданий суду позивачем розрахунок інфляційних нарахувань не відповідає фактичному періоду прострочення оплати з боку відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що поставка товару здійснювалося партіями згідно видаткових накладних. Таким чином, за умов п. 2.2. розділ 2 договору, за видатковою накладною № 33 від 25.11.2019 прострочення оплати має місце з 03.02.2020, за видатковою накладною № 34 від 27.11.2019 - з 05.02.2020, за видатковою накладною № 36 від 02.12.2019 - з 10.02.2020. Судом проведено належний розрахунок інфляційних нарахувань, за яким інфляційні нарахування складають 2334,58 грн, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

З огляду на викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 120, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов - задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «ЕНЕРГОПРОМ» (вул. проф.. Підвисоцького, буд. 10/10, оф. 60, м. Київ, 01103, ідентифікаційний код 30674659) заборгованість у розмірі 155638 грн 80 коп, 3% річних у розмірі 1982 грн 80 коп, інфляційні нарахування у розмірі 2334 грн 58 коп та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2399 грн 34, а всього 162355 (сто шістдесят дві тисячі триста п`ятдесять п`ять) грн 52 (п`ятдесят дві) коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Дата складення та підписання рішення 16.11.2020.

Суддя В.О. Демидов