ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2020 р.м. ХарківСправа № 922/2436/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Харківської міської ради, м.Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест", м.Харків
про стягнення 444312,05 грн.
за участю представників:

позивача - Волинська Я.І. (довіреність №9784/0/225-19 від 21.12.2019 року);

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Харківська міська рада звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" про стягнення 444312,05 грн. заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,0700 га по вул.Ак.Павлова,160 у м.Харкові за договором від 01.03.2013 року №260030 та за користування земельною ділянкою загальною площею 0,1036 га по вул. Механізаторська, 43в-41а у м. Харкові за договором від 26.02.2008 за № 08.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.07.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/2054/20 за правилами загального позовного провадження, призначивши підготовче засідання на 02.09.2020 року, яке протокольною ухвалою суду відкладено на 24.09.2020 року.

Ухвалою від 24.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні, яке відкладалось.

Відповідачем надано до суду відзив під час розгляду справи по суті, який судом не прийнято до розгляду.

В судовому засіданні 04.11.2020 року позивач позов підтримував, відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Між сторонами укладено 2 договори оренди землі.

1-й договір.

Рішенням XXXV сесії Харківської міської ради IV скликання від 27.04.2005 №88/05 «Про припинення та надання у користування земельних ділянок юридичним та фізичним особам», рішенням 5 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27.09.2006 № 122/06 «Про внесення змін до рішень сесій Харківської міської ради» Харківською міською радою (орендодавець) надано ТОВ «ЗАВОД «БУДІНВЕСТ» (раніше - ЗАТ «БУДІНВЕСТ») (орендар) земельну ділянку загальною площею 0,1036 га по вул. Механізаторська, 43в-41а у м. Харкові.

На підставі зазначеного рішення між Харківською міською радою та відповідачем укладено договір оренди землі від 26.02.2008 року, зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» в Державному реєстрі земель за № 08.

Згідно з п.8 договору оренди землі від 26.02.2008 №08 його укладено строком до 01.04.2020 року для експлуатації та обслуговування стаціонарного кафе з літнім майданчиком.

Згідно з п. 9 договору оренди землі від 26.02.2008 № 08 розмір плати в місяць за земельну ділянку по вул. Механізаторській, 43в-41а у м.Харкові становив 4641, 61 грн.(а.с.38)

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.06.2015 року у справі №922/4413/14 (а.с.47-51) внесено зміни до договору оренди землі від 26.02.2008 № 08 шляхом визнання укладеної додаткової угоди у зв`язку зі зміною нормативно грошової оцінки, зокрема, в частині зміни розміру орендної плати за користування земельною ділянкою по вул. Механізаторська. 143-в-41а у м. Харків у зв`язку зі зміною нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 р.

Відповідно до вказаної постанови розмір орендної плати за користування відповідачем земельною ділянкою згідно з розрахунком № 501/14 від 11.11.2013 на рік становить 7,2 % від її нормативної грошової оцінки і складає 199511,21 грн., або в місяць - 16625,93 грн.

У відповідності до статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Інших додаткових угод щодо зміни орендної плати за даним договором не укладалось.

2-й договір.

Рішенням 48 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 22.09.2010 № 248/10 "Про поновлення юридичним та фізичним особам права оренди земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» Харківською міською радою орендодавець) надано ТОВ «ЗАВОД «БУДІНВЕСТ» (раніше - ЗАТ «БУДІНВЕСТ») орендар) земельну ділянку загальною площею 0,0700 га по вул. Академіка Павлова, 160 у м. Харкові.

На підставі зазначених рішень між Харківською міською радою та відповідачем укладено договір оренди землі від 27.12.2012 року (а.с.29-31), зареєстрований 01.03.2013 року у Харківській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» в Державному реєстрі земель за № 260030.

Згідно з п. 8 договору оренди землі від 01.03.2013 року №260030 його укладено строком до 01.09.2015 року для експлуатації та обслуговування торгівельного комплексу та літнього майданчика кафе.

Згідно з п. 9 договору від 01.03.2013 № 260030 розмір орендної плати в місяць за земельну ділянку становить 12498,45 грн. (а.с.29).

25.07.2013 року між Харківською міською радою та ТОВ «ЗАВОД «БУДІНВЕСТ» було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 01.03.2013 № 260030 (а.с.37), відповідно до якої договір діє до 01.09.2015, його дія продовжується листом-повідомленням.

Додаткових угод щодо зміни орендної плати за другим договором не укладалось.

Згідно з листом ТУ ДПС у Харківській області від 21.05.2020 року №10967/9/20-40-04-03-17 ТОВ «ЗАВОД «БУДІНВЕСТ» (раніше - ЗАТ «БУДІНВЕСТ») оплатило в рахунок податку з орендної плати за 2017 рік - 487 233,0 грн., за 2018 рік - 496 027,57 грн., за 2019 рік - 418 344,68 грн. Станом на 27.04.2020 р. за відповідачем значиться заборгованість по орендній платі за землю у сумі 210657,40 грн. (а.с.46).

У позові вказано, що відповідач як землекористувач по спірним договорам оренди землі фактично сплатив за спірний період з 01.08.2017 по 31.12.2019р. (29 місяців) 1117386,00 грн., з яких:

01.08.2017-31.12.2017 р. (5 місяців)-203 013,75 грн.,

01.01.2018-31.12.2018 р. (12 місяців)- 496 027,57 грн.,

01.01.2019-31.12.2019 р. (12 місяців)- 418 344,68 грн.

Позивач вважає, що за період з 01.08.2017 по 31.12.2019 неоплаченою залишилася орендна плата в сумі 444312,5 грн.

Позивач проводить розрахунок заборгованості з оренди з урахуванням індексів інфляції за кожен місяць, починаючи з 2013 року за одним договором, та з 2015 року- за другим (а.с.7-10).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів.

Відповідно до чт.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ч.1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За приписами ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст.13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Податковим кодексом України, встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (п. п. 14.1.147 п.14.1 ст.14), а орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою і п.п.14.1.136 п. 14.1 ст.14).

У відповідності до статті 288 Податкового кодексу України (далі - ПК України) підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. При цьому розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (пункт 288.4 статті 288 ПК України).

За приписами ст.289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

З усіх наведених вище положень ПК України та Закону України «Про оренду землі» вбачається, що зазначені законодавчі акти не встановлюють конкретний розмір орендної плати за земельну ділянку, який має бути зазначений в договорі оренди. ПК України передбачає порядок визначення орендної плати за землю, а тому, саме договором оренди визначаються розмір та умови сплати орендної плати.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.10.2019 року по справі №922/3321/18, від 30.03.2018 року у справі № 916/3236/16, від 01.10.2018 року у справі № 916/3233/16.

Оскільки за умовами договорів, укладених між сторонами, не передбачено внесення орендної плати із урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земель, то за встановленими обставинами орендна плата має вноситись відповідачем відповідно до умов спірних договорів.

Позивачем заявлено до стягнення 444312,5 грн. заборгованості з орендної плати за землю за період з 01.08.2017 по 31.12.2019.

У позові зазначено про сплату відповідачем за спірний період з 01.08.2017 по 31.12.2019р. 1117 386,00 грн. орендної плати за спірним договорами.

Відповідач у судових засіданнях зазначав, що в нього наявний борг перед відповідачем, проте в якій саме сумі вказати не може.

При перевірці розрахунку боргу з орендної плати суд бере до уваги лист ТУ ДПС у Харківській області від 21.05.2020 №10967/9/20-40-04-03-17, в якому зазначено, що ТОВ «ЗАВОД «БУДІНВЕСТ» (раніше - ЗАТ «БУДІНВЕСТ») оплатило в рахунок податку з орендної плати за 2017 рік - 487 233,0 грн., за 2018 рік - 496 027,57 грн., за 2019 -418 344,68 грн.

Станом на 27.04.2020 р. за відповідачем значиться заборгованість по орендній платі за землю у сумі 210657,40 грн. (а.с.46).

Позивач в судових засіданнях стверджував, що сума заборгованості відповідача, вказана у листі ДПС може бути неточною, з урахуванням штрафних санкцій, податків, тощо.

Суд не погоджується з даним твердженням, оскільки в листі ДПС чітко зазначено "Станом на 27.04.2020 р. по ТОВ "Завод "Будінвест" значиться заборгованість по орендній платі за землю у сумі 210657,40 грн."(а.с.46), посилань на пеню, штрафи у листі немає, тому суд вважає саме вказану суму заборгованістю з орендної плати, доказів протилежного до суду не надано.

Судом встановлено, що розмір орендної плати визначений умовами договорів, а саме:

1) Відповідно до абз.2 п.9 Договору №08 від 26.02.2008 року орендна плата в місяць складає 4641,61 грн. (а.с38).

Згідно з додатковою угодою від 03.06.2015 року щомісячний платіж орендної плати за користування земельною ділянкою по вул.Мезанізаторській,43в-41а у м.Харкові складає - 16625,92 грн. (а.с.51).

2) Відповідно до абз.2 п. 9 Договору №260030 від 01.03.2013 року щомісячний платіж орендної плати за користування земельною ділянкою по вул.Ак.Павлова,16 у м.Харкові складає - 12498,45 грн.(а.с.29).

Доказів щодо зміни орендної плати за спірними договорами (додаткових угод, тощо) до суду не надано.

Таким чином, суд проводить нарахування заборгованості відповідача з орендної плати, виходячи з розміру орендної плати, згідно з умовами договорів (16625,92 грн. за Договором 2008 року та 12498,45 грн. за Договором 2013 року), за спірний період (29 місяців), визначений позивачем, та з урахуванням суми заборгованості за даними ДПС. Однак, у листі ДПС визначено суму заборгованості відповідача по орендній платі за землю у сумі 210657,40 грн. станом на 27.04.2020 року, але, без уточнень за який саме період.

Матеріалами справи підтверджений розмір орендної плати за двома договорами - 29124,38 грн. за один місяць. Спірний період заборгованості складає - 29 місяців.

Інформацію ДПС щодо суми заборгованості відповідача суд розцінює саме як борг станом на 27.04.20, тобто з урахуванням цього періоду (29 місяців (01.08.2017 по 31.12.2019р.) + 3 місяці (січень по березень 2020 р.) + 27 днів квітня 2020 року).

Отже, з зазначеної ДПС суми заборгованості в розмірі 210657,40 грн. (а.с.46) суд вираховує заборгованість з орендної плати за 2020 рік (210657,40 - (3місяці*29124,38грн.) - (27днів*970,81грн.) = 97072,32 грн.)

При цьому суд бере до уваги, що згідно з умовами спірних договорів розмір орендної плати переглядається, зокрема, у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.

Таким чином, зміна коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, є підставою для перегляду орендної плати та має здійснюватися у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі ж ухилення орендаря від перерахунку орендної плати при настанні умов, передбачених пунктом 13 договору, орендодавець має право звернутися до суду для визнання додаткової угоди до договору оренди землі укладеною у зміненій редакції.

Оскільки матеріали справи не містять доказів внесення сторонами змін до договору в частині розміру орендної плати з урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земель в 2017 - 2019 роках, то суд дійшов висновку, що здійснення позивачем нарахування орендної плати за спірний період із застосуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель, є безпідставним.

Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Пунктом 10 договору оренди землі від 26.02.2008, зареєстрованого за №08, встановлено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Позивач посилається на підпункт г) пункту 13 договору оренди землі від 01.03.2013, зареєстрованого за №260030, як на підставу нарахування інфляційних. Однак судом встановлено, що у цьому пункті зазначено лише те, що розмір орендної плати переглядається внаслідок інфляції - щорічно, а позивач переглядає її щомісячно всупереч умов спірного договору. Про застосування інфляційних при розрахунках договорах не зазначено. Позивачем не надано належних та допустимих доказів (банківські виписки чи платіжні доручення, тощо) того, що орендну плату відповідач сплачував за спірний період без урахування індексу інфляції.

Позивач щодо розрахунку боргу, з урахуванням інфляційних посилається постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у Постанові від 24 вересня 2020 року по справі № 915/2095/19.

В даній постанові суд зазначив, що в судовій практиці часто виникають проблеми із застосуванням механізму розрахунку інфляційних збитків у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу.

КГС знайшов за доцільне роз`яснити, що при зменшенні суми боргу у конкретному місяці «А» на певну суму (до прикладу 100 грн.) до уваги береться сума боргу на початок розрахункового періоду «Х», помножена на індекс інфляції у цьому місяці (до прикладу, « і-1»), і від зазначеного добутку необхідно віднімати суму погашення (100 грн.).

В Рекомендаціях Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.1997 № 62-97р зазначено, що сума, внесена в період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Індекс інфляції нараховується тільки за прострочення платежу, та з врахуванням дефляції.

Отже, враховуючи, що оплата за оренду могла бути різною кожного місяця, відсутність у матеріалах справи доказів (повної чи часткової) сплати оренди за кожен спірний місяць, суд приходить до висновку про недоведеність та безпідставність розрахунку позивача щодо стягнення орендної плати, разом з інфляційними, нарахованими за кожен місяць, починаючи з 2013 року за одним договором, та з 2015 року - за другим.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення інфляційних є невірними та необґрунтованими, не підтверджуються матеріалами справи, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Суд вирішуючи даний спір враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.10.2019 року у справі № 922/3321/18.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.1 ст.75 ГПК України).

Статтею 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в сумі 97072,32 грн. боргу з оренди за обома спірними договорами, в іншій частині позовних вимог в сумі 347239,73 грн. суд відмовляє, через необґрунтованість даної суми боргу та недоведеність належними та допустимими доказами.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 129 ГПК України, відповідно до яких, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 73-80, 86, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" (раніше-ЗАТ «Будінвест»), адреса: 61066, м.Харків, вул.Велозаводська,1; ) на користь Харківської міської ради (адреса: 61003, м.Харків, м-н Конституції, 7; ) 97072,32 грн. заборгованості з орендної плати за користування земельними ділянками по вул.Механізаторська,43В-41А відповідно до договору оренди землі від 26.02.2008 року №08, та по вул.Ак.Павлова,160 у м.Харкові відповідно до договору від 01.03.2013 року №260030, та 1456,08 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "16" листопада 2020 р.

Суддя К.В. Аріт