ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2020 р. Справа№ 910/18909/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Іоннікової І.А.

Шаптали Є.Ю.

Розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсал-М» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2020 у справі № 910/18909/19 (суддя Демидов В.О., м. Київ)

за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсал-М», м. Київ

про стягнення 6 904,52 грн

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» (далі- позивач/КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва») звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсал-М» (далі - відповідач/ТОВ «Універсал-М») про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання нежитлового приміщення загальною площею 152,30 кв. м та прибудинкової території за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, буд. 1-В у сумі 6 904,52 грн, з яких: основний борг - 6 148,34 грн, інфляційні втрати - 494,18 грн, 3% річних - 262,00 грн та судовий збір в сумі 1 921,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем Договору № 268 про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території від 08.05.2018 в частині оплати наданих позивачем послуг, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином у період з травня 2018 року по жовтень 2019 року та виникли підстави для нарахування штрафних санкцій у порядку ст. 625 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст заперечень ТОВ "Універсал-М" викладених у відзиві на позовну заяву

Відповідач, заперечуючи проти позову, наголошує на тому, що в період з грудня 2018 року по вересень 2019 року надання послуг за договором взагалі не здійснювалось, а акти наданих послуг в цей період підписані не були.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.06.2020 у справі № 910/18909/19 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Універсал-М» на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» 6 148,34 грн основного боргу; 100,85 грн 3% річних; 211,47 грн інфляційних втрат та 1 797,51 грн витрат зі сплати судового збору. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Обґрунтовуючи своє рішення місцевий господарський суд, із посиланням на ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530 ,610, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 18 Закону України «Про житлово комунальні послуги», виходив із встановлення факту надання позивачем послуг з утримання будинків і споруд і прибудинкових територій у період з травня 2018 року по вересень 2019 року та факту порушення відповідачем своїх зобов`язань у частині своєчасної та повної оплати наданих послуг, однак позов задовольнив частково через невірний розрахунок позивачем заявлених до стягнення штрафних санкцій.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаним рішенням, ТОВ «Універсал-М» (далі- скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення скасувати повністю і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Крім того, скаржник в апеляційній скарзі просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2020 у справі № 910/18909/19.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Універсал-М» обґрунтовані неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального права.

Узагальнені доводи ТОВ «Універсал-М» зводяться до того, що:

- місцевим господарським судом помилково зроблено висновок про заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01 січня 2019 року по 07 травня 2019 року, оскільки не було враховано, що відповідно до положень п.п. 2.1, 7.3. Договору № 268 про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території від 08.05.2018 зазначений правочин сторонами було фактично продовжено на новий термін, а саме з 08 травня 2019 року по 31 грудня 2019 року, тому позивачем було безпідставно зроблено розрахунок заборгованості за період з 01 січня 2019 року по 07 травня 2019 року, якої фактично не існує;

- судом першої інстанції не було надано належної оцінки поданими відповідачем актам-претензіям та відсутністю у матеріалах справи доказів направлення, вручення аргументованої відповіді відповідачу про відмову від претензій, а також умовам п. 3.4.4. п. 5. Договору № 268 про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території від 08.05.2018, яким було визначено порядок підписання/не підписання акта-претензії, розгляд претензій та скарг споживача і проведення відповідного розрахунку розміру плати послуг в разі їх ненадання, надання не у повному обсязі;

- місцевий господарським суд дійшов помилкового висновку, що акт надання послуг з утримання будинку № 1 - В по вул. Симиренко за період з грудня 2018 року по вересень 2019 року підписаний представниками позивача та представниками мешканців будинку, який у підтвердження вимог якості та періодичності надання послуг, оскільки зазначений акт не було надіслано відповідачу;

- за умовами п. 2.2. Договору № 268 про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території від 08.05.2018 підставою для сплати за виконанні роботи є тільки акти виконаних робіт, однак акти виконаних робіт за липень 2018 року та починаючи з листопада 2018 року до вересня 2019 року відповідачу не напрялися, що було залишено поза увагою суду першої інстанції;

- судом першої інстанції не було належним чином перевірено наданий позивачем розрахунок заборгованості та розрахунок штрафних санкцій;

- порушенням місцевим господарським судом норм матеріального права, зокрема, ст.ст. 251, 253 Цивільного кодексу України та ст. 18, п. 2 ст. 26, п. 7 ст. 27, п. 1 ст. 28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та порушенням норм процесуального права, а саме: ст.ст. 76,77 Господарського процесуального кодексу України.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

01.06.2020 від позивача через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2020 у справі № 910/18909/19- без змін.

Зокрема, позивач вважає, що місцевий господарський суд дослідивши надані сторонами докази в обґрунтування своїх вимог та заперечень встановив факт надання КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" послуг з утримання будинків і споруд і прибудинкових територій у період з травня 2018 року по вересень 2019 року та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань у частині своєчасної та повної оплати послуг, які були надані позивачем; судом першої інстанції було вірно застосовано положення ст. 18 Закону України «Про житлово комунальні послуги»; надані відповідачем акти-претензії, які долучені до матеріалів справи не відповідають вимогам Закону України «Про житлово комунальні послуги» та порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України, а саме складені відповідачем самостійно і не містять підписів не менш як двох споживачів відповідної послуги, тому не можуть вважатися належними та допустимими доказами у справі, а сама по собі відмова споживача від підписання акта надання послуг не є підставою для відмови від виконання обов`язку з оплати цих послуг, якщо такі послуги було фактично надано.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2020 апеляційну скаргу ТОВ «Універсал-М» у справі № 910/18909/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Тарасенко К.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2020 у справі № 910/18909/19 задоволено клопотання ТОВ «Універсал-М» та поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2020 у справі №910/18909/19; відкрито апеляційне провадження у справі № 910/18909/19; розгляд апеляційної скарги ТОВ «Універсал-М» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2020 у справі № 910/18909/19 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2020 у справі № 910/18909/19 до закінчення її перегляду в апеляційному порядку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Відповідно до рішення Київської міської ради ІІ сесії VII скликання від 09.10.2014 № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» (пункт 22; рішення КМР від 09.10.2014 № 270-270) створено нове комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» та вирішено передати новоствореному комунальному підприємству житловий фонд, який був переданий до сфери управління Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації та знаходься у нього на балансі, а також інше нерухоме та рухоме майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та перебуває у нього на балансі станом на 01.08.2014.

Згідно із Розпорядженням Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації № 58 від 06.02.2015 «Про передачу за закріплення житлового і нежитлового фонду Святошинського району м. Києва», за новоутвореним підприємством було закріплено на праві господарського відання житлові та нежитлові будинки комунальної форми власності (відповідно до додатку зазначеного Розпорядження).

08.05.2018 між позивачем, як виконавцем та відповідачем, як споживачем було укладено Договір № 268 про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території від 08.05.2018 (далі- Договір).

Предметом даного Договору є забезпечення виконавцем надання послуг з обслуговування та утримання нежитлового приміщення будинку та прибудинкової території, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 1-В, нежиле приміщення (далі - приміщення), а споживач відшкодовує витрати виконавця на виконання вказаних робіт (послуг) пропорційно до займаної ним площі в приміщенні (далі - експлуатаційні витрати). Споживач володіє приміщенням загальною площею - 152,30 кв. м (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п.п. 1.3.-1.4. Договору розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладення цього договору становить - 3,67 грн на місяць за 1 кв. м площі приміщення (з ПДВ). Загальна вартість відшкодування споживачем витрат по утриманню та обслуговуванню приміщення по даному договору становить - 558,94 грн на місяць, у тому числі ПДВ - 93,16 грн (Додаток № 1).

У п. 2.1. Договору сторони встановили, що до 20 числа поточного місяця перераховувати грошові кошти на рахунок виконавця за виконання робіт, зазначених у п. 1.4. Договору, у вигляді відшкодування експлуатаційних витрат пропорційно до займаної площі приміщення.

Послуги оплачуються у безготівковій формі на підставі підписаних між сторонами актів виконаних робіт (наданих послуг) за відповідний період їх нарахування (п. 2.2. Договору).

У п. 2.5. Договору сторони передбачили, що у разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, виконавець проводить перерахунок розміру плати.

Відповідно до п.п. 3.3., 3.4.4. Договору виконавець зобов`язаний розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживача і проводити відповідний перерахунок розміру плати за послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, зниження кількісних і якісних показників.

Згідно із п. 5.1. Договору у разі порушення виконавцем умов цього договору споживачем та представником виконавця складається акт-претензія із зазначенням у ньому строків, виду порушення, кількісних і якісних показників послуг тощо.

Представник виконавця зобов`язаний з`явитися за викликом споживача для підписання акта-претензії не пізніше ніж протягом двох робочих днів.

У разі неприбуття представника виконавця у визначений цим договором строк або необґрунтованої відмови від підписання акту-претензії, підписаний споживачем акт-претензія вважається дійсним, в тому числі, якщо його підписали не менш як два інших споживачі.

У п. 5.2. Договору сторони обумовили, що акт-претензія подається виконавцеві, який вирішує протягом трьох робочих днів питання щодо проведення перерахунку платежів, або надає споживачеві обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31 грудня 2018 року включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (п.п. 7.1., 7.3. Договору).

Як убачається із матеріалів справи, додатком № 1 до Договору сторони погодили перелік та вартість робіт (послуг) з утримання будинку № 1-В по вул. Симиренка в м. Києві та його прибудинкової території, які надає виконавець КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», зокрема: прибирання прибудинкової території ручним та механізованим способом; прибирання сходових кліток ручним та механізованим способом; вивезення побутових, великогабаритних, рідких відходів; прибирання підвалу, технічних поверхів та покрівлі; технічне обслуговування внутрішьобудинкових систем гарячого, холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання, зливової каналізації; дератизація; дезінсекція; обслуговування димових та вентиляційних каналів; технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання, систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також за наявності інших внутрішньобудинкових інженерних систем; поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішьобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливової каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження; прибирання і вивезення снігу, посипання призначеної для проходу та проїзду частини прибудинкової території протиожеледними сумішами (зимове прибирання); освітлення місць загального користування і підвальних приміщень та підкачування води.

Місцевим господарським судом встановлено, що у період з травня 2018 року по вересень 2019 року включно позивачем нараховано 9 375,77 грн за послуги з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій.

Відповідно до платіжних доручень № 81 від 03.10.2018 та № 89 від 05.11.2018 відповідачем було сплачено на користь позивача 3 227,43 грн за надані послуги (копії платіжних долучено до матеріалів справи).

Товариством з обмеженою відповідальністю «Універсал-М» були направлені на адресу позивача акти-претензії № 25 від 03.12.2018; № 1 від 08.01.2019; № 4 від 12.02.2019 та № 18 від 05.04.2019, відповідно яких якість технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем гарячого, холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання, зливної каналізації, послуг прибирання підвалу, технічних поверхів та покрівлі є незадовільною.

Позивачем у підтвердження виконання умов Договору щодо надання послуг було надано акти послуг з утримання будинку № 1-В на вул. Симиренка та прибудинкової території за період з грудня 2018 року по вересень 2019 року включно, які підписані комісією в складі: в.о. головного інженера ЖЕД № 1; провідного інженера з питань експлуатації ЖЕД № 1; майстра тех. дільниці № 1; майстра рем. дільниці № 1 та представниками мешканців будинку, Житлово-експлуатаційною дільницею № 1.

Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» була направлена відповідачу претензія № 142-юр від 04.10.2019 про погашення боргу в сумі 6 148,34 грн.

Відповідач відповіді на претензію позивача не надав.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Як убачається з матеріалів справи, правовідносини сторін у даній справі виникли на підставі Договору № 268 про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території від 08.05.2018. Вказаний договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.

За змістом положень ст.ст. 626, 627, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Із аналізу зазначеної статті вбачається, що сторонами договору про надання послуг є замовник і виконавець.

При цьому, замовником є особа, що зацікавлена в одержанні послуги відповідного роду, замовляє її надання на умовах, визначених договором, контролює надання послуги і оплачує її, якщо інше не встановлено договором. А виконавцем є особа, що виконує завдання замовника - надає відповідну послугу, та отримує оплату за надану послугу, якщо інше не встановлено договором.

Тобто, у розумінні ст. 901 Цивільного кодексу України, у замовника виникають право замовити послугу та обов`язок з її оплати, якщо інше не встановлено договором, а у виконавця виникають обов`язок надати послугу та право отримати оплату наданої послуги, якщо інше не встановлено договором.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 911/2756/18.

Предметом даного спору є вимога позивача до відповідача про стягнення заборгованості за надані відповідно до умов Договору послуги з утримання нежитлового приміщення загальною площею 152,30 кв. м та прибудинкової території за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, буд. 1-В у сумі 6 904,52 грн, з яких: основний борг - 6 148,34 грн, інфляційні втрати- 494,18 грн, 3% річних - 262,00 грн.

У ч. 3 ст. 2 ГПК України визначено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Вказана правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18.

Отже, з урахуванням наведеної вище сутності принципу змагальності саме КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», як позивач у справі та особа, яка стверджує обставину того, що ТОВ «Універсал-М» повинно сплати грошові кошти за надані послуги з утримання нежитлового приміщення загальною площею 152,30 кв. м та прибудинкової території за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, буд. 1-В.

В якості доказів, які підтверджують наявність заборгованості відповідача за Договором, позивач послався на акти надання послуг з утримання будинку № 1-В на вул. Симиренка та прибудинкової території за період з грудня 2018 року по вересень 2019 року включно, які підписані комісією в складі: в.о. головного інженера ЖЕД № 1; провідного інженера з питань експлуатації ЖЕД № 1; майстра тех. дільниці № 1; майстра рем. дільниці № 1 та представниками мешканців будинку, Житлово-експлуатаційною дільницею № 1 (а.с. 93-112).

Відповідно до зазначених актів, обстеженням установлено, що Житлово-експлуатаційною дільницею № 1 послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій надано відповідно до вимог якості та періодичності, що відповідають вимогам розпорядженню виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) від 09.03.2011 № 307 «Про впорядкування надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в м. Києві».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 78, ч. 1 ст. 79 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як зазначалось вище, за умовами п. 2.2. Договору послуги оплачуються у безготівковій формі на підставі підписаних між сторонами актів виконаних робіт (наданих послуг) за відповідний період їх нарахування.

Однак, надані позивачем документи, а саме акти надання послуг з утримання будинку, не підтверджують існування у саме споживача (ТОВ «Універсал-М») заборгованості за Договором перед позивачем, оскільки не підписані споживачем і, відповідно, не підтверджують обставин надання виконавцем та отримання споживачем обумовлених у вказаних актах послуг, у розумінні умов Договору.

Інших доказів (наряди, рахунки, акти, документи первинного бухгалтерського обліку тощо), які б в свою чергу свідчили про виконання позивачем за спірний період зобов`язань за Договором та надання відповідачу послуг саме на суму 6 148,34 грн, та, відповідно, наявність у відповідача обов`язку оплатити її, матеріали справи не містять.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з положеннями ст. 627 відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. (ст.ст. 628-629 вказаного кодексу).

Як вже зазначалось вище, умовами Договору сторони погодили, що акти виконаних робіт (наданих послуг) за відповідний період їх нарахування підписуються саме між позивачем як виконавцем послуг та відповідачем, як споживачем наданих послуг.

Проте, умовами Договору не передбачено складання виконавцем (позивачем) актів виконаних робіт (наданих послуг) з мешканцями будинку чи та/або власниками квартир.

Водночас матеріали справи не містять укладеної до Договору додаткової угоди/договору щодо викладення зазначеного пункту Договору у іншій редакції, у якому було б надано можливість та/або покладено обов`язок підпису актів виконаних робіт (наданих послуг), зокрема, мешканцям будинку чи/або іншими особами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що інших доказів, які підтверджують обставини та факти надання позивачем послуг за Договором на спірну суму і, відповідно, виникнення обов`язку відповідача з оплати послуг за Договором, матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи вказані обставини справи та приписи ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України суд апеляційної інстанції приходить висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 6 148,34 грн, у зв`язку з їх недоведеністю.

З огляду на вище викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих позивачем на суму основного боргу.

Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених відповідачем у апеляційній скарзі та позивачем у відзиві на апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача викладеними в апеляційній скарзі щодо неврахування судом першої інстанцій приписів п. 2.2 Договору та неналежної оцінки доказів, наданих позивачем, зокрема, актів надання послуг з утримання будинку, на підтвердження своїх вимог.

Не приймаються аргументи наведені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу відповідача щодо наявності підстав для стягнення заборгованості, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено відсутність підстав для задоволення позову, із мотивів наведених у цій постанові.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2 ст. 86 ГПК України).

Згідно з п.п. 1, 2 , 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. (або) резолютивної частини; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності та наявні у справі матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» належними чином недоведені та необґрунтовані.

Таким чином, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову прийнято з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, суд першої інстанції помилково визнав встановленими недоведені обставини справи та зробив висновки, які не відповідають обставинами справи, а також неправильно застосував норми матеріального права, що згідно з п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України є підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю та ухвалення в апеляційному порядку нового рішення про відмову у позові.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Розподіл судових витрат

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 14 ст. 129 ГПК України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі п. 2 ч. 1, ч. 14 ст. 129 ГПК України суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат наступним чином: за подачу позову судовий збір покладається на позивача, а судовий збір за подачу апеляційної скарги підлягає стягненню з позивача на користь скаржника.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу задовольнити Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсал-М» задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2020 у справі № 910/18909/19 скасувати та прийняти нове рішення.

3. У задоволенні позову Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсал-М» про стягнення 6 904,52 грн відмовити.

4. Стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» (03134, м. Київ, вул. Симиренка, буд. 17, ідентифікаційний номер 39607507) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсал-М»(03134, м. Київ, вул. Симиренка, буд. 1-В, ідентифікаційний номер 25263960) 2 696 (дві тисячі шістсот дев`яносто шість) грн 27 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Справу № 910/18909/19 повернути до Господарському суду міста Києва.

6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

7. Доручити Господарському суду міста Києва у порядку ст. 327 Господарського процесуального кодексу України видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді І.А. Іоннікова

Є.Ю. Шаптала