ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.11.2020 Справа № 905/1437/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Гайдук Д.М.,

розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Газові автомобільні заправки, м.Київ

до відповідача: Приватного підприємства Фонд земля, с.Галицинівка

про стягнення 144410,29грн

Представники сторін:

від позивача: Неонета А.В. адвокат на підставі ордеру;

від відповідача: не з`явився.

Суть спору: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газові автомобільні заправки», м.Київ, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного підприємства «Фонд земля», с.Галицинівка про стягнення 144410,29грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору про надання фінансової допомоги на поворотній основі №04/3 від 12.05.2017 щодо повернення поворотної фінансової допомоги.

Ухвалою суду від 10.08.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газові автомобільні заправки», м.Київ до відповідача: Приватного підприємства «Фонд земля», с.Галицинівка про стягнення 144410,29грн, залишено без руху; надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Газові автомобільні заправки», м.Київ строк для усунення недоліків її позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення її без руху шляхом надання суду: доказів (опису вкладення) направлення відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документам саме на адресу: 85620, Донецька обл., Мар`їнський район, с.Галицинівка, вул.Кірова, б.36-В; всі наявні докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, засвідчені відповідно вимог Національного стандарту України «Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003».

20.08.2020 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Газові автомобільні заправки», м.Київ надійшли супровідним листом документи на підтвердження усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 25.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1437/20; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 22.09.2020 о 10:00 год.

21.09.2020 на адресу суду від представника відповідача Бородавкіна К.О. надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання. За змістом клопотання останнім повідомлено, що відповідач має намір запропонувати позивачу по справі укласти мирову угоду. Просить суд прийняти клопотання до розгляду; відкласти проведення підготовчого засідання на іншу дату з повідомленням сторін. На підтвердження повноважень заявником надано копію паспорта та довіреності б/н від 17.07.2020, видану Приватним підприємством «Фонд Земля», посвідчену приватним нотаріусом Ясинуватського районного нотаріального округу Дорменок Ю.М., зареєстровану в реєстрі за №747. Довіреність, яка міститься в матеріалах справи, на підтвердження наявності у Бородавкіна К.О. повноважень представляти інтереси Приватного підприємства «Фонд Земля» у Господарському суді Донецької області, не містить інформації, що вказана особа має статус адвоката (відповідних доказів представляти відповідача у якості адвоката не додано і матеріали справи таких доказів не містять).

Крім того матеріали клопотання не містять доказів повноважень представника відповідача в порядку самопредставництва, зокрема до клопотання не додані ні статут, ні положення, ні трудовий договір (контракт).

З огляду на наведене, враховуючи що справа розглядається в порядку загального позовного провадження, до клопотання не додано доказів на підтвердження того, що Бородавкін К.О. у даній справі має право відповідно до закону представляти Приватне підприємство «Фонд Земля» у якості представника за довіреністю як адвокат або в порядку самопредставництва, а тому, відсутні підстави вважати, що клопотання про відкладення підготовчого засідання підписано особою, яка має право його підписувати.

Ухвалою суду від 22.09.2020 відкладено підготовче засідання на 13.10.2020 о 10:40год.

06.10.2020 на адресу суду від позивача надійшла заява про відшкодування судових витрат, останній просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу, орієнтований розмір яких складає 3000,00грн. Також від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Ухвалою суду від 13.10.2020 закрито підготовче провадження у справі №905/1437/20, призначено розгляд справи по суті на 05.11.2020 о 10:20 год.

Представник позивача у судове засідання 05.11.2020 з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Через канцелярію суду надав клопотання, в якому просить суд долучити до матеріалів справи документи на підтвердження надання правничої допомоги по справі.

У судове засідання 05.11.2020 представник відповідача не з`явився; про місце, час та дату слухання справи відповідач був повідомлений належним чином, шляхом направлення ухвал суду на його юридичну адресу.

05.11.2020 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання, за замістом якого останній просить суд відкласти розгляд справи. Документ кваліфікованим електронним підписом не скріплено.

Положеннями ст.7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" передбачено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Однак, поданий відповідачем документ не підписаний електронним цифровим підписом уповноваженої особи, тому останній не може вважатися оригіналом електронного документа.

З надісланого на електронну адресу суду документу не вбачається можливості ідентифікувати підписувача, оскільки він надісланий у вигляді файлу, який не скріплено електронним цифровим підписом.

За таких обставин, суд не приймає до уваги клопотання відповідача.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Виходячи з того, що відповідач обізнаний з фактом відкриття провадження у даній справі, про що свідчать поштові повідомлення, приймаючи до уваги, що суд неодноразово за клопотанням відповідача відкладав підготовче засідання, а також враховуючи достатність зібраних по справі доказів, згідно ст.165 Господарського процесуального кодексу України суд вбачає за можливе розглянути справу по суті заявлених вимог.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, господарський суд встановив наступне.

12.05.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАЗОВІ АВТОМОБІЛЬНІ ЗАПРАВКИ" (позикодавець, позивач) та Приватним підприємством «ФОНД ЗЕМЛЯ» (попередня назва Приватне сільськогосподарське підприємство «ФОНД ЗЕМЛЯ») (позичальник, відповідач) укладено договір про надання фінансової допомоги на поворотній основі №04/3 (далі-договір), за умовами якого позикодавець надає позичальнику фінансову допомогу у розмірі 103000,00грн на поворотній основі зі строком повернення до 31.12.2017, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1 договору).

Згідно з п.1.2. договору, поворотна фінансова допомога - це сума грошових коштів в національній валюті України, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до даного договору, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами.

Відповідно до розділу 2 "Порядок надання та повернення фінансової допомоги" договору, фінансова допомога надається у безготівковому порядку (платіжним дорученням), шляхом перерахування суми коштів фінансової допомоги, визначеної п. 1.1. цього договору, на рахунок Позичальника. Фінансова допомога надається для поповнення обігових коштів Позичальника. Днем повернення фінансової допомоги вважається день зарахування суми фінансової допомоги на поточний рахунок Позикодавця останнього платежу суми наданої позики. У будь-який момент суму фінансової допомоги (її частину) може бути достроково повернуто Позичальником у порядку, передбаченому п. 2.2 договору.

Умовами пункту 4.1, 4.2. договору передбачено, що у разі несвоєчасного повернення фінансової допомоги, Позичальник сплачує Позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми неповернутої фінансової допомоги за кожний день прострочення, до повного погашення суми заборгованості. У випадках, не передбачених цим договором, Сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Закінчення строку цього договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п. 7.1., 7.2., договору).

Відповідно до п.8.1. договору, всі зміни та доповнення до даного Договору укладаються у письмовій формі та підписуються обома Сторонами.

Усі зміни та доповнення до цього договору вважаються дійсними, якщо вони укладені у письмовій формі, підписані уповноваженими представниками з прикладенням печаток Сторін та оформлені у вигляді додаткових угод до цього договору. Факсимільні копії документів та у електронному вигляді мають юридичну силу до заміни їх оригіналами (п.8.2 договору).

Даний договір підписаний обома сторонами без зауважень та скріплений печатками підприємств.

З матеріалів справи вбачається, що зобов`язання позивача щодо перерахування відповідачу суми фінансової допомоги в розмірі 103000,00грн виконані повністю, що підтверджується платіжними дорученнями № 827 від 12.05.2017 на суму 100000,00грн та №828 від 12.05.2017 на суму 3000,00грн.

У зв`язку з тим, що відповідач не повернув надані йому кошти у визначений договором про надання фінансової допомоги на поворотній основі №04/3 строк, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості в сумі 103000,00грн, 3% річних у розмірі 7716,56грн, інфляційних нарахувань у сумі 16781,98грн та пені у сумі 16911,75грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З правового аналізу умов договору про надання фінансової допомоги на поворотній основі №04/3 від 12.05.2017, вбачається, що за своєю правовою природою даний договір є договором позики.

Згідно зі ст.1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частина 1 ст.1049 Цивільного кодексу України визначає обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч.3 ст.1049 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. (ст.526 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що зобов`язання позивача щодо перерахування відповідачу суми фінансової допомоги в розмірі 103000,00грн виконані повністю, що підтверджується платіжними дорученнями №827 від 12.05.2017 на суму 100000,00грн та №828 від 12.05.2017 на суму 3000,00грн.

Проти отримання цих коштів відповідач не заперечував, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Умовами договору №04/3 від 12.05.2017 передбачено строк повернення суми коштів фінансової допомоги до 31.12.2017 (п.1.1 договору). Днем повернення фінансової допомоги вважається день зарахування суми фінансової допомоги на поточний рахунок Позикодавця останнього платежу суми наданої позики (п.2.3 договору). У будь-який момент суму фінансової допомоги (її частину) може бути достроково повернуто Позичальником у порядку, передбаченому п.2.2 Договору (п.2.4 договору).

Частиною 7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлено загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Як встановлено ч.1 ст.202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України за загальним правилом зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Натомість, невиконання або неналежне виконання зобов`язань є їх порушенням у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України.

На час прийняття рішення у цій справі, матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем фінансової допомоги у сумі 103000,00грн за договором №04/3 від 12.05.2017, строк виконання зобов`язань щодо повернення коштів настав, тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газові автомобільні заправки» в цій частині суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повної та своєчасної сплати за поставлений товар, позивачем нараховано до стягнення пеню у розмірі 16911,75грн за період з 01.01.2018 по 01.07.2018.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 2, 3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судом встановлено, що згідно з умовами пункту 4.1, 4.2. договору передбачено, що у разі несвоєчасного повернення фінансової допомоги, Позичальник сплачує Позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми неповернутої фінансової допомоги за кожний день прострочення, до повного погашення суми заборгованості. У випадках, не передбачених цим договором, Сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Після здійснення судом перерахунку пені за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга. Закон", в межах визначеного позивачем періоду прострочення та з урахуванням облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, судом встановлено, що розмір пені є не вірним з огляду на те, що позивачем не враховано п.1.1. договору, в якому сторони визначили остаточний строк проведення розрахунків, а саме: "до 31 грудня 2017 року".

При цьому, суд враховує п.1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013, відповідно до якого, якщо у договорі виконання грошового зобов`язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов`язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року).

Згідно з ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Отже, строк повернення позики за договором 30.12.2017, при цьому 30.12.2017, 31.12.2017 - та 01.01.2018 припадали на вихідні та святкові дні, отже строк повернення позики 02.01.2018, а перший день прострочення 03.01.2018.

Враховуючи вищевикладене, судом здійснено перерахунок пені та встановлено, що стягненню з відповідача підлягає сума пені в розмірі 16748,08грн за період 03.01.2018 по 01.07.2018.

Крім того, позивач заявив до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 7716,56грн та інфляційні у сумі 16781,98грн.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних, суд визнає його не вірним з підстав викладених при розрахунку пені.

З огляду на що вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково в розмірі 7699,63грн за період 03.01.2018 по 30.06.2020.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п.3.2 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Наведені висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі №910/5625/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18.

Як встановлено судом, позивачем інфляційні втрати нараховані за періоди, які становлять менше місяця.

Суд самостійно здійснив перерахунок інфляційних втрат та встановив, що до стягнення підлягають інфляційні втрати в розмірі 15247,83грн за період з лютого 2018 року по червень 2020 року.

Позивачем у позовній заяві також заявлена вимога про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00грн.

Суд, дослідивши клопотання позивача та додані до нього докази, встановив наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч.ч. 1, 2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до пункту 4 частин 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У відповідності до ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як встановлено судом, 17.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газові автомобільні заправка» (клієнт) та Неонета Анастасією Валеріївною (адвокат) укладено договір про надання правничої (правової) допомоги, відповідно до п.1.1. якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання в якості надання правничої (правової) допомоги за плату здійснювати представництво інтересів клієнта в усіх органах судової влади, захищати права та законні інтереси клієнта в обсязі та на умовах, встановлених цим договором.

Відповідно до п.5.6. договору цей договір набирає законної сили з моменту його підписання обома сторонами.

У розділі 2 договору сторони узгодили порядок оплати гонорару, зокрема відповідно до п.2.1. гонорар адвоката є винагородою за здійснення правової допомоги клієнту у порядку визначеному договором. За послуги за договором клієнт сплачує адвокату винагороду, розмір якої визначається Додатковою угодою.

Відповідно до Додаткової угоди №1 від 17.09.2020 сторони погодили суму послуг адвоката, а саме: прийняття участі в одному судовому засіданні 1500,00 грн клієнт також бере на себе зобов`язання по оплаті судових витрат (в тому числі, але не виключно, судового збору, витрат на проведення судових експертиз тощо).

Додатковою угодою №2 від 22.10.2020 сторони п.3.1 договору виклали в наступній редакції: Оплата послуг з представництва інтересів у суді першої інстанції здійснюється в наступному порядку 50% вартості послуги сплачується після відкриття провадження у справі, решта суми протягом 3-х днів з дня винесення рішення судом першої інстанції, тільки для першого судового засідання по справі №905/1437/20, а наступна участь у судовому засіданні сплачується клієнтом на рахунок адвоката у 100% вартості послуги до судового засідання по справі №905/1437/20.

Повна вартість робіт та обсяг виконаних робіт (наданих послуг) буде відображено в акті приймання-передачі наданою правничої допомоги, який підписується сторонами (п.4 Додаткової угоди).

Договір підписаний сторонами та скріплений печаткою ТОВ «Газові автомобільні заправки».

Суду наданий акт приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги б/н від 17.09.2020 на суму 3000,00грн. В матеріалах справи наявні докази оплати юридичних послуг на загальну суму 3000,00грн.

Повноваження адвоката Неонета А.В. підтвердженні ордером Серія ХВ №000033, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЧН №000706 від 19.04.2019 та згідно відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України щодо адвоката Неонета А.В.

Враховуючи вищезазначене, з огляду на положення Господарського процесуального кодексу України, беручи до уваги співмірність витрат на оплату послуг адвоката із ціною позову та складністю справи, а також враховуючи те, що позов був задоволений частково, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем витрати на оплату послуг адвоката підлягають частковому задоволенню пропорційно задоволеним вимогам, а саме у сумі 2964,38грн.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 165, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Газові автомобільні заправки, м.Київ до відповідача: Приватного підприємства Фонд земля, с.Галицинівка про стягнення 144410,29грн, задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства Фонд земля (85620, Донецька область, с.Галицинівка, вул.Кірова, буд.36; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Газові автомобільні заправки (01021, м.Київ, вул.Грушевського, 28/2, н.п.43; ) заборгованість в сумі 103000,00грн, 3% річних у розмірі 7699,63грн, інфляційні нарахування у сумі 15247,83грн, пеню у сумі 16748,08грн, судовий збір в розмірі 2140,43грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 2964,38грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 05.11.2020 підписано вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення складено та підписано 10.11.2020.

Суддя Г.Є. Курило