ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.11.2020м. ДніпроСправа № 904/2063/20
за заявою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м.Київ

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" (49068, м.Дніпро, Новокодацький район, вул.Маяковського, буд.31, кімната 605, ідентифікаційний номер юридичної особи 33612250)

про визнання грошових вимог на суму 305 195 077,45грн. та судового збору у розмірі 4 204,00грн.

Суддя Суховаров А.В.

При секретарі судового засідання Стронгіній О.О.

Представники:

від кредиторів:

- Труфанова О.С., довіреність №4532-К-Н-О від 30.10.2020 - АТ КБ "ПриватБанк";

- Сорокін В.В., довіреність №53/юр-52 від 25.12.2019 - ПАТ "Дніпропетровський трубний завод";

- Левченко Ю.В., довіреність №583 від 27.12.2017 - ПАТ "Банк Кредит Дніпро";

від боржника - Семикіна Л.В., свідоцтво №1351 від 18.01.2005 - ТОВ "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест"

в засіданні приймали участь - Ткаченко Д.В., посвідчення №1057 від 04.07.2013 - розпорядник майна

ВСТАНОВИВ:

Справа №904/2063/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" (49068, м.Дніпро, Новокодацький район, вул.Маяковського, буд.31, кімната 605, ідентифікаційний номер юридичної особи 33612250) перебуває на стадії розпорядження майном.

Повноваження розпорядника майна покладені на арбітражного керуючого Ткаченко Дениса Володимировича (49107, м.Дніпро, пр.Гагаріна, б.74, оф.208, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), який діє на підставі свідоцтва на право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №1057 від 04.07.2013.

26.05.2020 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України опубліковано оголошення за №64838 про відкриття провадження у справі №904/2063/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" (49068, м.Дніпро, Новокодацький район, вул.Маяковського, буд.31, кімната 605, ідентифікаційний номер юридичної особи 33612250).

26.06.2020 Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із заявою про визнання грошових вимог, за змістом якої заявник просить суд визнати грошові вимоги АТ КБ "Приватбанк" до ТОВ "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" у розмірі 305 195 077, 45 грн., що підлягають внесенню до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" у наступній черговості:

- 4 204, 00 грн. - перша черга;

- 65 501 377, 18 грн. (проценти за період з 09.12.2015 по 01.04.2019) - четверта черга;

- 239 693 700, 27 грн. (пеня за період з 19.06.2014 по 18.07.2016) - шоста черга.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2020 вказану заяву призначено до розгляду в попередньому судовому засіданні на 16.07.2020.

За змістом повідомлення розпорядника майна (вих.№01-34/02-80 від 03.07.2020), останній зазначає про безпідставність заявлених вимог, у зв`язку з чим вважає вимоги заявника такими, що підлягають відхиленню.

13.07.2020 до господарського суду Дніпропетровської області надійшли заперечення боржника на заяву АТ КБ "Приватбанк", згідно яких боржник зазначає про відсутність у заявника підстав для нарахуванні відсотків за користування кредитом за підвищеною ставкою згідно п.А.7, оскільки вважає, що умовами Кредитного договору не визначено поняття процентів за неправомірне користування кредитом, порядку та розміру його сплати, а тому не вбачає можливим застосування до спірних відносин правової позиції суду касаційної інстанції у справі №5017/1987/2012, на яку посилається заявник в обґрунтування своїх вимог, з огляду на те, що кредитним договором у вказаній справі визначено поняття, розмір та порядок сплати процентів за неправомірне користування кредитом.

Разом з тим, боржник, посилаючись на положення постанови Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №751/90/17, постанови Верховного Суду України від 17.09.2014 у справі №6-53цс14, вказує, що викладені у пункті 6.1 кредитного договору умови щодо строку його дії до повного виконання зобов`язань сторонами договору суперечить ст.ст.251, 252 ЦК України, оскільки подія повернення кредитних коштів є лише ймовірним фактом та не обов`язково може настати, а отже не може вважатись терміном в розумінні ст. 252 ЦК України. Так, боржник вказує, що кінцевим строком повернення кредиту, який встановлено Кредитним договором з урахуванням Договору про внесення змін №3 - є 31.03.2014. Відповідно до умов Кредитного договору та договорів про внесення змін до нього всі права та обов`язки, які випливають з вищевказаних договорів, повинні бути реалізовані протягом строку кредитування, в тому числі, нарахування процентів за користування кредитними коштами можливе тільки під час дії Кредитного договору. Умовами Кредитного договору з урахуванням договорів про внесення змін не передбачено право кредитодавця нараховувати проценти поза межами строку повернення кредиту встановленого п. А.З Кредитного договору. Таким чином, боржник вважає, що в межах строку повернення кредиту до 31.03.2014, який був погоджений сторонами шляхом укладення Договору про внесення змін №3 до Кредитного договору, боржник, як позичальник, мав виконати зобов`язання по погашенню заборгованості по тілу кредиту та сплати відсотків за відсотковою ставкою визначеною умовами договору, в тому числі за ставкою 28% річних у випадку порушення позичальником грошового зобов`язання, в свою чергу після спливу визначеного договором строку кредитування, право кредитора нараховувати проценти за ставкою визначеною договором припинилося та права та інтереси кредитора у правовідносинах забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. При цьому, боржник зауважує на тому, що наявність судового рішення - рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2016 по справі №904/182/16 про задоволення вимог кредитора щодо стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором №DNH1LON04243 від 25.09.2013 станом на 08.12.2015 за тілом кредиту в сумі 2 609 724,47 доларів США та процентами в сумі 1 356 529,85 доларів США, яке боржник не виконав, також не є підставою для нарахування кредитором процентів за ставкою визначеною Кредитним договором після прийняття цього рішення. Отже, боржник, з урахуванням правової позиції суду касаційної інстанції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 31.10.2018 у справі №20ц (провадження № 14-318цс18), від 04.07.2018 (провадження №14-154цс18) та постановах Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №912/1120/16, від 20.02.2019 у 666/4957/15-ц, від 15.04.2020 у справі №569/16709/15-ц, від 17.04.2020 у 308/6268/15-ц, вважає безпідставними вимоги заявника в частині включення до реєстру вимог кредиторів боржника процентів в розмірі 65 700 291,90 грн., що складає еквівалент 2 415 762,76 доларів США, нарахованих за користування кредитом за ставкою 28% річних за період з 09.12.2015 по 19.02.2020, як такі, що розраховано поза межами строку (терміну) кредитування, встановленого Кредитним договором №DNH1LON04243 від 25.09.2013.

Разом з тим, за змістом заперечень боржника, останній зазначає, що АТ КБ «ПриватБанк» визначено загальний розмір суми пені в доларах США, станом на 25.05.2020, з перерахуванням у гривневому еквіваленті, в той час як розрахунок пені за щоденне прострочення зобов`язань здійснено в доларах США. Таким чином, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах по справах №916/4692/15, №922/4404/17, боржник вважає, здійснений заявником розрахунок пені таким, що не відповідає вимогам діючого законодавства. Крім того, боржник вказує, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2016 по справі №904/182/16 відмовлено в задоволенні вимог АТ КБ "Приватбанк" про стягнення з ТОВ "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" пені у розмірі 2 209 054, 67 доларів США, розрахованої станом на 08.12.2015, а тому кредитором в межах справи №904/182/16, реалізовано своє право на стягнення з боржника пені, розрахованої станом на 08.12.2015, що виключає можливість звернення з такими вимогами до господарського суду повторно.

Ухвалами суду від 16.07.2020, 08.09.2020 розгляд заяви відкладався.

02.10.2020 від АТ КБ "Приватбанк" надійшли додаткові пояснення, за змістом яких заявник вказує на правомірність здійснених ним нарахувань процентів та пені, сума яких підлягають визнанню та внесенню до реєстру вимог кредиторів боржника.

07.10.2020 від боржника надійшли заперечення, згідно яких ТОВ "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" підтримує свою правову позицію з підстав, викладених в запереченнях від 13.07.2020. Разом з тим, боржник зазначає про безпідставність заявлених кредитором вимог в частині визнання та включення до реєстру кредиторів боржника розрахованої банком пені за Кредитним договором №DNH1LON04243 від 25.09.2013, оскільки питання щодо заявленої до стягнення банком пені за вказаним договором розглянуто у справі №904/182/16, за результатом розгляду якої 24.03.2016 судом ухвалено рішення, зокрема, про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з ТОВ "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" пені за Кредитним договором №DNH1LON04243 від 25.09.2013. До того ж, божник зазначає про відсутність в матеріалах обґрунтованого розрахунку пені.

16.10.2020 від кредитора надійшов уточнений розрахунок пені за Кредитним договором.

16.10.2020 від боржника надійшли заперечення щодо розрахунків кредитора, за змістом яких боржник зазначає, що заявником невірно розраховано пеню, оскільки станом на 19.06.2014 подвійна облікова ставка НБУ/100% становить 0,0005205, в той час як банком для розрахунку пені визначено подвійну облікову ставку НБУ/100% у розмірі 0,0005278.

Ухвалою суду від 16.10.2020 розгляд заяви відкладено на 23.10.2020.

19.10.2020 від кредитора надійшли додаткові пояснення, за змістом яких останній наполягає на правомірності здійсненого ним розрахунку пені.

Так, кредитор вказує, що згідно з п.5.1 Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін №1 від 25.10.2013) у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань зі сплати процентів за користування кредитом, термінів повернення кредиту, винагороди позичальник сплачує банку за кожен випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 4.11 Кредитного договору, в редакції Договору про внесення змін №1 від 25.10.2013, проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів на рік.

Згідно з п. 165. Постанови НБУ від 21.02.2018 № 14 "Про затвердження Інструкції з бухгалтерського обліку операцій із фінансовими інструментами в банках України" розрахунковий період для нарахування процентних доходів (витрат) визначається договором відповідно до вимог законодавства України.

Для обрахування процентних доходів і витрат застосовуються такі методи визначення кількості днів:

1) метод "факт/факт" - передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці та році;

2) метод "факт/360" - передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів;

3) метод "30/360" - передбачає, що для розрахунку використовується умовна кількість днів у році - 360, у місяці - 30.

За викладених обставин, кредитор вказує, що пеня за Кредитним договором вираховується наступним чином: 2 х ставку НБУ, яка діяла на відповідну дату : 360 днів на рік : 100 %.

Разом з тим, за змістом додаткових пояснень кредитор вказує, що стягнення неустойки має обмежуватись строком позовної давності, який у відповідності до приписів пункту 5.4 Кредитного договору становить 15 років.

У зв`язку з перебуванням судді Суховарова А.В. на лікарняному у період з 19.10.2020 по 30.10.2020, судове засідання по справі №904/2063/20 за заявою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" про визнання грошових вимог на суму 305 195 077, 45 грн. та судового збору у розмірі 4 204, 00грн. не відбулось.

Ухвалою суду від 02.11.2020 розгляд заяви призначено на 05.11.2020.

05.11.2020 від кредитора надійшов розрахунок пені за Кредитним договором з урахуванням заперечень боржника від 16.10.2020. Разом з тим, кредитор наполягає на правомірності розрахунку, наданого 16.10.2020, з огляду на те, що вказаний розрахунок здійснено у відповідності до умов Кредитного договору.

Заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення вимог АТ КБ "Приватбанк" до ТОВ "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" з наступних підстав.

В обґрунтування заявлених вимог кредитор зазначає про наявність у ТОВ "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" невиконаних зобов`язань перед АТ КБ "Приватбанк" зі сплати процентів та пені, нарахованих кредитором внаслідок порушення боржником зобов`язань з повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим АТ КБ "Приватбанк" звернувся до господарського суду із заявою про внесення грошових вимог за укладеним між перед АТ КБ "Приватбанк" та ТОВ "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" кредитним договором №DNH1LON04243 від 25.09.2013 на суму пені та процентів до реєстру вимог кредиторів у справі №904/2063/20 про банкрутство ТОВ "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест".

Як вбачається з поданих заявником матеріалів, 25.09.2013 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк" (далі-банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "ЕНЕРГО-ІНВЕСТ" (далі-позичальник) укладений кредитний договір №DNH1LON04243 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого банк при наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит в формі відповідно до п. А.1, з лімітом і на цілі вказані в п. А2, не пізніше 5-ти днів з моменту вказаного в третьому абзаці п. 2.1.2, в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплати відсотків, винагороди, в обумовлені даним Договором строки. Якість послуг повинна відповідати законодавству України, нормативним актам НБУ, регулюючим кредитні правовідносини (п. 1.1 Договору).

За умовами п. А.1 вид кредиту - невідновлювальна кредитна лінія.

Пунктом А.2 визначений ліміт цього договору: 3885125,00 доларів США, у тому числі на наступні цілі:

у розмірі 3700000,00 доларів США на закупівлю сировини (залізорудного концентрату) (гематит) з метою перепродажу за чинним міжнародним контрактом №1-12/09-13 від 12.09.2013р.; у розмірі 185125,00 доларів США на сплату судових витрат, передбачених п.п. 2.2.15, 2.3.13, 5.8 цього Договору.

Термін повернення кредиту згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (п.А.3): 25.10.2013р. - 2775000,00 грн.;

25.11.2013р. - 1850000,00 грн.;

25.12.2013р. - 925000,00 грн.

За умовами п. А.2.1 Кредитного договору ліміт кредитування на конкретну дату (надалі-поточний ліміт) визначається сумою кредитних коштів, яка у цю дату може знаходиться в користуванні позичальника. Поточний ліміт встановлюється згідно з Графіком зменшення поточного ліміту, зазначеним у Додатку № 1 до цього Договору.

Відповідно до п. А.3. Кредитного договору термін повернення кредиту згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (Додаток №1 цього Договору). Згідно зі ст. 212, 651 Цивільного кодексу України у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених цим Договором, банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови Договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення заборгованості за цим Договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості у період до закінчення 90 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, термін повернення кредиту встановлюється згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (Додаток №1 Кредитного договору).

Пунктом А.6 Кредитного договору встановлено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 14 (чотирнадцять) % річних.

У випадку порушення позичальником будь-якого з грошового зобов`язання позичальник сплачує банку проценти за користува нням кредитом у розмірі 28 (двадцять вісім) % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права Банку, передбаченого п. А.З цього Договору, позича льник сплачує банку пеню у розмірі 0,078 (нуль цілих сімдесят вісім тисячних) % від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою, передбаченого повідомленням. При цьому проценти за користування кредитом та винагороди не нараховуються та не сплачуються (п. А.7 Кредитного договору).

Згідно з п. А.8 Кредитного договору датою сплати процентів є 25-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання цього договору, якщо інше не передбачене п. 7.3 цього Договору. У випадку несплати процентів у зазначений термін вони вважаються простроченими.

Термін повернення кредиту зазначений у п.А.3 Кредитного договору (п.1.2 Кредитного договору)

У випадку виконання банком доручення позичальника зі сплати страхових платежів згідно з п.2.1.5 цього Договору перерахована у межах виконання цього доручення сума кредиту повинна бути погашена позичальником у першу дату сплати процентів, зазначену у п.п. 4.2, 4.3 цього Договору, наступну за датою перерахування коштів, якщо інше не передбачене від повідним Договором про внесення змін до цього Договору (п.2.2.16 Кредитного договору)

У випадку виконання банком доручення позичальника зі сплати судових витрат згідно з п.2.1.6 цього Договору перерахована у межах виконання цього доручення сума кредиту повинна бути погашена позичальником у першу дату сплати процентів, зазначену у п.п.4.2, 4.3 цього Договору, наступну за датою перерахування кредитних коштів, якщо інше не встановлене Договором про внесення змін до цього Договору (п. 2.2.17 Кредитного договору)

При настанні будь-якої з наступних подій:

- неотриманні від Позичальника згоди на збільшення процентної ставки за користування кредитом, зміну періодичності поря дку сплати платежів по кредиту;

- порушенні Позичальником будь-якого з зобов`язань, передбачених умовами цього Договору, у т.ч. у випадку порушення ці льового використання кредиту,

- порушенні заставодавцями/іпотекодавцями зобов`язань за договорами застави/іпотеки, укладеними у забезпечення ви конання зобов`язань за цим Договором, отриманні повідомлення від заставодавців про дострокове затребування вкладу (повністю або частково) за договором, майнові права за яким передані Банку у заставу,

- неотриманні від заставодавців/іпотекодавців до укладення договору застави/іпотеки та під час його дії повідомлення про усі відомі йому права і вимоги інших осіб на предмет застави/іпотеки, у т.ч. не зареєстровані в установленому порядку,

- у випадку передачі предмету застави/іпотеки іншій особі без згоди Заставодєржателя,

- порушенні заставодавцями/іпотекодавцями правил про заміну предмету застави/іпотеки,

- втраті предмету застави/іпотеки за обставинами, за які Заставодержатель не відповідає, якщо заставодавець/іпотекодавець не замінив або не відновив предмет застави/іпотеки,

- порушенні господарським/цивільним судом справи про банкрутство Позичальника або про визнання недійсними установчих документів Позичальника, або про відміну державної реєстрації Позичальника,

- ухвалення власником або компетентним органом рішення про ліквідацію Позичальника,

- смерті Позичальника;

- порушення кримінальної відповідальності відносно Позичальника;

- втраті можливості звернення стягнення на майно, надане у заставу у забезпечення виконання зобов`язань за цим До говором (у т.ч. втраті, знищенні, пошкодженні або недоступності предмету застави для Банку з будь-яких інших причин), підтвердженій актами перевірок,

- встановленні невідповідності дійсності відомостей, що містяться у п. 2.2.10 цього Договору,

- відсутності у Банку вільних грошових коштів, про що Банк письмово повідомляє Позичальника,

- наявності судових рішень, що набули законної сили, про стягнення грошових коштів з поточного рахунку Позичальника, наявності арешту на поточних рахунках, що належать Позичальнику, наявності платіжних вимог про примусове списання та інших обставин, які явно свідчать про те, що наданий Позичальнику кредит не буде повернений своєчасно, Банк, на свій розсуд, має право:

а) змінити умови Договору - зажадати від Позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користува ння, виконання інших зобов`язань за Договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому згідно зі ст. 212, 611, 651 ЦКУ за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили терміни вважаються такими, що наступили у за значену у повідомленні дату. У цю дату Позичальник зобов`язується повернути банку повному обсязі, про центи за фактичний термін його користування, повністю виконати інші зобов`язання за Договором;

або:

б) розірвати Договір у судовому порядку. При цьому в останній день дії Договору Позичальник зобов`язується повернути Банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний термін його користування, повністю виконати свої зобов`язання за цим Договором;

або:

в) згідно зі ст. 651 ЦКУ, ст.188 Господарського кодексу України здійснити одностороннє розірвання Договору з відправленням Позичальнику повідомлення. У зазначену у повідомленні дату Договір вважається розірваним. При цьому в останній день дії Договору Позичальник зобов`язується повернути Банку суму кредиту у повному обсязі, проценти, за фактичний термін його користування, повністю виконати інші зобов`язання за Договором. Одностороння відмова від цього Договору не звільняє Позичальника від відповідальності за порушення зобов`язань за цим Договором. (п.2.3.2 Кредитного договору)

Позичальник має право за узгодженням з Банком здійснити дострокове (як повне, так і часткове) погашення кредиту. При цьому Позичальник зобов`язаний одночасно сплатити Банку суму процентів відповідно до п. 4.1, 4.2, суму винагороди відповідно до п.п. 4.4, 4.5, 4.6, 4.13, неустойку (штраф, пеню), якщо на момент дострокового погашення кредиту (частини кредиту) у Банку виникли під стави для стягнення неустойки згідно з п.п. 5.1, 5.2, 5.3, а також інші платежі за цим Договором. Черговість погашення заборгованості зазначена у п. 4.9 цього Договору (п. 2.4.1 Кредитного договору)

Згідно з п. 4.1 Кредитного договору за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.2.17, 2.3.2, 2.4.1 Позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у пункті А.6 цього Договору.

Згідно з п.4.2 Кредитного договору відповідно до ст. 212 ЦК України у випадку порушення Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.2.17, 2.3.2, 2.4.1 цього Договору, позичальник сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному у п. А.7 цього Договору.

Відповідно до п. 4.3 Кредитного договору сплата процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 4.1, 4.2 здійснюється у дату сплати процентів. Дата сплати процентів зазначена у п. А. 8 цього Договору.

Пунктом 4.9 Кредитного договору передбачено, що зобов`язання за цим договором виконуються в наступній послідовності: кошти, отримані від позичальника, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за цим договором, перш за все спрямовуються для відшкодування витрат/збитків банку згідно з п.п. 2.2.15, 2.3.13 цього договору, далі для погашення неустойки згідно з розділом 5 цього договору, далі - простроченої винагороди, далі - прострочених процентів, далі - процентів, далі - простроченого кредиту, далі - кредиту.

Відповідно до п. 5.1 Кредитного договору у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов`язань зі сплати процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 2.2.2, 4.1, 4.2. 4.3 цього Договору, строків повернення кредиту, передбачених п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.3.2 цього договору, винагороди, передбаченої п.п. 2.2.7, 4.4, 4.5, 4.6 цього договору, позичальник виплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який виплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит наданий в іноземній валюті пеня сплачується у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати (п.6.1 Кредитного договору в редакції Договору про внесення змін №1 від 25. 10.2013).

Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов`язань, передбаченої п.п.5.1, 5.2, 5.3 цього Договору, здійснюється протягом 15 років з дня, коли відповідне зобов`язання повинно було бути виконано позичальником (п.5.4 Кредитного договору)

Кредитний договір діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за Кредитним договором (п.6.1 Кредитного договору)

25.10.2013 між банком та позичальником укладено Договір про внесення змін №1 до Кредитного договору №DNH1LON04243 від 25.09.2013р. та додаток 1 до кредитного договору №DNH1LON04243 від 25.09.2013р., відповідно до умов якого сторони визначили наступний Графік зменшення поточного ліміту:

07.11.2013р. - 2775000,00 доларів США;

25.11.2013р. - 1850000,00 доларів США;

25.12.2013р. - 925000,00 доларів США;

24.01.2014р. - 0,00 доларів США.

06.11.2013 між банком та позичальником укладено Договір про внесення змін №2 до Кредитного договору №DNH1LON04243 від 25.09.2013р. та додаток 1 до кредитного договору №DNH1LON04243 від 25.09.2013, відповідно до умов якого сторони визначили наступний Графік зменшення поточного ліміту:

25.11.2013р. - 2775000,00 доларів США;

25.12.2013р. - 1850000,00 доларів США;

25.01.2014р. - 925000,00 доларів США:

24.02.2014р. - 0,00 доларів США.

25.12.2013 між банком та позичальником укладено Договір про внесення змін №3 до Кредитного договору №DNH1LON04243 від 25.09.2013р. та додаток 1 до кредитного договору №DNH1LON04243 від 25.09.2013, відповідно до умов якого сторони визначили наступний Графік зменшення поточного ліміту:

20.02.2014р. - 2275000,00 доларів США;

15.03.2014р. - 1775000,00 доларів США;

31.03.2014р. - 0,00 доларів США.

Згідно з п. 2 Графіку зменшення поточного ліміту погашення кредиту вважається здійсненим у встановлений строк, якщо різниця, на яку поточна заборгованість перевищує суму встановленого поточного ліміту на зазначену дату згідно з Графіком зменшення поточного ліміту, надійшла на рахунок у банку не пізніше дати, встановленої Графіком зменшення поточного ліміту.

На виконання умов Кредитного договору банк надав позичальнику кредит у сумі 3 700 000,00 доларів США, проте позичальником порушено зобов`язання перед банком в частині повного та своєчасного повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим кредитор звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з ТОВ "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" заборгованості за договором №DNH1LON04243 від 25.09.2013 на суму 6 199 788,14 дол. США (що еквівалентно 145 389 359,34 грн.), з яких: 2609724,47 дол. США - заборгованість за кредитом, 1356529,85 дол. США - заборгованість за відсотками, 2233533,82 дол. США - пеня.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2016 по справі №904/182/16 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "ЕНЕРГО-ІНВЕСТ" на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" заборгованість за договором №DNH1LON04243 від 25.09.2013 станом на 08.12.2015, яка складається з заборгованості за кредитом - 2 609 724, 47 дол. США; заборгованості за відсотками - 1 356 529, 85 дол. США та судові витрати по справі у розмірі 132 230, 38 грн.; в частині позовних вимог про стягнення пені на суму 24 479, 15 доларів США провадження у справі припинено, в частині позовних вимог про стягнення пені в розмірі 2209054, 67 доларів США відмовлено судом.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.07.2016 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2016 по справі №904/182/16 залишено без змін.

22.07.2016 на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2016 та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.07.2016, видано відповідний наказ.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2016 по справі №904/182/16 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "ЕНЕРГО-ІНВЕСТ" розстрочено виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2016 по справі №904/182/16 на один рік шляхом сплати заборгованості щомісячними рівними платежами.

За результатом перегляду ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2016 по справі №904/182/16 судом апеляційної інстанції здійснено перерахунок сплаченої суми заборгованості за офіційним курсом Національного Банку України станом на день її сплати (26.04.2016 р. - 25,33892100 грн. за 1 дол. США, 16.05.2016 р. - 25,45217500 грн., 23.05.2016 р. - 24,89807800 грн., 06.07.2016р. - 24.84593600 грн.), у зв`язку з чим колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку щодо наявності залишку несплаченої заборгованості перед банком у розмірі 3 927 119, 50 доларів США. При цьому, із суми сплаченої заборгованості 565 000, 00 грн. судом апеляційної інстанції вираховано розмір, стягнутих судових витрат у розмірі 132 230, 38 грн.

За викладених обставин, постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.09.2016 скасовано вищевказану ухвалу суду першої інстанції по справі №904/182/16, розстрочено виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2016 у справі №904/182/16 на дванадцять місяців, шляхом сплати заборгованості у розмірі 3 927 119, 50 доларів США щомісячними рівними платежами по 327 259, 96 доларів США в місяць, починаючи з 1 жовтня 2016 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2017 визнано наказ господарського суду Дніпропетровської області, виданий 22.07.2016 у справі №904/182/16 щодо стягнення з ТОВ Промислова інвестиційна компанія "ЕНЕРГО-ІНВЕСТ" на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" заборгованості за кредитним договором №DNH1LON04243 від 25.09.2013 станом на 08.12.2015, яка складається з заборгованості за кредитом - 2609724,47 доларів США та заборгованості за відсотками в сумі 1356529,85 дол. США, таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 76 482,00 доларів США; зупинено стягнення за наказом господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2016 у справі №904/182/16 в частині стягнення 76 482, 00 доларів США заборгованості за відсотками.

За змістом вищевказаної ухвали, задоволення господарським судом Дніпропетровської області вимог заявника про визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2016 по справі №904/182/16 таким, що не підлягає на суму 76 482, 00 дол. США, зумовлено погашенням ТОВ Промислова інвестиційна компанія "ЕНЕРГО-ІНВЕСТ" заборгованості перед банком на вказану суму до відкриття виконавчого провадження №54006705 щодо примусового виконання судового наказу по справі №904/182/19.

26.06.2020 АТ Комерційний банк "ПриватБанк" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із заявою, за змістом якої просить суд:

- відкрити провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" (49068, м.Дніпро, Новокодацький район, вул.Маяковського, буд.31, кімната 605, ідентифікаційний номер юридичної особи 33612250);

- визнати грошові вимоги АТ Комерційний банк "ПриватБанк" до ТОВ "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" у розмірі 434 318 779, 86 грн. (за офіційним курсом гривні до долару США станом на дату подання заяви про відкриття провадження у справи про банкрутство - 09.04.2020 - 27, 1965) та 21 020,00 грн. витрат по сплаті судового збору з їх подальшим включенням до реєстру вимог кредиторів у наступній черговості:

- 21 020, 00 грн. (витрати по сплаті судового збору) - 1 черга;

- 173 700 757, 90 грн. (заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом, судовий збір по справі №904/182/16) - 4 черга;

- 260 750 252, 35 грн. (пеня) - 6 черга.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2020 відкрито провадження у справі №904/2063/20 за заявою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" про визнання банкрутом; визнано грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест на суму 3 850 637, 50 доларів США, що станом на 09.04.2020, що еквівалентно сумі 104 723 862, 77 грн. (за курсом 27, 1965 грн. за 1 дол. США), в решті грошових вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" відмовлено судом за відсутністю безспірності щодо таких вимог заявника.

За викладених обставин, АТ Комерційний банк "ПриватБанк" звернулось до господарського суду із заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" про визнання грошових вимог у розмірі 305 195 077, 45 грн. та внесенням їх до реєстру кредиторів у відповідній черговості:

- 2 456 040, 69 дол. США - 65 501 377,18 грн. (за офіційним курсом гривні до долару США станом на дату подання заяви - 23.06.2020 - 26, 6695) (заборгованість по процентам за період з 09.12.2015 по 01.04.2019) - 4 черга;

- 260 750 252, 35 грн. (пеня за період з 08.03.2014 по 01.03.2020) - 6 черга.

В процесі розгляду заяви між кредитором та боржником постало спірне питання щодо правомірності нарахування банком відсотків за Кредитним договором, у визначені заявником строки за ставкою, визначеною пунктом А.7, у зв`язку з чим суд зазначає начтупне.

З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника.

За змістом ст. 41 КУзПБ мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та місцезнаходженням його майна.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобов`язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 цієї глави і не випливає із суті кредитного договору.

У межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

Згідно ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові), зокрема, грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

За частиною ж другою цієї статті якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому на підставі статті 1048 цього Кодексу.

Водночас, за змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.

Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника, за прострочення виконання грошового зобов`язання, покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 по справі №912/1120/16.

Як вищезазначено, за змістом пункту А7 Кредитного договору у випадку порушення позичальником будь-якого з грошового зобов`язання позичальник сплачує банку проценти за користува нням кредитом у розмірі 28 (двадцять вісім) % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Згідно з п.4.2 Кредитного договору відповідно до ст. 212 ЦК України у випадку порушення Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених п.п.1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.2.17, 2.3.2, 2.4.1 цього Договору, позичальник сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному у п. А.7 цього Договору.

Поняття "строк договору", "строк виконання зобов`язання" та "термін виконання зобов`язання" згідно з положеннями ЦК України мають різний зміст. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина 1 статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина 2 вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина 3 цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина 4 статті 631 ЦК України).

Відтак закінчення строку договору, належно виконаного лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" охарактеризовані у статті 530 ЦК України, згідно з частиною 1 якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони окремо не визначили строк Кредитного договору, а погодили строк кредитування (графік зменшення поточного ліміту) та термін закінчення кредитування - 31.03.2014.

За змістом висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 28.03.2018 по справі №444/9519/12 положення абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, так як в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на те, що за умовами приписів п.п.А7, 4.2 Кредитного договору у разі порушення грошового зобов`язання передбачено нарахування процентів за ставкою 28% річних, в той час як боржником порушено передбачене Кредитним договором грошове зобов`язання в частині своєчасної сплати процентів за користування кредитом, господарський суд вважає обґрунтованим здійснений кредитором розрахунок відсотків у розмірі, визначеному пунктом А.7 Кредитного договору, враховуючи обумовлені сторонами строки кредитування - до 31.03.2014, та, як наслідок, наявне у банка право на отримання належних йому процентів за неправомірне користування кредитом, нарахованих за підвищеною ставкою на підставі Кредитного договору у зв`язку з простроченням виконання позичальником грошового зобов`язання, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми частини 2 статті 625 ЦК України.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 19.03.2019 по справі №5017/1987/2012.

За викладених обставин, господарський суд дійшов висновку щодо обґрунтованості вимог заявника в частині визнання грошових вимог АТ Комерційний банк "ПриватБанк" на суму 65 501 377, 18 грн. за період з 09.12.2015 по 01.04.2019, в той час як заперечення боржника щодо визнання грошових вимог в частині нарахованих кредитором відсотків згідно п.п.А.7, 4.2 Кредитного договору відхиляються судом з огляду на вищевказані обставин, встановлені судом за результатом дослідження поданих матеріалів.

Щодо вимог заявника в частині визнання та внесення до реєстру вимог кредиторів боржника пені на суму кредиту у розмірі 239 693 700, 27 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частин другої та третьої ст. 546 ЦК України пеня є видом забезпечення виконання зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

За змістом розрахунку кредитора, наданого 05.11.2020, банком розраховано пеню за період з 19.06.2014 по 18.07.2016 у розмірі 64 957 271, 38 грн., з якої: 48 453 105, 71 грн. - пеня на суму кредиту, 16 504 165, 68 грн. - пеня на суму процентів.

Між тим, з урахуванням вищевикладених обставин, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості грошових вимог заявника в частині визнання пені, нарахованої за кредитом за період з 19.04.2014 по 18.07.2016, на суму 48 453 105, 71 грн., в той час як решта вимог заявника в частині визнання грошових вимог на суму пені, нарахованої за прострочення сплати відсотків за користування кредитом, відхиляється судом, з огляду на можливість здійснення таких нарахування лише в межах строку кредитування, визначеного Кредитним договором. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 19.03.2019 по справі №444/9519/12.

Крім того, суд вказує, що, з огляду на встановлений Законом України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" граничний розмір відповідальності за прострочення платежу у вигляді пені (розмір якої не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня), за прострочку платежу за договором може бути стягнута лише сума неустойки, яка не перевищує ту, що обчислена на підставі подвійної облікової ставки НБУ, а відтак здійснені кредитором нарахування пені виходячи з 360 днів на рік, відхиляються судом як такі, що перевищують суму пені, обчисленої на підставі подвійної облікової ставки НБУ.

Щодо заперечень боржника в частині заявленої до визнання пені, суд зазначає наступне.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2016 у справі №904/182/16 відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, оскільки банком заявлено до стягнення пеню, обраховану у доларах США. З огляду на те, що вказаним рішенням господарського суду не встановлено факту безпідставності вимог щодо стягнення пені, банк не позбавлений права на звернення у справу про банкрутство з грошовими вимогами до боржника на суму пені, заявленої до стягнення у справі №904/182/16.

Крім того, суд зазначає, що здійснений банком розрахунок пені розраховано у Національній валюті України - гривні, згідно з випискою за рахунком № НОМЕР_2 (а.с.32-114, т.1), яка була нарахована щоденно за відповідним курсом НБУ гривні до долару США, що є загальнодоступною інформацією, яка опублікована на сайті Національного банку України, в межах 15-тирічного строку, встановленого пунктом 5.4 Кредитного договору.

З урахуванням викладеного, заперечення боржника відхиляються судом.

Згідно ст.13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом з тим, кредитором сплачено судовий збір за подання заяви з грошовими вимогами до боржника у розмірі 4 204,00грн., який підлягає включенню до реєстру вимог кредиторів у відповідній черговості.

За змістом положень статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника

Згідно ч.1 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

За змістом частини 1 статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому:

1) у першу чергу задовольняються: вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати працюючим та звільненим працівникам банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, які направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин, та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі; вимоги щодо виплати заборгованості із компенсації збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, постановлених проти України; вимоги кредиторів за договорами страхування; витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді; витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів;

2) у другу чергу задовольняються: вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників);

3) у третю чергу задовольняються: вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів); вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою;

5) у п`яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства;

6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

З огляду на обґрунтованість вимог заяви Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", яка подана до господарського суду в межах строку, визначеного приписами ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання конкурсним кредитором Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" з грошовими вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест", що підлягають погашенню боржником у наступній черговості:

- 4 204, 00 грн. (витрати по сплаті судового збору) - 1 черга задоволення вимог кредиторів;

- 65 501 377, 18 грн. (проценти за період з 09.12.2015 по 01.04.2019) - 4 черга задоволення вимог кредиторів;

- 48 453 105, 71 грн. (пеня за кредитом за період з 19.06.2014 по 18.07.2016) - 6 черга задоволення вимог кредиторів.

Керуючись ст.ст. 2, 73-74,76-79, 86, 91, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 45, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д, ідентифікаційний номер юридичної особи 14360570) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" (49068, м.Дніпро, Новокодацький район, вул.Маяковського, буд.31, кімната 605, ідентифікаційний номер юридичної особи 33612250) про визнання грошових вимог задовольнити частково.

Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д, ідентифікаційний номер юридичної особи 14360570) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" (49068, м.Дніпро, Новокодацький район, вул.Маяковського, буд.31, кімната 605, ідентифікаційний номер юридичної особи 33612250), що підлягають задоволенню у наступній черговості:

- 4 204, 00 грн. (витрати по сплаті судового збору) - 1 черга задоволення вимог кредиторів;

- 65 501 377, 18 грн. (проценти за період з 09.12.2015 по 01.04.2019) - 4 черга задоволення вимог кредиторів;

- 48 453 105, 71 грн. (пеня за кредитом за період з 19.06.2014 по 18.07.2016) - 6 черга задоволення вимог кредиторів.

В решті грошових вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д, ідентифікаційний номер юридичної особи 14360570) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" (49068, м.Дніпро, Новокодацький район, вул.Маяковського, буд.31, кімната 605, ідентифікаційний номер юридичної особи 33612250) відмовити.

Ухвала набирає законної сили 05.11.2020.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI Перехідних положень ГПК України, до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Повний текст ухвали складено 10.11.2020.

Суддя А.В. Суховаров