Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2020Справа № 910/16730/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Лук`янчук Д. Ю., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК СВ Кепітал"

до Приватного акціонерного товариства "Укрпластик"

про стягнення 116 055 219, 07 грн.

представники сторін:

від позивача: Ричка С. А. - представник за довіреністю № 02-09 від 02.09.2020

від відповідача: не з`явився

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду м. Києва звернулось Акціонерне товариство "ОТП Банк" (далі - АТ "ОТП Банк", позивач) із позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" (далі - ПАТ "Укрпластик", відповідач) про стягнення заборгованості за договором про надання кредитної лінії № CR 08-127/28-2 від 20.08.2008 р. у сумі 116 055 219,07 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення ПАТ "Укрпластик", який є позичальником за вказаним кредитним договором, зобов`язань щодо повного і своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування наданими коштами, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість.

У позові АТ "ОТП Банк" просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання кредитної лінії № CR 08-127/28-2 від 20.08.2008 р. у сумі 116 055 219,07 грн., яка складається із:

- заборгованості за кредитом у сумі 105 000 000,00 грн.;

- заборгованості по процентах у сумі 10 133 938,36 грн.;

- пені за несвоєчасну сплату кредиту у сумі 283 767,12 грн.;

- пені за несвоєчасну сплату відсотків у сумі 637 513,59 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 р. за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач у строк, поновлений ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 16.01.2020 р., надав відзив, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив, вказав, що розмір заборгованості є завищеним, оскільки відповідач неправильно застосував відсоткову ставку за кредитом. При цьому вважав безпідставним нарахування відсотків та пені після направлення відповідачу вимоги про дострокове повернення кредиту. Просив відмовити у задоволенні позову.

У підготовчому засіданні ПАТ "Укрпластик" заявило клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи з метою визначення суми кредитної заборгованості. Розглянувши вказане клопотання, суд ухвалою від 12.03.2020 р., занесеною до протоколу судового засідання, у задоволенні вказаного клопотання відмовив з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Суд враховує, що матеріали даної справи не містять висновків експертів з питань нарахування кредитної заборгованості, що є предметом розгляду. Водночас, суд виходив з того, що з усіх спірних питань, що є предметом розгляду у даному спорі, сторони надали відповідні обґрунтування та докази, а тому з`ясувати обставини, що мають значення для правильного розгляду справи, суд може самостійно без наявності спеціальних знань в галузі економіки.

Також суд прийняв до уваги те, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмету доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто у разі, коли висновок експерта не може бути замінений іншими засобами доказування, а наявні у справі докази є взаємно суперечливими (п. 2 Постанови Пленуму ВГСУ № 4 від 23.03.2012 року "Про деякі питання практики призначення судової експертизи").

Суд зважає на те, що розрахунок АТ "ОТП Банк" містить детальні нарахування заявленої до стягнення заборгованості із зазначенням конкретних періодів та підстав її визначення, що надає можливість суду здійснити перевірку правильності розрахунків позивача на підставі додатково наданих ним пояснень та доказів. При цьому відповідачем був наданий власний контррозрахунок заборгованості.

Як роз`яснив Пленум Вищого господарського суду України у п. 1.12 постанови № 14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" саме господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то саме господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

З урахуванням викладеного, суд вважав, що у проведенні експертного дослідження немає необхідності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2020 р. позивача у справі - АТ "ОТП Банк" було замінено на його правонаступника - ТОВ "ФК СВ Кепітал", а відповідача - ПАТ "Укрпластик" на його правонаступника - ПрАТ "Укрпластик" з підстав, викладених у вказаній ухвалі.

Під час розгляду справи по суті представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі до суду не подав.

Суд, розглянувши заяви учасників справи по суті позову, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.03.2018 р. між ЗАТ "ОТП Банк" (банк), процесуальним правонаступником якого є ТОВ "ФК СВ Кепітал", та ВАТ "Укрпластик" (позичальник), правонаступником якого є ПрАТ "Укрпластик", був укладений кредитний договір про надання кредитної лінії № CR 08-127/28-2 від 20.08.2008 р. (далі - кредитний договір). Відповідно до умов цього договору банк надає позичальнику кредитну лінії, що не перевищує ліміт фінансування, а позичальник приймає, зобов`язується належним чином використати та повернути банку кредит, а також сплатити проценти та виконати інші зобов`язання, встановлені у цьому договорі.

16.10.2015 р. договором № 8 до кредитного договору сторони внесли зміни, відповідно до яких цей договір був викладений у новій редакції, назва угоди була визначена як договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов цього договору банк надає на вимогу клієнта банківську послугу, а клієнт приймає банківську послугу та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в договорі відносно такої банківської послуги, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг банку (п. 3 договору)

Згідно з п. 4, 5 договору ціна (сума) договору дорівнює генеральному ліміту у випадку визначення генерального ліміту в валюті гривня або гривневому еквіваленту генерального ліміту - у випадку визначення генерального ліміту в валюті іншій, ніж гривня, із застосуванням валютного курсу НБУ, встановленого на (для) дату(и) визначення. Строк дії договору дорівнює генеральному строку за обставини, що відсутній випадок невиконання умов договору. За обставини наявності випадку невиконання умов договору, договір залишається чинним до тих пір, поки всі зобов`язання клієнта перед банком не будуть виконані в повному обсязі. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Відповідно до п. 6 договору банк здійснює надання банківських послуг за плату, що має сплачуватися клієнтом банківської послуги видами плат можуть бути проценти та/або комісійна винагорода, проте цей перелік не є вичерпним і сторонами можуть бути погоджені інші види плати. Розмір плати визначається сторонами в договорі та/або заяві про надання банківської послуги відносно кожної з банківських послуг, надання якої було письмово погоджене між сторонами. Незважаючи на інші положення договору, клієнт, за умови попереднього погодження з банком, має право зазначати у заяві про надання банківської послуги будь-який, із встановлених у договорі, стандартний розмір плати. Проценти розраховуються на підставі процентної ставки.

Відповідно до п. 7 договору банк здійснює надання кожної банківської послуги клієнту відповідно до заяви про надання банківської послуги, яка кожного разу надається клієнтом банку в письмовому вигляді. Після надання банку заяви про надання банківської послуги, клієнт не має права відкликати / відізвати таку заяву про надання банківської послуги та/або відмовитися від прийняття банківської послуги, зазначеної в такій заяві про надання банківської послуги, та зобов`язаний виконувати боргові зобов`язання, що виникають у зв`язку з наданням банком банківської послуги, зазначеної в такій заяві про надання банківської послуги.

Згідно з п. 12 договору клієнт зобов`язався належним чином (без будь-яких порушень) виконувати боргові зобов`язання у відповідності до положень договору, а також протягом строку дії договору підтримувати чинність всіх заяв та гарантій, що надані клієнтом в договорі.

Відповідно до п. 28.1 договору (з урахуванням договору про зміни № 10 від 11.12.2017 року) сторони погодили, що видом банківської послуги є кредит, сума кредитного ліміту становить 105 000 000,00 грн., день нарахування процентів - 20 календарний день місяця, датою припинення чинності ліміту банківської послуги (строк виконання зобов`язання) є - 22.12.2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлене договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами визначається договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору позичальник - ПрАТ "Укрпластик" надав АТ "ОТП Банк" кредитні заявки на видачу траншів по банківській послузі - кредитна лінія, а саме - № 10/6-25 від 05.01.17 на суму 7 040 000,00 грн. під 20.5 % річних із датою повернення траншу - 18.01.2017; № 10/6-187 від 17.02.17 на суму 4 000 000,00 грн. під 12M UIRD + 4,5 % річних із датою повернення траншу - 12.12.2017; № 10/6-334 від 23.03.17 на суму 4 138 000,00 грн. під 12M UIRD + 4.5 % річних із датою повернення траншу - 22.12.2017; № 10/6-336 від 24.03.17 на суму 42 270 000,00 грн. під 12M UIRD + 4.5 % річних із датою повернення траншу - 22.12.2022; № 10/6-735 від 08.08.17 на суму 1140 000,00 грн. під 12M UIRD + 4.5 % річних із датою повернення траншу - 22.12.2022; № 10/6-1039 від 26.12.17 на суму 27 494 967,34 грн. під 12M UIRD + 4.5 % річних із датою повернення траншу - 22.12.2022; № 10/6-28 від 10.01.18 на суму 5 000 000,00 грн. під 12M UIRD + 4.5 % річних із датою повернення траншу - 22.12.2022; № 10/6-66 від 24.01.18 на суму 14 947 032,66 грн. під під 12M UIRD + 4.5 % річних із датою повернення траншу - 22.12.2022.

У свою чергу, на виконання зобов`язань за кредитним договором банк виконав вказані заявки та відкрив позичальнику кредитну лінію на загальну суму 106 030 000,00 грн., що підтверджується меморіальними ордерами № АМС600ТС від 05.01.17, № АМС6007С від 17.02.17, № АМС600С4 від 23.03.17, № АМС60067 від 24.03.17, № АМС600С1 від 08.08.17, № АМС600ВМ від 26.12.17, № АМС600КС від 10.01.18, № АМС6009В від 24.01.18 р.

Проте, відповідач неналежним чином виконав покладені на нього кредитні зобов`язання, прострочив сплату кредиту у сумі 105 000 000,00 грн. та процентів за користування кредитом з 21.05.2019 по 11.11.2019 р. у сумі 10 133 38,36 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з умов договору, датою закінчення строку кредитної лінії, тобто датою, коли позичальник зобов`язаний повернути банку кошти у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені цим договором, є 22.12.2019 р.

Відповідно до п. 9 договору незалежно від (додатково до) інших положень договору банк вправі вимагати виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині за умови невиконання умов договору. Таке виконання боргових зобов`язань повинно бути здійснене клієнтом протягом 7 банківських днів з дня пред`явлення банком клієнту відповідної письмової вимоги про це.

Матеріали справи свідчать, що у зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору, 03.10.2019 р. АТ "ОТП Банк" звернулося до ПАТ "Укрпластик" (позичальника) про дострокове повернення кредиту та процентів, нарахованих відповідно до умов кредитного договору, які позичальник відповідно до п. 9 договору зобов`язаний був повернути банку протягом 7 банківських днів з дня пред`явлення вимоги. Отже, кінцевим строком для повернення ПАТ "Укрпластик" кредитних коштів та сплати відсотків за договором № CR 08-127/28-2 від 20.08.2008 р. (починаючи з 04.10.2019 р. та враховуючи, що 14.10.2019 р. є вихідним днем згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України № 7-р від 10.01.2019 р.) - стало 15.10.2019 р. Вказану вимогу ПАТ "Укрпластик" отримало 04.10.2020 р., проте залишило її без відповіді та задоволення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у АТ "ОТП Банк" виникла заборгованість за тілом кредиту в сумі 105 000 000,00 грн. (враховуючи прострочену кредитну заборгованість в сумі 7 500 000,00 грн.).

Щодо заборгованості за відсотками, заявленої у сумі 10 133 938,36 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідач заперечив суму нарахованих відсотків за користування кредитними коштами та вказав, що вона суперечить умовам укладеного договору.

Перевіривши такі доводи відповідача, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, у п. 28.1.8 кредитного договору, в редакції змін від 11.12.2017 р., сторони погодили стандартний розмір процентної ставки UAN, який становить 12М UIRD + 4,5 % річних.

Відповідно до п. 1 кредитного договору UIRD - це фіксована індикативна процентна ставка, яка розраховується як середньоарифметичне значення індивідуальних процентних ставок 20 (двадцяти) найбільших (за розміром депозитного портфелю фізичних осіб) українських банків при прийнятті такими банками за договором банківського вкладу від фізичної особи (вкладника) або для неї грошових коштів (вкладу) в валюті гривня строком на 12 (дванадцять) місяців на умовах повернення таких грошових коштів (вкладу) та сплати процентів на такі грошові кошти (вклад) після спливу такого 12 (дванадцяти) місячного строку; визначається на 15.00 (п`ятнадцяту годину рівно) за київським часом згідно з даними інформаційної системи Reuters/даних сайту НБУ на відповідну дату; розмір UIRD фіксується в передостанній банківський день місяця, що передує відповідному 12 (дванадцяти) місячному періоду, і підлягає застосуванню при розрахунку процентної ставки протягом такого періоду: з першого банківського дня (включаючи такий день) такого 12 (дванадцяти) місячного періоду до першого банківського дня (не включаючи такий день) 12 (дванадцяти) місячного періоду, що є наступним за відповідним 12 (дванадцяти) місячним періодом; протягом строку дії договору UIRD може становити будь-яке числове значення в межах від 0,000001 до 100,000001 процентів річних.

Тобто, ставка UIRD при розрахунку процентної ставки протягом заявленого позивачем періоду з 21.05.2019 р. по 11.11.2019 р. становила 15,63 %.

При цьому у пункті 6 договору (в редакції змін № 8 від 16.10.2015 р.) сторони погодили, що проценти розраховуються на підставі процентної ставки. Процентна ставка може бути виражена як числом, так і формулою, яка може включати складові, що можуть час від часу змінюватися.

Так, у кредитних заявках, що були надані позичальником банку було погоджено позичальником, що відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 12М UIRD + 4,5 % річних.

Також у п. 6 договору (в редакції змін № 8 від 16.10.2015 р.) сторони встановили, що розрахунок та нарахування процентів здійснюється на щоденній основі. Проценти розраховуються протягом строку, що обчислюється днями та дорівнює кількості днів від дати надання банком банківської послуги, включаючи день надання, до дати виконання клієнтом всіх зобов`язань щодо такої банківської послуги (день припинення/ закінчення строку дії банківської послуги, інше), не включаючи останній день такого виконання (день припинення/закінчення строку дії банківської послуги, інше). Проценти щодо такої банківської послуги як кредит та/або кредитна лінія, виконання зобов`язань відносно якої здійснюється клієнтом вчасно, без будь-яких порушень, нараховані станом на день нарахування процентів, повинні сплачуватись клієнтом банку протягом 3-х банківських днів, наступних за таким днем нарахування процентів. При цьому, якщо дата здійснення платежу щодо сплати процентів припадає на не банківський день, платіж здійснюється в 1 (перший) банківський день, наступний за таким небанківським днем, з урахування процентів, нарахованих станом на дату здійснення такого платежу.

Проценти щодо кредитної лінії нараховуються на 20 календарний день місяця (п. 28.1.12 кредитного договору, в редакції змін від 11.12.2017 р.).

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що за один день користування кредитними коштами у 2019 році, відповідач повинен був сплачувати 57 908,22 грн., однак, починаючи з 21 травня 2019 р., відповідачем не було здійснено жодних сплат в рахунок погашення заборгованості, у зв`язку із чим у відповідача у період з 21.05.2019 р. по 11.11.2019 р. виникла заборгованість за несплаченими відсотками у сумі 10 133 938,36 грн.

Посилання відповідача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 р. по справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 р. по справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 р. по справі № 202/4494/16-ц, згідно з якою у позивача відсутні підстави для нарахування відсотків після пред`явлення вимоги від 03.10.2019 р. про дострокове повернення кредитних коштів, суд до уваги не приймає з огляду на наступне.

У вказаних постановах Великої Палати Верховного Суду висловлено правову позицію про те, що припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування та за умови відсутності іншої домовленості сторін.

У такому разі право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Так, у кредитному договорі (в редакції змін № 8 від 16.10.2015 р.) сторони погодили, що розрахунок та нарахування процентів здійснюється на щоденній основі. Проценти розраховуються протягом строку, що обчислюється днями та дорівнює кількості днів від дати надання банком банківської послуги, включаючи день надання та до дати виконання клієнтом всіх зобов`язань.

Отже, у спірних правовідносинах сторони у договорі кредитування визначили порядок одержання та розмір процентів (п. 6), що узгоджується з положеннями ст. 1048 ЦК України та відповідає волевиявленню сторін, які в даному випадку відступили від загальних правил в частині щомісячної виплати процентів у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відтак, враховуючи умови договору, суд вважає, що вищевказана позиція Великої Палати Верховного Суду не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, а отже, АТ "ОТП Банк" правомірно нарахувало відсотки за кредитним договором після направлення вимоги про дострокове виконання зобов`язання.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки відповідач доказів сплати нарахованих відсотків не надав, доводів позивача не спростував, суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати відсотків є обгрунтованою.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення відсотків за користування кредитом, суд дійшов висновку, що з позичальника (ПрАТ "Укрпластик") підлягає стягненню заборгованість за процентами у сумі 10 133 938,36 грн., нарахованих за період з 21.05.2019 р. по 11.11.2019 р., тобто у сумі, заявленій позивачем.

Крім того, позивач нарахував відповідачу пеню: за прострочення повернення кредиту в розмірі 283 767,12 грн. за період з 30.09.2019 р. по 11.11.2019 р.; та за прострочення сплати процентів у сумі 637 513,59 грн. за період з 25.06.2019 р. по 11.11.2019 р., що разом становить 921 280,71 грн.

Статтею ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

Згідно з п. 15 договору (в редакції змін № 8 від 16.10.2015 р.) за невиконання та/або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за договором, клієнт несе відповідальність у порядку та на умовах, обумовлених у договорі, зокрема, за порушення (невиконання та/або неналежне виконання) будь-яких із взятих на себе платіжних (грошових) зобов`язань в обумовлені договором строки, клієнт зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ річних, що діє на момент (протягом строку) такого порушення, від суми таких порушених зобов`язань за кожний день прострочення.

Отже, на підставі наведених правових норм та зважаючи на допущене відповідачем порушення кредитного зобов`язання, суд дійшов висновку, що у позивача виникло право вимагати від позичальника сплати пені за порушення грошового зобов`язання в силу п. 15 кредитного договору (в редакції договору змін № 8 від 16.10.2015 р.).

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як роз`яснив Пленум Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" даним приписом передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Виходячи з викладеного, суд приймає до уваги, що кінцевим терміном повернення кредиту є 15.10.2019 р. та станом на цю дату у відповідача існувала заборгованість за кредитом у сумі 105 000 000,00 грн. (враховуючи прострочену заборгованість в сумі 7 500 000,00 грн.), тому нарахування пені на основну заборгованість у вказаній сумі має здійснюватись починаючи з 16.10.2019 р., а не з 30.09.2019 р., як зазначив у своєму розрахунку позивач.

Стосовно пені, нарахованої на заборгованість за відсотками, то з наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що пеня банком була нарахована на заборгованість за простроченими відсотками, яка виникла станом на 25.06.2019 р., при цьому суд враховує, що відповідно до п. 6 договору (в редакції змін № 8 від 16.10.2015 р.) нарахування процентів здійснюється на щоденній основі від дати надання банком банківської послуги до дати виконання позичальником усіх зобов`язань за кредитним договором.

Отже, здійснивши перерахунок пені, нарахованої на суму кредиту та відсотків за користування кредитом, з урахуванням триваючого (кожного дня) прострочення зобов`язання за відсотками, стягненню підлягає пеня за несвоєчасну сплату кредиту у сумі 175 684,93 грн., тобто у меншій сумі, ніж просить позивач, а також пеня за несвоєчасну сплату відсотків - у сумі 637 513,59 грн., що відповідає сумі, заявленій позивачем.

Отже, позов ТОВ "ФК СВ Кепітал" підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК СВ Кепітал" до Приватного акціонерного товариства "Укрпластик" про стягнення заборгованості у сумі 116 055 219, 07 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Укрпластик" (02002, м. Київ, вул. Є. Сверстюка, 1, ідентифікаційний код 00203588) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК СВ Кепітал" (01042, м. Київ, вул. Іонанна Павла ІІ, буд. 20, ідентифікаційний код 41734589) заборгованість за кредитом у сумі 105 000 000 (сто п`ять мільйонів) грн. 00 коп., заборгованість по процентах у сумі 10 133 938 (десять мільйонів сто тридцять три тисячі дев`ятсот тридцять вісім) грн. 36 коп., пеню за несвоєчасну сплату кредиту у сумі 175 684 (сто сімдесят п`ять тисяч шістсот вісімдесят чотири) грн. 93 грн., пеню за несвоєчасну сплату відсотків у сумі 637 513 (шістсот тридцять сім тисяч п`ятсот тринадцять) грн. 59 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 671 723 (шістсот сімдесят одна тисяча сімсот двадцять три) грн. 84 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 19 жовтня 2020 року.

Повний текст рішення складений 12 листопада 2020 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.