30.10.2020Справа № 910/3409/20
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Юрковської В.О.,
розглянувши заяву позивача Приватного акціонерного товариства «Звенигородський сироробний комбінат» про ухвалення додаткового судового рішення по справі №910/3409/20 за позовом Приватного акціонерного товариства «Звенигорський сироробний комбінат» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» про стягнення 1 768 377,65 грн.,
Представники сторін:
від позивача: Грунська М. О.
від відповідача: не з`явились.
В провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/3409/20 за позовом Приватного акціонерного товариства «Звенигорський сироробний комбінат» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» про стягнення 1 768 377,65 грн (головуючий суддя Мандриченко О.В.).
Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.09.2020 позов задоволено повністю. Cтягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» на користь Приватного акціонерного товариства «Звенигорський сироробний комбінат» 1 727 036 (один мільйон сімсот двадцять сім тисяч тридцять шість) грн. 95 коп. заборгованості, 112 101 (сто дванадцять тисяч сто одну) грн. 14 коп. пені, 12 503 (дванадцять тисяч п`ятсот три) грн. 99 коп. 3% річних, 6 062 (шість тисяч шістдесят дві) грн. 89 коп. інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 27 865 (двадцять сім тисяч вісімсот шістдесят п`ять) грн. 58 коп.

17.09.2020 до суду від позивача Приватного акціонерного товариства «Звенигородський сироробний комбінат» надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення по справі № 910/3409/20, в якій позивач просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» на користь Приватного акціонерного товариства «Звенигородський сироробний комбінат» сплачені судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу на суму 193 363,86 грн.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва № 05-23/1365 від 17.09.2020 призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів судової справи у зв`язку із відпусткою судді Мандриченка О.В.

17.09.2020 заява Приватного акціонерного товариства «Звенигородський сироробний комбінат» про ухвалення додаткового судового рішення по справі № 910/3409/20 передана судді Демидову В.О. відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2020 заяву позивача Приватного акціонерного товариства «Звенигородський сироробний комбінат» про ухвалення додаткового судового рішення по справі № 910/3409/20 прийнято до розгляду, розгляд заяви призначено на 24.09.2020.

24.09.2020 судове засідання не відбулось у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Демидова В. О., справа призначена на 15.10.2020.

15.10.2020 судове засідання не відбулось у зв`язку із перебування судді Демидова В.О. у відпустці, справа призначена на 29.10.2020.

У судовому засіданні 29.10.2020 оголошено перерву до 30.10.2020.

У судове засідання 30.10.2020 з`явився представник позивача, надав пояснення щодо заяви.

Представник відповідача у судове засідання 30.10.2020 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З огляду на положення ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення без участі відповідача.

Судом в судовому засіданні 30.10.2020 оголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви, матеріали справи № 910/3409/20, доходить такого обґрунтованого висновку.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.09.2020 позов задоволено повністю. Cтягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО" на користь Приватного акціонерного товариства "Звенигорський сироробний комбінат" 1 727 036 (один мільйон сімсот двадцять сім тисяч тридцять шість) грн. 95 коп. заборгованості, 112 101 (сто дванадцять тисяч сто одну) грн. 14 коп. пені, 12 503 (дванадцять тисяч п`ятсот три) грн. 99 коп. 3% річних, 6 062 (шість тисяч шістдесят дві) грн. 89 коп. інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 27 865 (двадцять сім тисяч вісімсот шістдесят п`ять) грн. 58 коп.

17.09.2020 до суду від позивача Приватного акціонерного товариства «Звенигородський сироробний комбінат» надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення по справі № 910/3409/20, в якій позивач просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» на користь Приватного акціонерного товариства «Звенигородський сироробний комбінат» сплачені судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу на суму 193 363,86 грн.

Частиною 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Так, відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду..

Згідно із ч. 1-3 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно із ч. 4, 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (далі - Закон), адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Положеннями частини 1 статті 1 Закону договір про надання правової допомоги визначено як домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Як вбачається з матеріалів справи представництво інтересів позивача у межах розгляду справи № 910/3409/20 здійснював адвокат Каганець Антон Васильович на підставі ордеру серії КВ №816928 від 28.02.2020, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ЧК №000876 від 01.03.2018.

Відповідно до п. 1.1.розділу 1 договору про надання правової допомоги від №384-АО-1/2020 від 18.02.2020 адвокатське об`єднання «Інтегрітес» приймає на себе зобов`язання надати клієнту Приваному акціонерному товариству «Звенигородський сироробни комбінат» правову допомогу в обсязі на умовах, передбачених даним договором, а клієнт зобов`язується оплатити надану правову допомогу в обсязі та на умовах, визначених в цьому договорі.

Обсяг послуг, які за погодженням з клієнтом, зобов`язалося здійснити адвокатське об`єднання «Інтегрітес», передбачені у розділі 1 додатку №1 від 18.02.2020 до договору про надання правової допомоги №384-АЩ-1/2020 від 18.02.2020.

Згідно додатку № 1 до договору сторони домовились, що вартість юридичних послуг, що надаються згідно п. 1.1 цього додатку, становить грвневий еквівалент 3000,00 євро (без урахування ПДВ) за представництво інтересів клієнта у суді першої інстанції. Додатково до вартості послуг, вказаної в п. 2.1 додатку №1, клієнт оплачує участь адвоката фірми в судових засіданнях у справі у розмірі гривневого еквівалента 500,00 євро за кожне таке судове засідання.

Вищевказана вартість юридичних послуг підлягає перерахуванню при виставленні рахунку-фактури за офіційним курсом гривні до євро, встановленим Національним банком України, на дату виставлення відповідного рахунку-фактури.

За приписами частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження суми понесених витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано до матеріалів справи: звіт про роботу адвокатів АО «Інтегрітес» над завданнями клієнта, погоджений клієнтом; акти надання послуг від 14.09.2020 на суму 79 361,76 грн, на суму 54 480,78 грн.. на суму 59 521,32 грн; рахунки на оплату від 14.09.2020 № 235 та № 236, платіжне дорученн №3634 від 30.03.2020.

У частинах 3, 4 статті 126 цього Кодексу передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, яка має право на таке відшкодування, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до виснвоку Касаційного господарського суду у справі №903/125/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Враховуючи надані суду докази понесених витрат на професійну правничу допомогу суд доходить висновку, що стороною позивача надано суду підтверджуючі докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 193 363,86 грн.

Враховуючи категорію спору, ціну позову, загальний розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, надані суду докази на підтвердження понесених витрат, суд доходить висновку про задоволення вимог позивача про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 193 363,86 грн.

В зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Демидова В.О., повний текст складено та підписано 16.11.2020.

Керуючись ст. ст. 123, 124, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Заяву задовольнити.

2. Ухвалити додаткове рішення у справі № 910/3409/20 за позовом Приватного акціонерного товариства «Звенигорський сироробний комбінат» (20202, Черкаська область, м. Звенигородка, вул. Козачанська, 35-А) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» (01042, м. Київ, пров. Новопечерський, б. 19/3, корпус 2, каб. 33) про стягнення 1 768 377,65 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» (01042, м. Київ, пров. Новопечерський, б. 19/3, корпус 2, каб. 33, код 32650231) на користь Приватного акціонерного товариства «Звенигорський сироробний комбінат» (20202, Черкаська область, м. Звенигородка, вул. Козачанська, 35-А, код 00447818) судові витрати, пов`язані з оплатою витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 193 363 (сто дев`яносто три тисячі триста шістдесят три) грн 86 коп.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, п. 4 розділу Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом додаткового рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Дата складення та підписання повного тексту додаткового рішення 16.11.2020.

Суддя В.О.Демидов