ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року м. ОдесаСправа № 916/259/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: суддіБогатир К.В. Бєляновський В.В., Філінюк І.Г.
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна»
на рішення Господарського суду Одеської області
від24.06.2020 (суддя суду першої інстанції Літвінов С.В., дата і місце постановлення рішення: 24.06.2020, м. Одеса, просп. Шевченко, 29, Господарський суд Одеської області, зал судового засідання № 15)
у справі за позовом до відповідача про№ 916/259/20 Товариства з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна» Причорноморське державне регіональне геологічне підприємство стягнення 39 900,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Причорноморське державне регіональне геологічне підприємство, в якому просило господарський суд: про стягнення 39900,86 грн. -збитки., з яких 10980,11 грн. - 3% річних та 28920,75 грн. - інфляційні.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 24.06.2020 в задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна» до Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства про стягнення 39900,86 грн. - відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що нарахування інфляційних та процентів на суму збитків є фактично подвійною мірою відповідальності.

Суд першої інстанції зазначив, що ч. 2 ст. 625 ЦК не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із відшкодуванням збитків, окрім того вказав, що позивачем не доведено завдання йому реальних збитків в сумі 39 900 грн. в розумінні статті 22 ЦК України (втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки)).

Позивачем не зазначено, які саме речі знищені або пошкоджені з вини відповідача, а також - які права позивача були порушені. Отже, не може існувати і причинний зв`язок між протиправною поведінкою і завданими збитками. Не може існувати і вина відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, не підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, тому не підлягають задоволенню.

13.07.2020 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна» на рішення Господарського суду Одеської області від 24.06.2020 по справі № 916/259/20.

Апелянт вказав, що не відбулось жодного судового засідання для розгляду справи по суті і в порушення ч. 1 ст. 42, ч. 8 ст. 252 ГПК України суд першої інстанції не заслухав пояснення представника позивача в судовому засіданні 24.06.2020, тому позивач був позбавлений можливості зазначити, що поняття «збитки», яке викладено в прохальній частині позовної заяви, - не є поняттям «збитки» у розумінні ст. 22 ЦК України, а є поняттям «збитки» як загальна сума втрати від знецінення грошових коштів, що є сумою боргу і обґрунтовується ст. 625 ЦК України.

Окрім того, апелянт вказав, що через невиконання Відповідачем обов`язків, які безпосередньо пов`язані із існуючими договорами, а саме: відсутність на електронному рахунку Відповідача та невнесення Відповідачем на електронний рахунок грошових коштів, які були сплачені Позивачем в ціні робіт/послуг (у зв`язку з чим не було здійснено реєстрацію податкових накладних в граничні строки, визначені абз. 14, 15 п. 201.10 ПК України, тому Позивачем не було отримано податковий кредит, і як наслідок, Відповідачем завдано збитки Позивачу на загальну суму 155745,80 гри.) є підстави для нарахування визначених ст. 625 ЦК України платежів, а саме: 10980,11 грн. трьох процентів річних від простроченої суми та 28920,75 грн. суми втрат від інфляції, і як наслідок, не звільняє відповідача від встановленого законом обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Апелянт просив скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 24.06.2020 у справі № 916/259/20 повністю і ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна» задовольнити повністю.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 916/259/20 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді Мишкіна М.А., Філінюк І.Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2020.

На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи № 916/259/20 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.07.2020 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна» на рішення Господарського суду Одеської області від 24.06.2020 по справі № 916/259/20 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи № 916/259/20 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

21.07.2020 матеріали справи № 916/259/20 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Розпорядженням керівника апарату Південно-західного апеляційного господарського суду № 181 від 31.07.2020 у зв`язку з відпусткою судді Мишкіної М.А. з 20.07.2020 по 21.08.2020 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/259/20.

Відповідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2020 справу №916/259/20 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя Богатир К.В., судді Бєляновський В.В., Філінюк І.Г.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.08.2020 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна» на рішення Господарського суду Одеської області від 24.06.2020 по справі № 916/259/20 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді Бєляновський В.В., Філінюк І.Г.; відкрито апеляційне провадження у справі № 916/259/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна» на рішення Господарського суду Одеської області від 24.06.2020; відмовлено в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна» про розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна» на рішення Господарського суду Одеської області від 24.06.2020 у справі № 916/259/20 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 25.08.2020; роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 25.08.2020 подати до суду заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми або не у строк встановлений судом у вигляді їх повернення заявникові без розгляду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2020 доручено Господарському суду Херсонської області невідкладно надіслати матеріали справи № 923/1044/18 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

29.10.2020 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 923/1044/18.

Відповідач не використав своє процесуальне право та не надав до Південно-західного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна» на рішення Господарського суду Одеської області від 24.06.2020 у справі № 916/259/20.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, копію ухвали суду від 03.08.2020 про відкриття апеляційного провадження позивач отримав 14.08.2020, а відповідач отримав 17.08.2020.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами, та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Колегія суддів зазначає, що позивач в резолютивній частині позовної заяви просив стягнути з відповідача збитки в сумі 39900,86 грн. Але вказане формулювання позивачем позовної вимоги колегія суддів вважає помилковим, оскільки з самого змісту позовної заяви вбачається, що предметом позову фактично є стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних нарахувань на суму боргу в порядку ст. 625 ЦК України, при цьому під сумою боргу позивач вказує суму збитків у розмірі 155 745,80 грн., яку було стягнуто постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.10.2019 у справі № 923/1044/18.

Колегією суддів встановлено, що позов ТОВ «Екобіотек-Україна» базувався на тому, що Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.10.2019, у справі № 923/1044/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна» до Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства; третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Південно-української гідрогеологічної експедиції Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства; третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - Державної фіскальної служби України про стягнення 155745,80 грн., апеляційну скаргу ТОВ «Екобіотек-Україна» було задоволено, рішення Господарського суду Херсонської області від 18.07.2019 по справі 923/1044/18 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено і стягнуто з Відповідана на користь Позивача збитки у сумі 155745,80 грн. та судові витрати у сумі 5840,47 грн. При звернені до суду із позовною заявою про стягнення збитків у сумі 155745,80 грн. Позивачем не було заявлено про стягнення трьох процентів річних та суми витрат від інфляції, а також на тому, що станом на 20.01.2020 Відповідач не виконав Постанову Південно-західного апеляційного Господарського суду від 24.10.2019 у справі № 923/1044/18. Три проценти річних від простроченої суми збитків у сумі 10 980,11 грн. та 28 920,75 грн. суми витрат від інфляції Позивач нарахував із дати, наступної після граничного строку для реєстрації податкових накладних (з 2017 року).

В мотивувальній частині постанови Південно-західного апеляційного господарського суду 24.10.2019 у справі № 923/1044/18 зазначено, що на виконання умов укладеного між сторонами договору підряду № 61 від 15.06.2017 Південно-Українською гідрогеологічною експедицією протягом липня-жовтня 2017 року було виконано, а ТОВ «ЕКОБІОТЕК-УКРАЇНА» прийнято роботи по бурінню та облаштуванню свердловини по об`єкту: "Будівництво артезіанської свердловини для водозабезпечення ТОВ «ЕКОБІОТЕК-УКРАЇНА» в м. Херсоні, на загальну суму 904 017,74 грн., в т.ч. ПДВ - 150 669,62 грн., що підтверджується відповідними актами приймання виконаних будівельних робіт: - за липень 2017 року від 28.07.2017 на суму 320 207,03 грн., в т.ч. ПДВ 53 367,84 грн; - за серпень 2017 року від 30.08.2017 на суму 362 467,12 грн., в т.ч. ПДВ 60 411,19 грн; - за жовтень 2017 року від 31.10.2017 на суму 221 343,59 грн., в т.ч. ПДВ 36 890,60 грн. ТОВ «ЕКОБІОТЕК-УКРАЇНА» зобов`язання з оплати наданих послуг та виконаних робіт виконало у повному обсязі на загальну суму 934 474,84 грн., що підтверджується банківськими виписками, наявними в справі та відповідачем не заперечується.

У своєму позові ТОВ «Екобіотек-Україна», керуючись статтями 524, 533-535 ЦК України, вважає грошовим зобов`язанням суму 155 745,80 грн. збитків, завданих внаслідок порушення зобов`язання щодо реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на послуги з розроблення проектно-кошторисної документації, а також на будівництво артезіанської свердловини, та на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України нараховує на цю суму індекс інфляції з лютого 2017 року та три проценти річних з травня 2017 року.

При розгляді апеляційної скарги у даній справі колегія суддів керується нормами ст. 236 ч. 4 Господарського процесуального кодексу України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Такою постановою в даному випадку колегія суддів апеляційного господарського суду вважає постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року по справі № 686/21962/15-ц провадження № 14-16цс18, де викладені наступні висновки про правильне застосування норм права:

38. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

39. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

40. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

41. Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

42. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

43. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

44. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

45. Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Також Велика Палата Верховного Суду при винесенні вказаної вище постанови від 16 травня 2018 року по справі № 686/21962/15-ц відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у:

32.1. Постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України);

32.2. Постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, який полягав у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин.

Окрім того Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

За наявності висновків щодо застосування норм права, наведених у вищевказаних постановах Великої Палати Верховного Суду, застосування судом першої інстанції при розгляді позовних вимог у даній справі роз`яснень, викладених у п.5.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» в частині того, що обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках відшкодування збитків та шкоди, оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов`язань, а з інших підстав, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає помилковим.

Відповідач Причорноморське державне регіональне геологічне підприємство у даній справі № 916/259/20 має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується постановою Південно-західного апеляційного господарського суду 24.10.2019 у справі № 923/1044/18, яка набрала законної сили в порядку ст. 284 ГПК України з дня її прийняття, про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальних збитків у сумі 155745,80 грн. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Тому колегія суддів вважає невірними висновки суду першої інстанції у даній справі про відсутність у позивача законних підстав для пред`явлення вимог відповідачу щодо стягнення 3% річних та збитків від інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання у вигляді відшкодування збитків на суму 155745,80 грн., та вважає наявними підстави для звернення позивача із вимогами до відповідача у даній справі про стягнення річних та інфляційних в порядку ст. 625 ЦК України.

Але колегія суддів не погоджується із наведеними розрахунками позивача у позовній заяві та додатках до неї, що стосується періоду, за який були нараховані річні та інфляційні.

Позивач на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України нараховує на вищевказану суму збитків індекс інфляції з лютого 2017 року та три проценти річних з травня 2017 року, обґрунтовуючи це датою фактичного завдання збитків і виникнення необхідності відшкодувати збитки у розмірі податку на додану вартість, що відповідає наступній даті після граничного строку для реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних з посиланням на відповідні норми Податкового кодексу України.

Але вказане нарахування не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки ч.2 ст. 625 ЦК України передбачає, що у боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора виникає зобов`язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Тобто законодавець мав на увазі саме прострочення виконання грошового зобов`язання для кредитора, в даному випадку це невиконання обов`язку про відшкодування матеріальної шкоди, що передбачено правовими нормами цивільного законодавства, а не порушення відповідачем строків для реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, що є порушенням правових норм Податкового кодексу України, та не є грошовим зобов`язанням. Вказане порушення норм та правил Податкового кодексу України відповідачем було підставою для виникнення у нього в подальшому грошового зобов`язання відшкодувати позивачу збитки на певну суму.

При цьому сам факт заподіяння відповідачем позивачу матеріальних збитків та його протиправна поведінка, конкретна сума збитків, вина відповідача та причино-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та настанням шкідливих наслідків були встановлені постановою Південно-західного апеляційного господарського суду 24.10.2019 у справі № 923/1044/18.

Як вбачається з матеріалів справи № 923/1044/18, ТОВ «Екобіотек-Україна» звернулося до Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства з претензією (вих. №301 від 29.10.2018) про стягнення збитків у сумі 155 745,80 грн.

Як вбачається з відповіді Південно-Української гідрогеологічної експедиції Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства, яка є структурним підрозділом відповідача, претензія ТОВ «Екобіотек-Україна» була отримана відповідачем 07.11.2018 та зареєстрована за вхідним № 266.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У даному випадку строк виконання зобов`язання по сплаті збитків у сумі 155 745,80 грн. не був встановлений ані законом, ані умовами договору. Таким чином, слід керуватися ч. 2 ст. 530 ЦК України. Вимога на сплату таких збитків була отримана відповідачем 07.11.2018, відлік семиденного строку для виконання грошового зобов`язання починається з наступного дня від дати отримання вимоги про сплату збитків, тобто з 08.11.2018, з огляду на це, крайній строк виконання зобов`язання припадає на 14.11.2018, а отже першим днем прострочення виконання зобов`язання по сплаті збитків є 15.11.2018.

З огляду на вищевикладене колегія суддів дійшла до висновку, що слід нараховувати на вищевказану суму збитків індекс інфляції та три проценти річних, починаючи з 15 листопада 2018 року.

Як вбачається з розрахунків, доданих до позовної заяви, позивач нараховує на вищевказану суму збитків індекс інфляції та три проценти річних до 20 січня 2020 року. У даному випадку колегія суддів не вбачає за можливе виходити за межі позовних вимог, що стосується закінчення строку нарахування та приходить до висновку, що індекс інфляції та три проценти річних слід нараховувати у період з 15 листопада 2018 року до 20 січня 2020 року.

Колегія суддів здійснила власний розрахунок трьох відсотків річних.

Період прострочення (розрахунковий період)Сума боргу Кількість днів простроченняСума трьох відсотків річних
15.11.2018 20.01.2020155 745,80 грн.4325 530,07 грн.

За результатами власних розрахунків колегія суддів встановила, що загальна сума трьох відсотків річних, які підлягають стягненню з Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна», становить 5 530,07 грн.

Щодо нарахування інфляційних втрат колегія суддів зазначає наступне.

Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Саме таку правову позицію викладено у пунктах 25-27 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 по справі №905/21/19.

У даному випадку сума боргу підлягає індексації за період з листопада 2018 року по січень 2020 року.

Колегія суддів здійснила власний розрахунок інфляційних втрат, який наведений нижче.

Період прострочення (розрахунковий період)Сума боргу Сукупний індекс інфляції, %Інфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
15.11.2018 20.01.2020155 745,80 грн.106,9210 310,37 грн.166 056,17 грн.

За результатами власних розрахунків колегія суддів встановила, що загальна сума інфляційних втрат, які підлягають стягненню з Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна», становить 10 310,37 грн.

Щодо посилання апелянта на те, що не відбулось жодного судового засідання для розгляду справи по суті і в порушення ч. 1 ст. 42, ч. 8 ст. 252 ГПК України суд першої інстанції не заслухав пояснення представника позивача в судовому засіданні 24.06.2020, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.02.2020 відкрито провадження у справі №916/259/20 за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 24.06.2020 по справі № 916/259/20, у судовому засіданні був присутній представник позивача ТОВ «Екобіотек-Україна» - Прокопенко Я.Ю. З того ж протоколу вбачається, що судом було заслухано вступне слово представника позивача, короткий виклад позовних вимог та його виступ у рамках судових дебатів.

Таким чином колегія суддів доходить до висновку, що судом першої інстанції було надано можливість представнику позивача приймати участь у судовому засіданні 24.06.2020, надавати свої пояснення суду, виступати у судових дебатах. Будь-які зауваження щодо неповноти або неправильності відомостей, внесених до протоколу судового засідання, від позивача до господарського суду в порядку ст. 224 ГПК України не надходили. Тому такі посилання апелянта не приймаються до уваги, оскільки спростовуються вказаним протоколом судового засідання.

Висновки апеляційного господарського суду:

Стаття 277 ГПК України встановлює підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

1. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

2. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

У даному випадку господарський суд неправильно застосував норми матеріального права, передбачені ст. 625 ЦК України, та порушив норми процесуального права, а саме ст. 236 ч. 4 ГПК України, і це порушення призвело до неправильного вирішення справи, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 24.06.2020 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Щодо розподілу витрат на сплату судового збору за подачу позовної заяви колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно по п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно до задоволених вимог.

Загальна сума заявлених позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна» становить 39 990,86 грн., сума задоволених апеляційним господарським судом позовних вимог становить 15 840,44 грн. Таким чином позовні вимоги було задоволено на 39,61%, тобто 39,61% витрат на сплату судового збору за подачу позовної заяви покладається на відповідача, а 60,39 % на позивача.

Щодо розподілу витрат на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна» оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позову повністю, загальна сума оскарження становить - 39 990,86 грн. Апеляційну скаргу задоволено частково, позовні вимоги задоволено на суму 15 840,44 грн., тобто 39,61%, витрат на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги покладається на відповідача, а 60,39 % на позивача (апелянта).

Керуючись статтями 269-270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна» задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 24.06.2020 по справі № 916/259/20 скасувати. Прийняти нове рішення про часткове задоволення позову.

Резолютивну частину рішення викласти у наступній редакції:

« 1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства (65070, м. Одеса, вул. Інглезі, буд. 1, , інші відомості відсутні) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна» (73042, м. Херсон, вул. Ракетна, 110-а, , інші відомості відсутні):

- 5 530,07 грн. 3% річних,

- 10 310,37 грн. інфляційні втрати,

- 832,60 грн. судовий збір.

3. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.»

Стягнути з Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства (65070, м. Одеса, вул. Інглезі, буд. 1, , інші відомості відсутні) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна» (73042, м. Херсон, вул. Ракетна, 110-а, , інші відомості відсутні) суму судових витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 248,90 грн.

Зобов`язати Господарський суд Одеської області видати накази з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження» щодо вимог до виконавчого документа.

Відповідно до ст. 287 ч. 3 ГПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню за винятком випадків, передбачених п.п. а), б), в), г) п. 2) ч. 3 ст. 287 цього Кодексу.

Постанова складена та підписана 10.11.2020 у зв`язку із перебуванням колегії суддів по даній справі у плановій щорічній відпустці згідно наказу Голови суду від 04.08.2020 № 179-в з 17.08.2020 по 18.09.2020, з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді з 05.09.2020 по 02.10.2020, перебуванням головуючого судді Богатиря К.В. на підготовці суддів з 26.10.2020 по 30.10.2020 згідно до наказу Голови суду від 19.10.2020 № 240-к, перебуванням головуючого судді Богатиря К.В. у відпустці з 02.11.2020 по 05.11.2020 відповідно до наказу в.о. Голови суду Разюк Г.П. від 21.10.2020 № 250-в.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: В.В. Бєляновський

І.Г. Філінюк