РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.11.2020Справа № 910/8625/20
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді - Приходько І.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРОВІДНА"

до відповідача ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЗУ УКРАЇНА"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: "МОТОРНЕ (ТРАНСПОРТНЕ) СТРАХОВЕ БЮРО УКРАЇНИ"

про стягнення 41 506,00 грн. -

без виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРОВІДНА" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЗУ УКРАЇНА" (відповідач) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 41 506,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що ним як страховиком здійснено страхувальнику страхове відшкодування, внаслідок чого до позивача на підставі статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України перейшло право вимоги в межах здійснених фактичних затрат та ліміту відповідальності до POWSZECHNY ZAKLAD UBEZPIECZEN S.A. (Польща) як особи, якою застраховано цивільно-правову відповідальність водія, винного у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до полісу «Зелена картка». При цьому, позов пред`явлений до відповідача, оскільки саме відповідач є офіційним представником POWSZECHNY ZAKLAD UBEZPIECZEN S.A. в Україні.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2020 відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено строк відповідачу, який становить 15 днів з дня вручення даної ухвали, для подачі до суду обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву, а також усіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову (в тому числі доказів повного або часткового погашення боргу). Крім того, вказаною ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - "МОТОРНЕ (ТРАНСПОРТНЕ) СТРАХОВЕ БЮРО УКРАЇНИ".

05.08.2020 відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що згідно відповіді PZU SA (Польща) «Зелена картка» водія, якого було визнано винним у скоєнні ДТП, не була валідною.

12.08.2020 відповідач подав клопотання про долучення доказів, до якого додав копії витягів з електронної пошти з листами щодо страхового випадку, а також нотаріально засвідчений переклад листів.

Повідомленням про вручення поштового відправлення №162 підтверджується, що 03.07.2020 третя особа отримала ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.06.2020, проте від МТСБУ не надійшли обґрунтовані письмові пояснення по суті спору у встановлений судом строк.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Беручи до уваги запровадження карантину та особливого режиму роботи суду, зважаючи на період перебування судді Приходько І.В. у відпустці та на лікарняному, завершальний розгляд справи здійснювався 16.11.2020.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

16.02.2017 між позивачем (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено договір комплексного автострахування транспортного засобу, відповідно до якого позивачем були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземних транспортних засобів, зокрема, транспортного засобу "ЗАЗ SENS", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

15.06.2017 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля "ЗАЗ SENS", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу "FORD MONDEO", реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 (особу якого в подальшому визнано винною у скоєнні ДТП та адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП згідно постанови Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.07.2017 у справі № 159/2290/17).

Внаслідок даного ДТП було пошкоджено транспортний засіб "ЗАЗ SENS", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був застрахований позивачем (що підтверджується актом огляду ТЗ, фотододатками, в яких зафіксовано механічні пошкодження ТЗ).

Страховим актом № /1 від 27.10.2017 затверджено суму страхового відшкодування у розмірі 41 506,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем на виконання договору комплексного автострахування транспортного засобу фактично було виплачено на користь страхувальника страхове відшкодування у розмірі 39 712,00 грн. згідно платіжного доручення № 0054680 від 10.11.2017 на рахунок ФОП Мірчук С.О. (суб`єкт, який є постачальником запасних частин, необхідних для відновлювального ремонту, перелік яких наведений у рахунку-фактурі від 07.09.2017).

Таким чином, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи, якою є ОСОБА_2 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.07.2017 у справі № 159/2290/17.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 1 статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "FORD MONDEO", реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_2 на момент скоєння вищезазначеної ДТП була застрахована згідно зі страховим сертифікатом міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка" НОМЕР_3 , копія якого наявна у матеріалах справи.

Страховий сертифікат "Зелена картка" - страховий сертифікат єдиної форми, що застосовується в країнах - членах міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", які зазначені і не викреслені у такому сертифікаті (п. 1.11. статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Договори міжнародного страхування діють на території країн, зазначених у таких договорах. Договори міжнародного страхування, які діють на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", посвідчуються відповідним уніфікованим сертифікатом "Зелена картка", що визнається і діє в цих країнах.

Під час в`їзду на територію України власник транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, зобов`язаний мати на весь термін перебування такого транспортного засобу на території України сертифікат міжнародного автомобільного страхування "Зелена картка" або внутрішній договір страхування цивільно-правової відповідальності. (пункти 10.3, 10.4. статті 10 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Як вбачається зі змісту довідки № 515147 про ДТП, складеною інспектором Ковельського відділу поліції ГУНП у Волинській області, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "FORD MONDEO", реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована саме на підставі страхового сертифікату «Зелена картка» НОМЕР_3 , терміном дії до 06.07.2017 (тобто чинного на момент здійснення ДТП).

Судом встановлено, що страховий сертифікат PL/35107023 (копія якого наявна у матеріалах справи) відповідає єдиній формі міжнародного страхового сертифікату «Зелена картка». При цьому, у п. 10 даного сертифікату міститься інформація про те, що його видано POWSZECHNY ZAKLAD UBEZPIECZEN Spolka Akcyjna.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 06.06.2018 МТСБУ надало відповідь позивачу про те, що представником страхової компанії POWSZECHNY ZAKLAD UBEZPIECZEN Spolka Akcyjna на території України є ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЗУ УКРАЇНА" (відповідач), яке уповноважене здійснювати врегулювання та відшкодування шкоди, заданої під час ДТП в порядку та умовах передбачених чинним законодавством України.

У відзиві на позовну заяву відповідач підтвердив факт того, що між ним та POWSZECHNY ZAKLAD UBEZPIECZEN Spolka Akcyjna 25.06.2009 було укладено договір надання послуг з врегулювання збитків за Договорами міжнародного обов`язкового страхування цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, які надаються в рамках системи «Зелена картка» на території Польщі та України. При цьому відповідач вказує, що відповідно до умов зазначеного Договору на нього покладено обов`язок забезпечувати на території України надання послуг з врегулювання збитків, які виникли на території України і були спричинені власниками транспортних засобів, застрахованих за програмою (договорами) міжнародного обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів POWSZECHNY ZAKLAD UBEZPIECZEN Spolka Akcyjna .

В свою чергу, як у відзиві на позовну заяву, так і у клопотанні про долучення доказів, відповідач заперечує проти позову, посилаючись на зміст його електронного листування з POWSZECHNY ZAKLAD UBEZPIECZEN Spolka Akcyjna та зазначаючи про те, що поліс PL/35107023 не є страховим сертифікатом «Зелена картка», оскільки ним покривається лише внутрішнє страхування перед третіми особами на території Республіки Польща. При цьому, відповідач наголошує, що поліс «Зелена картка» для автомобіля "FORD MONDEO", реєстраційний номер НОМЕР_2 не видавався в PZU SA.

Судом не приймаються доводи відповідача в якості підстави для відмову у позові, враховуючи наступні обставини.

Відповідачем не заперечується, що страховий сертифікат PL/35107023 було видано саме POWSZECHNY ZAKLAD UBEZPIECZEN Spolka Akcyjna (про що окремо свідчить п. 10 даного сертифікату).

Судом встановлено, що страховий сертифікат PL/35107023 (копія якого наявна у матеріалах справи) повністю відповідає загальній формі міжнародного страхового сертифікату «Зелена картка». При цьому, у п. 1 сертифікату визначено, що даний страховий поліс є саме міжнародним (international motor insurance card), тоді як пунктом 8 встановлений перелік країн Європи, на території яких розповсюджується дія такого полісу.

Судом також встановлено, що у переліку країн, на території яких розповсюджується дія страхового сертифікату PL/35107023, серед інших є Україна (міжнародний код України "UA", визначений згідно зі Стандартом Міжнародної організації із стандартизації ISO 3166 та Стандартом Всесвітньої організації інтелектуальної власності ST.3).

Окремо слід звернути увагу на те, що міжнародний код України "UA" не є викресленим у страховому сертифікату PL/35107023, що є підставою його чинності на території України у розумінні п. 1.11. статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Таким чином, суд зазначає про безпідставність та недоведеність доводів відповідача про те, що страховим сертифікатом PL/35107023 покривається лише внутрішнє страхування страхувальника перед третіми особами на території Республіки Польща. Надані відповідачем витяги з електронного листування так само не спростовують правомірність позовних вимог, в тому числі зважаючи на те, що матеріали справи не містять доказів того, що зазначене листування носило офіційний характер, здійснювалося від імені відповідальних посадових осіб та саме з офіційних електронних адрес обох сторін листування.

Судом окремо враховано, що зміст вищезазначеного листування зводиться до того, що полісом PL/35107023, нібито, покривається лише внутрішнє страхування перед третіми особами на території Республіки Польща. В свою чергу, такі доводи повністю спростовуються змістом та формою самого полісу PL/35107023, в п. 1 якого однозначно вказано, що він є саме міжнародним страховим сертифікатом (international motor insurance card), та в якому міститься перелік міжнародних позначень країн, на територію яких розповсюджується дія цього сертифікату. Всупереч доводам відповідача, відомостей про дію даного страхового сертифікату виключно на території Республіки Польща жоден пункт полісу PL/35107023 взагалі не містить.

Натомість, з пунктів 3, 6, 7, 9 страхового сертифікату PL/35107023 вбачається, що ним застраховано цивільно-правову відповідальність власника саме автомобіля "FORD MONDEO", реєстраційний номер НОМЕР_2 , страхувальником є ОСОБА_4 , тоді як дію даного сертифікату встановлено з 12.10.2016 по 06.07.2017.

Таким чином, правомірними є доводи позивача, про те, цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ( ОСОБА_2 ) за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації "FORD MONDEO", реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на момент вчинення ДТП була застрахована POWSZECHNY ZAKLAD UBEZPIECZEN Spolka Akcyjna відповідно до страхового сертифікату PL/35107023. При цьому безпосередньо відповідачем підтверджено факт наявності укладеного між ним та POWSZECHNY ZAKLAD UBEZPIECZEN Spolka Akcyjna договору надання послуг з врегулювання збитків за Договорами міжнародного обов`язкового страхування цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, які надаються в рамках системи «Зелена картка» на території Польщі та України. Наведені обставини окремо підтверджувалися інформацією, наданої від МТСБУ.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 ЦК України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

В такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом), а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом).

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду № 910/7449/17 від 05 червня 2018 року.

Як було вищезазначено, відповідачем у відзиві підтверджено факт того, що на нього покладено договірний обов`язок забезпечувати на території України надання послуг з врегулювання збитків, які виникли на території України і були спричинені власниками транспортних засобів, застрахованих за програмою (договорами) міжнародного обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів POWSZECHNY ZAKLAD UBEZPIECZEN Spolka Akcyjna.

У відповідності до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Натомість, у матеріалах справи відсутні відомості щодо передбаченому страховим сертифікатом PL/35107023 розміру франшизи.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний був здійснити виплату страхового відшкодування у розмірі 39 712,00 грн. на користь позивача, зважаючи на наявність правових підстав та враховуючи факт того, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача в межах здійснених фактичних затрат на підставі статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України.

Окрім суми страхового відшкодування у розмірі 39 712,00 грн., що була перерахована позивачем згідно платіжного доручення № 0054680 від 10.11.2017, до складу ціни позову сторона також включила 1 794,00 грн. вартості евакуації автомобіля з місця ДТП.

Разом з цим, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача зазначеної суми, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів (належним чином складених та оформлених первинних документів) на підтвердження того, що перерахування такої суми здійснювалося саме на користь страхувальника, та саме за результатом спірної ДТП. Так, платіжним дорученням, на яке посилається позивач, підтверджується перерахування загальної суми 146 505,71 грн. Отримувачем визначено «Київське ГРУ Приватбанку». Призначення платежу «приватмані страхові відшкодування 2017 зг. дод № 1». З доданої до платіжного доручення відомості вбачається, що сума 1 794,00 грн. перерахована на ім`я отримувачу ОСОБА_5 . При цьому, жодних пояснень стосовно того, яку саме функцію виконувала ОСОБА_5 та на підставі яких самих належних та допустимих доказів судом мають бути встановлені обставини правомірності покладення на відповідача вищезазначеної суми, сплаченої вищезазначеній особі, позивачем у позові наведено не було.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №910/5226/17 належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

В свою чергу, з доданих до позовної заяви доказів не можливо дійти однозначного та беззаперечного висновку щодо доведеності та реальності суми вартості евакуації автомобіля з місця ДТП.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи, що відповідач не надав суду достатніх, вірогідних, належних допустимих та, насамперед, достовірних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку здійснити виплату страхового відшкодування на користь позивача, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 39 712,00 грн. фактичних витрат, які поніс позивач внаслідок виплати страхового відшкодування за шкоду, завданої у ДТП транспортним засобом "FORD MONDEO", реєстраційний номер НОМЕР_2 , нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

В іншій частині у задоволенні позову суд відмовляє, зважаючи на встановленні у даному рішенні фактичні обставини.

Судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 231, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЗУ УКРАЇНА" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40, ідентифікаційний код 20782312) на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРОВІДНА" (03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 25, ідентифікаційний код 23510137) шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 39 712,00 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 011,15 грн.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 16.11.2020.

Суддя І.В. Приходько