СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2020 р. Справа № 922/1214/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Перікової К.В.,

за участю представників сторін:

позивача за первісним позовом - Мар`єнкова Т.А., свідоцтво №1013 від 22.07.2011; ордер 000095 від 01.04.2020

відповідача за первісним позовом - Стрикаль М.В., свідоцтво №5471 від 24.04.2019; ордер №110517 від 12.10.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діполь плюс" (вх.№ 2155)

на рішення господарського суду Харківської області від 27.07.2020

у справі № 922/1214/20, ухвалене суддею Байбаком О.І. в приміщенні Господарського суду Харківської області 27.07.2020 о 15:48 (повний текст рішення складено 03.08.2020),

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промодо", м.Харків

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Діполь плюс", м. Харків,

про стягнення 336804,00 грн,

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діполь плюс", м. Харків,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Промодо", м. Харків,

про визнання додаткових угод укладеними

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 27.07.2020 по справі №922/1214/20:

- первісний позов задоволено;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діполь плюс" (адреса: 61072, Харківська обл., місто Харків, вулиця Двадцять третього серпня, будинок 31 Б; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промодо" (адреса: 61045, Харківська обл., місто Харків, вулиця Отакара Яроша, будинок 18, поверх 3, 4, офіс 406; ): 336804 грн. безпідставно набутих грошових коштів; 5052,07 грн. судового збору;

- в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Діполь плюс" з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій пр осить рішення Господарського суду Харківської області від 27.07.2020 у справі №922/1214/20 скасувати; ухвалити нове рішення: у задоволенні первісного позову відмовити повністю, зустрічний позов задовольнити повністю. Визнати укладеними між Товариством з обмеженою відповідальністю "Діполь плюс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промодо" додаткову угоду від 11.03.2020 до договору оренди № 10 від 01.01.2020, додаткову угоду від 11.03.2020 до договору оренди №11 від 01.01.2020, додаткову угоду від 11.03.2020 до договору оренди №15 від 01.01.2020 про продовження строку дії договорів оренди № 10, 11, 15 від 01.01.2020 до 30.04.2020.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, скаржником зазначено наступне:

- зважаючи на той факт, що ТОВ "Промодо" виконало свої зобов`язання перед ТОВ "Діполь плюс" з оплати орендної плати за квітень 2020, додаткові угоди від 11.03.2020 до договорів оренди №10, 11, 15 від 01.01.2020 (про продовження строку дії договорів до 30.04.2020) фактично є укладеними і строк дії Договорів оренди №10, 11, 15 було продовжено за згодою сторін до 30.04.2020;

- листом №930 від 27.03.2020 ТОВ "Промодо" підтвердило укладання між сторонами додаткових угод до Договорів оренди №10, 11, 15 від 01.01.2020, якими вони були пролонговані до 30.04.2020;

- ТОВ "Промодо" не надало суду жодних належних та допустимих доказів того, що грошові кошти перераховані на підставі платіжних доручень від 13.03.2020 були отримані ТОВ "Діполь плюс" безпідставно.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2020, сформовано колегію суддів у складі: Лакіза В.В. - головуючий суддя, судді Плахов О.В., Здоровко Л.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.08.2020: апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діполь плюс" на рішення Господарського суду Харківської області від 27.07.2020 у справі №922/1214/20 залишено без руху; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Діполь плюс" десятиденний строк з дня вручення ухвали скаржнику для виправлення недоліків апеляційної скарги.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2020 у зв`язку із перебуванням судді Здоровко Л.М. у відпустці, сформовано колегію суддів у складі: Лакіза В.В. - головуючий суддя, судді Бородіна Л.І., Плахов О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Діполь плюс" на рішення Господарського суду Харківської області від 27.07.2020 у справі №922/1214/20; призначено справу №922/1214/20 до розгляду на "13" жовтня 2020 р. об 11:45.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2020 у зв`язку із перебуванням судді Бородіної Л.І. у відпустці, сформовано колегію суддів у складі: Лакіза В.В. - головуючий суддя, судді Плахов О.В., Здоровко Л.М.

Протокольною ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.10.2020 оголошено перерву до 27.10.2020 об 16:30.

Протокольною ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.10.2020 оголошено перерву до 03.11.2020 об 15:30 годині.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.11.2020 розгляд справи відкладено на 16.11.2020 об 10:30 год.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні 16.11.2020 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення місцевого господарського суду законним та таким, що підлягає залишенню без змін, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні 16.11.2020 наполягав на задоволенні апеляційної скарги, вважає рішення місцевого господарського суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промодо" (далі - орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діполь плюс" (далі - орендодавець) укладені Договори оренди №10,11,15 (далі - договори оренди) згідно п.1.1. яких орендодавець передав орендарю в тимчасове платне користування (оренду) наступне майно:

- нежитлове приміщення № 103 площею 152 кв. м., розташоване на 1 поверсі нежитлової споруди "А-6" за адресою м. Харків, вул. 23 серпня, 31-Б (за договором №10 від 01.01.2020);

- нежитлове приміщення № 305 загальною площею 598,2 кв.м., розташоване на 3 поверсі нежитлової споруди "А-6" за адресою м. Харків, вул. 23 серпня, 31-Б (№ 11 від 01.01.2020);

- нежитлове приміщення № 102, 102/1 загальною площею 121 кв.м., розташоване на 1 поверсі нежитлової споруди "А-6" за адресою м. Харків, вул. 23 серпня, 31-Б (№15 від 01.01.2020).

Відповідно до п.3.1. договорів оренди загальний розмір орендної плати складає 59280 грн., із розрахунку 390 грн. за один квадратний метр площі в місяць (за договором № 10 від 01.01.2020); 225294 грн., із розрахунку 376,62 грн. за один квадратний метр площі в місяць (за договором № 11 від 01.01.2020); 52230 грн., із розрахунку 431 грн. за один квадратний метр площі в місяць (за договором № 15 від 01.01.2020).

Пунктами 2.1. договорів оренди передбачено, що передача об`єкта оренди орендодавцем і його прийняття орендарем проводиться сторонами при передачі об`єкта оренди і оформлюється актом приймання-передачі, підписаного сторонами.

Пунктами 3.3.1. договорів оренди передбачено, що орендна плата нараховується з моменту фактичної передачі орендарю в тимчасове платне користування об`єкта оренди, що підтверджується підписанням сторонами акта приймання-передачі в порядку, передбаченому п.п. 2.1. цього договору. В разі не підписання акта приймання-передачі в строк, передбачений в п. 2.1. договору, орендар несе відповідальність передбачену п. 8.2. договору.

Згідно з п. 3.3.2. договорів оренди в строк до 31.01.2020 орендар зобов`язаний оплатити орендну плату за перший і останній місяці дії цього договору. За наступний місяць оренди орендна плата оплачується не пізніше 5 числа поточного місяця.

Пунктами 6.1. договорів оренди передбачено, що договір вступає в силу з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі об`єкта оренди і діє до 31.03.2020. При належному виконанні орендарем своїх обов`язків по цьому договору, орендар має першочергове право на продовження строку дії цього договору або його переукладення. В зв`язку з цим орендар, не пізніше ніж за 30 днів до дати закінчення строку дії цього договору, направляє орендодавцю на розгляд відповідне повідомлення про наміри продовження строку дії цього Договору (переукладення його).

Згідно пунктів 9.6. договорів оренди сторони домовились, що всі листи, приписи і інша пошта, що направляється сторонами одна іншій, вважається прийнятою стороною в момент її отримання під розписку або через три календарних дні після відправлення цінного лист з описом вкладення за адресою відповідної сторони, вказаному в розділі 10 договору.

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ "Промодо", на виконання договорів оренди, здійснило оплату орендних платежів за січень-березень 2020 в повному обсязі.

Крім того, ТОВ "Промодо" здійснило на користь ТОВ "Діполь плюс" наступні платежі на загальну суму 336804 грн.:

- платіжним дорученням № 17695 від 13.03.2020 сплачено 59280 грн. з призначенням платежу: "Сплата за оренду приміщення за 04.2020 згідно угоди № 10 від 01.01.2020 без ПДВ";

- платіжним дорученням № 17696 від 13.03.2020 сплачено 225294 грн. з призначенням платежу: "Сплата за оренду приміщення за 04.2020 згідно угоди № 11 від 01.01.2020 без ПДВ";

- платіжним дорученням № 17694 від 13.03.2020 сплачено 52230 грн. з призначенням платежу: "Сплата за оренду приміщення за 04.2020 згідно угоди № 15 від 01.01.2020 без ПДВ".

При зверненні до господарського суду з первісним позовом по даній справі ТОВ "Промодо" зазначає, що вказані платежі від 13.03.2020 були здійснені ним помилково, та поза межами існуючих між сторонами договірних зобов`язань, а самі вказані договори оренди продовжувати не планувалося.

В зв`язку зі спливом строку дії вказаних вище договорів, ТОВ "Промодо" звернулося до ТОВ "Діполь Плюс" з заявою № 917 від 20.03.2020 в якій просило останнє направити свого представника 31.03.2020 для прийняття із оренди орендованих приміщень, а також повернути грошові кошти отримані згідно з платіжними дорученнями від 13.03.2020.

Однак, зазначена заява не була вручена ТОВ "Діполь Плюс" відділенням поштового зв`язку, та була повернута до ТОВ "Промодо".

Також ТОВ "Промодо" звернулося до ТОВ "Діполь Плюс" зі зверненням № 930 від 27.03.2020 в якому, зокрема повідомило, що між ТОВ "Промодо" та ТОВ "Діполь Плюс" склалися багаторічні відносини з приводу оренди офісного приміщення, розташованого за адресою м. Харків, вул. 23 серпня, буд. 31-Б; останні договори оренди № 10, 11, 15 були укладені 01.01.2020 строком дії до 31.03.2020 та додатковими угодами були пролонговані до 30 квітня 2020 року. ТОВ "Промодо" зазначило, що в зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215 про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19" … з 17.03.2020 наказом № 17/2-К була припинена робота компанії ТОВ "Промодо" в офісному приміщенні, всі співробітники з 17.03.2020 працюють дистанційно залишаючись в себе вдома, а орендовані приміщення фактично не використовуються, хоча орендна плата за них вже внесена. З посиланням на зазначені обставини ТОВ "Промодо" просило ТОВ "Діполь Плюс" розглянути можливість внести зміни до договору оренди, достроково розірвавши його з моменту підписання додаткових угод, зробити перерахунок орендної плати з 17.03.2020, та повернути грошові кошти ТОВ "Промодо".

В подальшому, в зв`язку поверненням заяви № 917 від 20.03.2020 ТОВ "Промодо" повторно звернулося до ТОВ "Діполь Плюс" з заявою № 925 від 27.03.2020 в якій просило останнього направити свого представника 31.03.2020 для прийняття із оренди орендованих приміщень, а також повернути грошові кошти отримані згідно з платіжними дорученнями від 13.03.2020.

У відповідь на вищевказану заяву ТОВ "Діполь плюс" направило на адресу ТОВ "Промодо" лист б/н від 01.04.2020, в якому повідомило, що в березні 2020 року між сторонами було проведено переговори з приводу продовження строку дії договорів оренди № 10, № 11, № 15 від 01.01.2020, за результатами яких було досягнуто домовленість про продовження цих договорів до 30.04.2020. У зв`язку з цими домовленостями ТОВ "Діполь плюс" направило на адресу ТОВ "Промодо" відповідні додаткові угоди до вказаних договорів про їх продовження з проханням їх підписати та повернути 1 екземпляр. Саме в зв`язку з продовженням строку дії договорів ТОВ "Промодо" перерахувало на користь ТОВ "Діполь плюс" орендну плату за квітень згідно з платіжними дорученнями від 13.03.2020. З посиланням на зазначені обставини ТОВ "Діполь плюс" зазначило, що вважає додаткові угоди про продовження строку дії договорів оренди № 10, № 11, № 15 від 01.01.2020 укладеними, а тому зазначило, що прийняття об`єктів оренди з оренди буде відбуватися 30.04.2020.

31.03.2020 ТОВ "Діполь плюс" не направило свого представника для прийняття орендованих за договорами оренди № 10, № 11, № 15 від 01.01.2020 приміщень та складання відповідного акту приймання передачі, що підтверджується актом від 31.03.2020, складеним директором ТОВ "Промодо" ОСОБА_1 за участі двох незацікавлених осіб, а саме, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також заявами останніх як свідків.

ТОВ "Промодо" в особі директора ОСОБА_1 підписано акти від 31.03.2020 приймання-передачі (повернення) об`єкта оренди за договорами оренди № 10, № 11, № 15 від 01.01.2020, згідно з якими ТОВ "Промодо" передало ТОВ "Діполь плюс" орендовані за договорами нежитлові приміщення.

В заявах свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначено, що вказані акти після складання були направлені на адресу ТОВ "Діполь плюс" через кур`єра "Нової пошти", всі вхідні двері нежитлових приміщень які поверталися з оренди, були закриті і опечатані листами білого паперу, де директором ТОВ "Промодо" була поставлена дата 31 березня 2020 р., зазначена його посада, підпис та печатка.

Супровідним листом № 932 від 08.04.2020 ТОВ "Промодо" повторно направило на адресу ТОВ "Діполь плюс" вказані вище акти від 31.03.2020 приймання-передачі (повернення) об`єкта оренди за договорами оренди № 10, № 11, № 15 від 01.01.2020, просило останнього виконати свій обов`язок, передбачений п. 5.1.2. договорів щодо підписання актів, а також повернути грошові кошти, сплачені платіжними дорученнями від 13.03.2020.

Однак, зазначені акти від 31.03.2020 приймання-передачі (повернення) об`єкта оренди за договорами оренди № 10, № 11, № 15 від 01.01.2020 з боку ТОВ "Діполь плюс" підписані не були, грошові кошти, сплачені платіжними дорученнями від 13.03.2020 повернуті ТОВ "Промодо" також не були.

Разом з тим, ТОВ "Діполь плюс" вважаючи договірні відносини за договорами оренди № 10, № 11, № 15 від 01.01.2020 продовженими на квітень 2020 року, звернулося до ТОВ "Промодо" з листом б/н від 27.04.2020, в якому зазначило, що 30.04.2020 спливає оплачений термін оренди нежитлових приміщень, та в зв`язку з відсутністю пропозицій з приводу продовження орендних відносин просило забезпечити 30.04.2020 присутність свого представника для прийняття із оренди орендованих приміщень.

30.04.2020 ТОВ "Промодо" не направило своїх представників для прийняття нежитлових приміщень з оренди, про що ТОВ "Діполь плюс" в особі директора Пантелей П.В., за участю громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 складено акти № 1, № 2, № 3 від 30.04.2020 про ненадання ТОВ "Промодо" доступу до орендованих приміщень.

Не погодившись із вищевказаними обставинами, Товариство з обмеженою відповідальністю "Промодо" звернулось до місцевого господарського суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діполь плюс" 336804,00 грн. безпідставно набутих грошових коштів.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Діполь плюс" звернулось до господарського суду із зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промодо", в якій просило суд визнати укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Діполь плюс" () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промодо" () додаткову угоду від 11.03.2020 до договору оренди № 10 від 01.01.2020, додаткову угоду від 11.03.2020 до договору оренди № 11 від 01.01.2020, додаткову угоду від 11.03.2020 до договору оренди № 15 від 01.01.2020 про продовження строку дії договорів оренди № 10, 11, 15 від 01.01.2020 до 30.04.2020.

Як вже зазначалось вище, оскаржуваним рішенням Господарського суду Харківської області від 27.07.2020 по справі №922/1214/20: первісний позов задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діполь плюс" (адреса: 61072, Харківська обл., місто Харків, вулиця Двадцять третього серпня, будинок 31 Б; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промодо" (адреса: 61045, Харківська обл., місто Харків, вулиця Отакара Яроша, будинок 18, поверх 3, 4, офіс 406; ): 336804 грн. безпідставно набутих грошових коштів; 5052,07 грн. судового збору; в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.626, ст.627, ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України).

Оцінивши зміст даного договору з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором оренди, який підпадає під правове регулювання норм глави 58 Цивільного кодексу України, параграфу 5 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Положенням статті 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо). Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України

Статтею 638 Цивільного кодексу України та частиною 2 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1-3 ст. 653 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Згідно зі ст. 654 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Із матеріалів справи вбачається, що, на думку ТОВ "Промодо", договірні правовідносини за договорами оренди приміщень № 10, № 11 та № 15 від 01.01.2020 є припиненими 31.03.2020, сплачені ТОВ "Промодо" грошові кошти за платіжними дорученнями № 17695 від 13.03.2020, № 17696 від 13.03.2020, № 17694 від 13.03.2020 в загальній сумі 336804 грн. ТОВ "Діполь плюс" набуло без належних правових підстав, а тому в силу положень ст. 1212 ЦК України зобов`язано повернути ТОВ "Промодо".

В свою чергу, ТОВ "Діполь плюс" вважає, що грошові кошти за платіжними дорученнями № 17695 від 13.03.2020, № 17696 від 13.03.2020, № 17694 від 13.03.2020 в загальній сумі 336804 грн. були перераховані ТОВ "Промодо" в якості орендної плати за договорами оренди приміщень № 10, № 11 та № 15 від 01.01.2020 за квітень 2020 року на підставі раніше досягнутої між сторонами домовленості про продовження договірних правовідносин. Однак, оскільки ТОВ "Промодо" не підписало направлених на його адресу від ТОВ "Діполь плюс" відповідних додаткових угод від 11.03.2020 до договорів, а в розумінні ст. 181 ГК України шляхом проведення вказаних оплат схвалило такі додаткові угоди, ці додаткові угоди від 11.03.2020, на думку ТОВ "Діполь плюс", мають бути визнані укладеними в судовому порядку.

Судова колегія апеляційного господарського суду не може погодитись із позицією ТОВ "Промодо", що договірні правовідносини за договорами оренди приміщень № 10, № 11 та № 15 від 01.01.2020 є припиненими 31.03.2020, зважаючи на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що між ТОВ "Промодо" та ТОВ "Діполь плюс" були укладено договори оренди №10,11,15 від 01.01.2020 із строком дії до 31.03.2020.

Разом з тим, ТОВ "Промодо" в березні 2020 здійснило на користь ТОВ "Діполь плюс" наступні платежі на загальну суму 336804 грн.:

- платіжним дорученням № 17695 від 13.03.2020 сплачено 59280 грн. з призначенням платежу: "Сплата за оренду приміщення за 04.2020 згідно угоди № 10 від 01.01.2020 без ПДВ";

- платіжним дорученням № 17696 від 13.03.2020 сплачено 225294 грн. з призначенням платежу: "Сплата за оренду приміщення за 04.2020 згідно угоди № 11 від 01.01.2020 без ПДВ";

- платіжним дорученням № 17694 від 13.03.2020 сплачено 52230 грн. з призначенням платежу: "Сплата за оренду приміщення за 04.2020 згідно угоди № 15 від 01.01.2020 без ПДВ".

Отже, із призначення платежу вищевказаних платіжних доручень чітко вбачається, що ТОВ "Промодо" сплатило на користь ТОВ "Діполь плюс" орендну плату за квітень 2020 на виконання договорів оренди №10,11,15 від 01.01.2020.

Крім того, ТОВ "Промодо" листом № 930 від 27.03.2020 повідомило ТОВ "Діполь Плюс", що договори оренди № 10, 11, 15 були укладені 01.01.2020 зі строком дії до 31.03.2020 та додатковими угодами були пролонговані до 30 квітня 2020 року. Орендна плата за договорами на момент звернення сплачена в повному обсязі.

Таким чином, ТОВ "Промодо" листом № 930 від 27.03.2020 визнало наступні факти:

- отримання від ТОВ "Діполь Плюс" оферти (додаткових угод до договорів оренди №10,11,15 від 01.01.2020), якими запропоновано встановити строк дії вказаних правочинів до кінця квітня 2020;

- надання ТОВ "Діполь Плюс" акцепту на укладання вищевказаних додаткових угод та фактичну пролонгацію договорів оренди до 30.04.2020;

- повну сплату ТОВ "Промодо" орендної плати за договорами оренди №10,11,15 від 01.01.2020, в тому числі і за квітень 2020, що також свідчить про фактичне продовження орендних правовідносин між сторонами до кінця квітня 2020.

Судова колегія апеляційного господарського суду зауважує, що визнання ТОВ "Промодо" факту пролонгації договорів оренди до 30.04.2020 та внесення орендної плати за квітень 2020 року свідчить про фактичне досягнення між сторонами домовленості щодо продовження орендних правовідносин на підставі відповідних додаткових угод до договорів оренди №10,11,15 від 01.01.2020.

При цьому, вищевказана домовленість відповідає вимогам ч. 2 ст. 205 ЦК України, згідно з якими правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Підтвердженням такого волевиявлення є внесення орендарем орендної плати за квітень 2020 року на підставі платіжних доручень № 17695 від 13.03.2020, № 17696 від 13.03.2020, № 17694 від 13.03.2020, а також визнання наявності орендних правовідносин в квітні 2020 року на підставі листа ТОВ "Промодо" № 930 від 27.03.2020.

При цьому, фактична відсутність підписаних обома сторонами додаткових угод про продовження строку дії договорів оренди до 30.04.2020 жодним чином не спростовує вищевказаний висновок апеляційного господарського суду, оскільки дії ТОВ "Промодо" зі сплати орендної плати за квітень 2020 року на підставі вищевказаних платіжних доручень чітко засвідчує його волю до пролонгації строку дії договорів оренди №10,11,15 від 01.01.2020 на 1 місяць.

В свою чергу, ТОВ "Діполь Плюс" правомірно зарахувало грошові кошти, сплачені ТОВ "Промодо" на підставі вищевказаних платіжних доручень на загальну суму 336804 грн. в якості орендної плати за квітень 2020 року.

Твердження ТОВ "Промодо" про те, що сплачені грошові кошти на підставі платіжних доручень № 17695 від 13.03.2020, № 17696 від 13.03.2020, № 17694 від 13.03.2020 були перераховані на рахунки ТОВ "Діполь Плюс" помилково, не знайшли свого підтвердження.

Доводи ТОВ "Промодо", що лист № 930 від 27.03.2020 не може вважатись належним та допустимим доказом продовження орендних правовідносин між сторонами, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки факт визнання ТОВ "Промодо" факту пролонгації договорів оренди до 30.04.2020 на підставі додаткових угод в сукупності із фактом внесення ним орендної плати за квітень 2020 року, беззаперечно свідчать про існування між сторонами орендних правовідносин в квітні 2020 року.

Також, судова колегія апеляційного господарського суду зауважує, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зроблено висновок, що «доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».

Зважаючи на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Промодо" листом № 930 від 27.03.2020 визнало факт пролонгації договорів оренди до 30 квітня 2020 року та сплатило орендну плату в повному обсязі, а також принципу «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), Товариство з обмеженою відповідальністю "Діполь плюс" мало достатні правові підстави очікувати продовження орендних правовідносин між сторонами в квітні 2020 року.

За таких обставин, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення зустрічного позову, та визнання укладеними між сторонами додаткової угоди від 11.03.2020 до договору оренди № 10 від 01.01.2020, додаткової угоди від 11.03.2020 до договору оренди № 11 від 01.01.2020, додаткової угоди від 11.03.2020 до договору оренди № 15 від 01.01.2020 про продовження строку дії договорів оренди № 10, 11, 15 від 01.01.2020 до 30.04.2020.

Стосовно первісних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Промодо" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діполь плюс" про стягнення безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 336804,00 грн., судова колегія апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно статті 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто, набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією із сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст.1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Системний аналіз вищевказаних положень законодавства свідчить, що перерахування грошових коштів на виконання діючого договору чи іншого правочину, є достатньою та належною правовою підставою для набуття відповідною особою такого майна.

Приймаючи до уваги висновок суду про існування між ТОВ "Промодо" та ТОВ "Діполь Плюс" орендних правовідносин у квітні 2020 року та наявності правових підстав для визнання укладеними додаткових угод від 11.03.2020 до договорів оренди №10,11,15 від 01.01.2020 про продовження строку дії цих правочинів до 30.04.2020, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що грошові кошти перераховані ТОВ "Промодо" на користь ТОВ "Діполь Плюс" на підставі платіжних доручень № 17695 від 13.03.2020, № 17696 від 13.03.2020, № 17694 від 13.03.2020 не можуть вважатися безпідставно набутими відповідачем за первісним позовом, оскільки такі кошти є орендною платою за квітень 2020 року, що унеможливлює застосування до спірних правовідносин положень ст.1212 Цивільного кодексу України.

Враховуючи наведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промодо" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діполь плюс" про стягнення безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 336 804,00 грн. підлягають залишенню без задоволення.

Враховуючи наведене, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Діполь плюс" підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Харківської області від 27.07.2020 по справі №922/1214/20 підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні первісних позовних вимог та задоволення зустрічного позову.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання зустрічної позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діполь плюс" задовольнити.

Рішення Господарського суду Харківської області від 27.07.2020 по справі №922/1214/20 скасувати.

В задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Промодо" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діполь плюс" про стягнення безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 336804,00 грн. відмовити.

Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Діполь плюс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промодо" про визнання додаткових угод укладеними задовольнити.

Визнати укладеними між Товариством з обмеженою відповідальністю "Діполь плюс" () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промодо" () додаткову угоду від 11.03.2020 до договору оренди № 10 від 01.01.2020, додаткову угоду від 11.03.2020 до договору оренди № 11 від 01.01.2020, додаткову угоду від 11.03.2020 до договору оренди № 15 від 01.01.2020 про продовження строку дії договорів оренди № 10, 11, 15 від 01.01.2020 до 30.04.2020.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промодо" (61045, місто Харків, вул. Отакара Яроша, будинок 18, офіс 406, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діполь плюс" (61072, місто Харків, вулиця 23 Серпня, будинок 31-Б, ) судовий збір за подання зустрічної позовної заяви в розмірі 6 306 грн., судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 9 459 грн.

Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 16.11.2020.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя Л.І. Бородіна