ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року Справа № 903/118/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Демидюк О.О.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Ульчак Б.І.

від органу прокуратури: Безпалов А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника керівника Волинської обласної прокуратури на рішення господарського суду Волинської області від 10 вересня 2020 року у справі №903/118/20 (повний текст складено 15 вересня 2020 року, суддя Слободян О.Г.)

за позовом Заступника керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Липинської сільської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Липинський"

про стягнення 348173,93 грн. збитків

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 10 вересня 2020 року у справі №903/118/20 відмовлено у позові Заступника керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Липинської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Липинський" про стягнення 348173,93 грн. збитків.

Вказане рішення мотивоване тим, що об`єктом забудови згідно договорів є один житловий будинок (цілісний з вбудовано-прибудованими приміщеннями), пайові внески за будівництво якого було сплачено відповідачем у відповідності до Рішення Липинської сільської ради від 26 січня 2015 року №34/19, як за об`єкт містобудування - для житлових будинків площею понад 300 кв.м., а тому відсутні підстави для відшкодування відповідачем нарахованих позивачем збитків на суму 348173 грн. 93коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Заступник керівника Волинської обласної прокуратури звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Волинської області від 10 вересня 2020 року у справі №903/118/20 та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що відповідач будучи обізнаним про необхідність сплати пайового внеску за ставкою 4% від кошторисної вартості будівництва для нежитлових приміщень не уклав додаткового договору про пайову участь у розвитку інфраструктури с.Липини та не здійснив сплату коштів в сумі 348173,93 грн. Відмова суб`єкта господарювання від укладення угоди стала підставою для звернення прокурора із позовом до суду про стягнення 348173,93 грн. збитків в судовому порядку. На момент здійснення робіт з будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями на вул. Січових Стрільців в с.Липини Луцького району (І-ІІІ черги) діяли норми Закону, які зобов`язували замовника будівництва сплатити пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту до введення об`єкта в експлуатацію у визначеному розмірі, у зв`язку з чим відповідач як замовник будівництва повинен був сплатити пайову участь за визначеними органом місцевого самоврядування ставками, та укласти з органом місцевого самоврядування відповідні додаткові угоди до договору про пайову участь. Однак, в порушення вимог частин 2, 3 статті 40 закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" відповідач не уклав з органом місцевого самоврядування додаткові угоди до договорів про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сільської ради, пайовий внесок за визначеними для нежитлових приміщень ставками не сплатив.

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що Положенням про пайову участь у розвитку інфраструктури села Липини визначено, що об`єктами будівництва за якими сплачується пайова участь можуть виступати не тільки окремі будинки та споруди, але і їх частини. З врахуванням Положення, за будівництво окремих нежитлових частин у складі житлових будинків пайова участь повинна визначатись у розмірі 4% загальної кошторисної вартості будівництва.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22 жовтня 2020 року у справі №903/118/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Волинської обласної прокуратури на рішення господарського суду Волинської області від 10 вересня 2020 року у справі №903/118/20 та призначено дату судового засідання на 10 листопада 2020 року.

02 листопада 2020 року від Липинської сільської ради надійшов лист №797/1.16 від 30 жовтня 2020 року у якому остання підтримує апеляційну скаргу від 10 вересня 2020 року у справі №903/118/20 та просить розглядати справу без участі представника Липинської сільської ради.

Відповідач своїм правом, передбаченим статтею 263 ГПК України, не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не надав. В судовому засіданні представник ТОВ "Липинський" проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Безпосередньо в судовому засіданні прокурор повністю підтримав вимоги і доводи викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у провадженні слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Волинській області перебувало кримінальне провадження №000062 від 10 грудня 2018 року, розпочате за ознаками злочину, передбаченого частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України за фактом ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах службовими особами ТОВ "Липинський".

Прокурор зазначає, що у ході досудового розслідування встановлено факт ненадходження до бюджету Липинської сільської ради коштів від пайової участі у розвитку соціальної інфраструктури відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до сертифікатів ДАБІ України серія IV №55 від 29 грудня 2017 року, серія IV №65 від 06 липня 2018 року, серія IV №50 від 09 листопада 2018 року підтверджено відповідність закінчених будівництвом об`єктів проектній документації та підтвердження готовності до експлуатації - будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудовано- прибудованим приміщенням на вул. Січових Стрільців в с.Липини Луцького району (І-ІІІчерги).

Замовник будівництва - ТОВ "Липинський". Загальна площа будівлі відповідно до проектної документації складає 8368,8 кв.м. Кошторисна вартість будівництва за зведеним кошторисним розрахунком становить: І черга будівництва - 14 281 648 грн.; II черга будівництва - 21 840 794 грн.; III черга будівництва - 13 979 220 грн.

Відповідно до рішення Липинської сільської ради від 12 червня 2012 року №12/3 "Про пайову участь у розвитку інфраструктури села Липини" затверджено Положення про пайову участь у розвиток інфраструктури даного населеного пункту.

За приписами пункту 2 Положення пайова участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сільської ради полягає у відрахуванні замовниками коштів на розвиток інфраструктури села Липини.

Пунктом 4.2 Положення на замовника покладено обов`язок звернутися до сільської ради із зверненням про укладення договору про пайову участь, який укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Пунктом 4.1 Положення передбачено, що підготовку проектів договорів, розрахунок розміру пайової участі виконує виконавчий комітет сільської ради.

Рішенням Липинської сільської ради №34/19 від 26 січня 2015 року "Про внесення змін у рішення сесії від 12 червня 2012 року №12/3 "Про пайову участь у розвитку інфраструктури села Липини" внесено зміни у Положення про пайову участь у розвитку інфраструктури села Липини, підпункт 4.6 пункту 4 Положення.

Розмір пайової участі забудовників об`єктів містобудування на розвиток інфраструктури села Липини складає: 1,5% загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) об`єкта містобудування - для житлових будинків площею понад 300 кв.м.; 4% загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) об`єкта містобудування - для нежитлових будівель та/або споруд (крім будівель закладів культури та освіти, медичного та оздоровчого призначення).

Прокурор вказує, що Замовником будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованим приміщенням на вул. Січових Стрільців в с.Липини Луцького району (І-ІІІ черги) - ТОВ "Липинський" укладено 3 договори про пайову участь замовника об`єкту містобудування у розвиток інфраструктури села Липини, по кожному із яких сплачено кошти пайової участі, а саме:

- договір від 29 листопада 2017 року (будівництво І черги) сплачено 214 224,72 грн. згідно платіжного доручення №1032 від 29 листопада 2017 року (1,5 % від 14 281 648 грн. (кошторисної вартості будівництва);

- договір від 12 березня 2018 року (будівництво II черги) - сплачено 327 611,91 грн. згідно платіжного доручення №1398 від 13 березня 2018 року (1,5 % від 21 840 794 грн. (кошторисної вартості будівництва);

- договір від 04 вересня 2018 року (будівництво III черги) - сплачено 209 688,3 грн. згідно платіжного доручення №1920 від 18 вересня 2018 року (1,5% від 13 979 220 грн. (кошторисної вартості будівництва).

Згідно даних Договорів їх предметом є пайова участь Замовника об`єкту містобудування в розвиток інфраструктури села Липини при здійсненні нового будівництва багатоквартирного житлового будинку, з вбудовано-прибудованими приміщеннями на вул. Січових Стрільців в с. Липини Луцького району Волинської області.

З дослідженого судами вбачається, що даний будинок, який будувався відповідачем за своїм функціональним призначенням визначається, як житловий будинок про що свідчать зведені кошториси розрахунки, на підставі яких було позивачем розраховано суму коштів, сплачену згідно договорів про пайову участь замовника об`єкту містобудування у розвиток інфраструктури села Липини, укладених 12 березня 2018 року, 04 вересня 2018 року та 29 листопада 2018 року між Липинською сільською радою та ТОВ "Липинський", де значиться найменування зведеного кошторисного розрахунку як: "Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями на вул. Січових Стрільців в с. Липини Луцькогс району".

Таким чином, пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту забудовником сплачена у розмірі 1,5 % від загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) об`єкта містобудування як для житлових будинків площею понад 300 кв.м.

Відповідно до сертифікату ДАБІ України серія IV №55 від 29 грудня 2017 року - І черги будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованим приміщенням на вул. Січових Стрільців в с.Липини Луцького району, загальна площа квартир становить 1749 кв.м., площа вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень - 895,6 кв.м.

Відповідно до сертифікату ДАБІ України серія IV №65 від 06 липня 2018 року - II черги будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованим приміщенням на вул. Січових Стрільців в с.Липини Луцького району, загальна площа квартир становить 3460,9 кв.м., площа вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень - 1226,5 кв.м.

Відповідно до сертифікату ДАБІ України серія серія IV №50 від. 09 листопада 2018 року - III черги будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованим приміщенням на вул. Січових Стрільців в с.Липини Луцького району, загальна площа квартир становить 1841,4 кв.м., площа вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень - 586,2 кв.м.

Згідно пункту 1 частини 1 Державного класифікатора будівель та споруд (ДК 018- 2000), затвердженого та введеного в дію Наказом Держстандарту України №507 від 17.08.2000, визначено терміни споруди і будівлі, а саме:

Об`єктами класифікації в ДК БС є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Споруди - це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт.

Будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несучо-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів.

До будівель відносяться: житлові будинки, гуртожитки, готелі, ресторани, торговельні будівлі, промислові будівлі, вокзали, будівлі для публічних виступів, для медичних закладів та закладів освіти тощо.

Будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням. Будівлі, що використовуються або запроектовані для декількох призначень (комбіноване житло, готель і контора), повинні бути ідентифіковані за однією класифікаційною ознакою відповідно до головного призначення. Головне призначення повинно бути визначене таким чином, зокрема, обчислюється відсоткове співвідношення площ різних за призначенням приміщень будівлі в складі повної загальної площі з віднесенням цих приміщень згідно з їх призначенням чи використанням до відповідного класифікаційного угруповання.

Відповідно до Державних будівельних норм ДБН В.2.2-15-2005 "Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення" зазначено, що ці норми поширюються на проектування нових і реконструкцію житлових будинків.

Прокурор зазначає, що враховуючи дані про площі будівлі (з урахуванням їх функціонального призначення), які містяться у вказаних вище сертифікатах ДАБІ України (серія IV №55 від 29 грудня 2017 року, серія IV №65 від 06 липня 2018 року, серія IV №50 від 09 листопада 2018 року), а також інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що площа вбудовано-прибудованих приміщень об`єкту будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованим приміщенням на вул. Січових Стрільців в с.Липини Луцького району (895,6 кв.м - І черга, 1226,5 кв.м. - II черга, 586,2 кв.м. - III черга) відноситься до категорії нежитлових приміщень.

Відповідно до частини 5 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

У частині 6 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 1) 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд; 2) 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків.

Отже, чинне законодавство пов`язує розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не лише з вартістю будівництва але й безпосередньо з самим об`єктом, тобто з його функціональним призначенням-і встановлює граничний розмір для певних об`єктів будівництва, а саме: 1) для нежитлових будівель та споруд; 2) житлових будинків.

Прокурор вважає, що замовник будівництва ТОВ "Липинський", відповідно до підпункту 4.6 Положення про пайову участь у розвитку інфраструктури села Липини, повинен був сплатити розмір пайової участі за ставкою 4% загальної кошторисної вартості будівництва на площу 895,6 кв.м (І черга), 1226,5 кв.м. (II черга) та 586,2 кв.м. (III черга), а не 1,5 % як було сплачено за вказані площі нежитлового приміщення згідно договорів від 19 листопада 2017 року, від 12 березня 2018 року, від 04 вересня 2018 року про пайову участь замовника об`єкту містобудування у розвиток інфраструктури в села Липини. А тому, розмір пайової участі на нежитлові приміщення загальною площею 2708,3 кв.м підлягає збільшенню на 2,5% загальної кошторисної вартості будівництва по кожній із черг.

Згідно розрахунку, здійсненого Липинською сільською радою, недоплата пайової участі відповідача за нежитлові приміщення, з урахуванням сплаченої суми пайових внесків за ставкою 1,5 %, в цілому по об`єкту будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованим приміщенням на вул. Січових Стрільців в с. Липини Луцького району становить 348 173,93 грн. (з них І черга - 120 912,84 грн., II черга - 142 870,96 грн., III черга - 84 390,13 грн.).

21 червня 2019 року Липинською сільською радою на адресу ТОВ "Липинський" надіслано лист №661/01.12 з пропозицією щодо укладення додаткової угоди про пайову участь у розвиток інфраструктури села Липини за ставкою 4% від кошторисної вартості будівництва для нежитлових приміщень, передбаченої Положенням про пайову участь у розвитку інфраструктури села Липини, затвердженого рішенням сесії Липинської сільської ради №34/19 від 26 січня 2015 року "Про пайову участь у розвитку інфраструктури села Липини".

ТОВ "Липинський" у відповідь листом №29/06-19 від 21 червня 2019 року відмовилось від укладення додаткової угоди з приводу доплати пайової участі, посилаючись на те, що об`єкт містобудування є житловим будинком, а будівництво окремих нежитлових будівель і споруд товариство не здійснювало та в експлуатацію не здавало. Вказана відмова стала підставою для звернення Липинської сільської ради до Луцької місцевої прокуратури та прокурора із позовом до суду про стягнення стягнення 348 173 грн. 93 коп. збитків.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Статею 188 Господарського кодексу України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Судами встановлено, що між сторонами були укладені договори про пайову участь замовника об`єкту містобудування у розвиток інфраструктури села Липини від 29 листопада 2017 року, від 12 березня 2018 року та від 04 вересня 2018 року, якими були встановлені пайові внески на розвиток інфраструктури села за участь замовника при здійснення будівництва житлового будинку.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу статті 173 Господарського кодексу України та статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно частин 1, 7 статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог статті 147 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною 2 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно пункту 4-1 частини 1 статті 71 Бюджетного кодексу України, надходження бюджету розвитку місцевих бюджетів включають кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, отримані відповідно до Закону України Про регулювання містобудівної діяльності".

Отже, між сільською радою та відповідачем існували договірні відносини. Свої зобов`язання по договорах відповідач виконав в повному обсязі, шляхом сплати визначених сільською радою у договорах пайових внесків, що підтверджується довідкою сільської ради та не заперечується сторонами.

Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Згідно із статтею 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями, визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій, як відшкодування збитків, штрафні санкції, .оперативно- господарські та адміністративно-господарські: санкції.

Статтею 224 Господарського кодексу України, яка кореспондується із статтею 623 Цивільного кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками, згідно з частиною другою статті 224 Господарського кодексу України, розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є в тому числі доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідним є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини.

Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання прокурора на ту обставину, що протиправна поведінка ТОВ "Липинський" полягає у неукладені з органом місцевого самоврядування додаткових угод до договорів про пайову участь, оскільки між Липинською сільською радою та відповідачем укладались договори про пайову участь, кошти були сплачені згідно розрахунку здійсненого сільською радою. Відповідно до пункту 4.1 Положення про пайову участь у розвитку інфраструктури села Липини, підготовку проектів договорів, розрахунок розміру пайової участі виконує виконавчий комітет сільської ради. Крім того, неможливим є укладення додаткових угод до договорів, які вже виконались та припинили свою дію.

Поряд з цим, у апеляційній скарзі прокурор надає визначення поняттю нежитлове приміщення, а саме що це є приміщення в структурі житлового будинку, що не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин.

Відповідно до пункту 3.3. ДБН 13.2.2-15:2019 багатоквартирний житловий будинок - це житловий будинок, до складу якого входить більше ніж одна квартира. Може бути зблокованого, секційного, коридорного, галерейного і терасного типу.

В пункті 3.4. визначено, що вбудовано-прибудоване приміщення - це приміщення, які розташовуються у габаритах будинків та в об`ємах, розміщених поза габаритами будинку більше ніж на 1,5м.

Згідно пункту 1 частини 1 Державного класифікатора будівель та споруд (ДК 018- 2000), затвердженого та введеного в дію Наказом Держстандарту України №507 від 17.08.2000, визначено терміни споруди і будівлі, а саме:

Об`єктами класифікації в ДК БС є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Споруди - це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт.

Будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несучо-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів.

До будівель відносяться: житлові будинки, гуртожитки, готелі, ресторани, торговельні будівлі, промислові будівлі, вокзали, будівлі для публічних виступів, для медичних закладів та закладів освіти тощо.

Будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням. Будівлі, що використовуються або запроектовані для декількох призначень (комбіноване житло, готель і контора), повинні бути ідентифіковані за однією класифікаційною ознакою відповідно до головного призначення. Головне призначення повинно бути визначене таким чином, зокрема, обчислюється відсоткове співвідношення площ різних за призначенням приміщень будівлі в складі повної загальної площі з віднесенням цих приміщень згідно з їх призначенням чи використанням до відповідного класифікаційного угруповання.

Таким чином, об`єктом забудови згідно договорів є один житловий будинок (цілісний з вбудовано-прибудованими приміщеннями), пайові внески за будівництво якого було сплачено відповідачем у відповідності до Рішення Липинської сільської ради від 26 січня 2015 року № 34/19, як за об`єкт містобудування - для житлових будинків площею понад 300 кв.м. Відтак, колегією суддів не вбачається порушення ТОВ "Липинський" Положення про пайову участь у розвитку інфраструктури села Липини.

Прокурором не доведено наявності всіх умов цивільно-правової відповідальності: збитків, вини, протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками.

Враховуючи наведене, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для відшкодування відповідачем нарахованих позивачем збитків на суму 348173грн. 93коп..

Таким чином, доводи прокурора, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Волинської обласної прокуратури на рішення господарського суду Волинської області від 10 вересня 2020 року у справі №903/118/20 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Волинської області від 10 вересня 2020 року у справі №903/118/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №903/118/20 повернути до господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "11" листопада 2020 р.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Демидюк О.О.