Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2020 р. м. Житомир Справа № 906/1374/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.,

секретаря судового засідання Стретович Н.К.

без участі представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Полісся" (Житомирська область, Овруцький район, с. Радчиці)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс" (Київська область, Києво - Святошинський район, с. Вишневе)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанни Анатоліївни (м. Київ)

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

26.12.2019 до Господарського суду Житомирської області від ТОВ "Виробниче підприємство "Полісся" надійшла заява про забезпечення позову до подання позовної заяви щодо зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 04.12.2019 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 899 (а. с. 1 - 33).

Ухвалою від 27.12.2019 господарський суд задовольнив вказану заяву позивача; зупинив стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 04.12.2019 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж. А. та зареєстрованого в реєстрі за № 899 (а. с. 35, 36).

03.01.2020 до Господарського суду Житомирської області від ТОВ "Виробниче підприємство "Полісся" надійшла позовна заява про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 04.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 899 (а. с. 38 - 73), яку ухвалою від 08.01.2020 господарський суд залишив без руху у зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору (а. с. 76, 77).

Ухвалою від 24.01.2020 господарським судом відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання суду, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А. (а. с. 84, 85).

10.02.2020 до суду від приватного нотаріуса Огороднік Ж.А. надійшли письмові пояснення вих. № 29/01-16, від 04.02.2020, в яких, зокрема, вказано таке:

- вчинений виконавчий напис повністю відповідає вимогам законодавства України щодо вчинення виконавчих написів нотаріусами України;

- положення ст. 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" при вчиненні виконавчого напису не застосовуються;

- договір застави майбутнього врожаю має похідний характер від договору поставки (основний договір) згідно з ст. 3 Закону України "Про заставу";

- враховуючи зміст ст. 89 Закону України "Про нотаріат" та положення п. 2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у виконавчих написах вказані суми, що підлягають стягненню або предмети, які підлягають витребуванню; повідомлено про розгляд справи без її участі у зв`язку із завантаженістю (а.с. 89-92).

Ухвалою від 19.03.2020 господарський суд продовжив строк проведення підготовчого провадження по 23.04.2020, відклав розгляд справи у підготовчому провадженні, призначив підготовче судове засідання на 23.04.2020 о 11:30 (а. с.105).

Ухвалами господарського суду від 23.04.2020, від 19.05.2020, від 18.06.2020, від 04.08.2020 та 04.09.2020 розгляд справи у підготовчому провадженні відкладався з посиланням на карантин.

За електронним запитом суду із офіційного сайту Міністерства юстиції України отримано детальну інформацію про юридичну особу відповідача, в якому зазначено, що ТОВ "Аграрний альянс" () зареєстровано за такою адресою: 08133, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Балукова, 1 (а. с. 128).

Ухвалою від 05.10.2020 господарський суд постановив закрити підготовче провадження, призначити справу до судового розгляду по суті на 03.112020 об 11:00; направлено копію цієї ухвали учасникам справи.

Учасники справи про дату і час судового засідання повідомлені вчасно та належним чином, про що свідчать відповідні витяги із сайту Укрпошти щодо руху поштових відправлень, отримані за електронними запитами суду (а. с. 143 - 145).

Відповідач правом на подання відзиву до суду не скористався.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А. заперечила проти позову з підстав викладених у письмових поясненнях вих. № 29/01-19, від 04.02.2020 (а. с. 89 - 92).

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

25.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Полісся" (далі - покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс" (далі - постачальник, відповідач) укладено договір поставки товару №АА-00031 (далі - договір поставки) (а. с. 57- 60).

Відповідно до п. 1.1 договору поставки постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення: а саме: засоби захисту рослин (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар належної якості та сплатити за нього грошову суму, що складає його вартість, визначену на умовах договору.

Пунктом 2.2 договору поставки передбачено, що ціни товарів в національній валюті, залежно від умов придбання товару постачальником за відповідними контрактами, зазначаються у відповідній специфікації (додатку), що є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 3.1 договору поставки, вартість товару, строк/термін оплати вартості товару, що полягає поставці за цим договором, визначається сторонами у відповідній специфікації (додатку), що є невід`ємною частиною цього договору.

За п. 6.1 договору поставки постачальник зобов`язується поставити товар за цим договором в строк, на умовах та в місце поставки, які визначені у специфікації (додатку), що є невід`ємною частиною цього договору. В матеріалах справи є додатки (специфікації) №1 від 25.02.2019 та №2 від 02.04.2019 до договору (а. с. 61 - 64).

19.07.2019 в якості забезпечення виконання зобов`язань по договору поставки товару №АА-00031 від 25.02.2019 між ТОВ "Аграрний Альянс" ( заставодержатель) та ТОВ "Виробниче підприємство "Полісся" (заставодавець) укладено договір застави майбутнього врожаю, який зареєстровано приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Огороднік Ж.А. за №558 (далі - договір застави) (а. с. 65 - 70).

Пунктом 1.1 договору застави погоджено, що в силу договору заставодавець з метою забезпечення в повному обсязі виконання грошових зобов`язань - ТОВ "Виробниче підприємство "Полісся" (далі - боржник) перед заставодержателем по договору поставки товару №АA-00031 (а саме: засоби захисту рослин (далі - товар) укладеного 25.02.2019 року між ТОВ "Аграрний Альянс" та ТОВ "Виробниче підприємство "Полісся", з усіма додатками до нього, укладеними на момент підписання договору застави (далі - договір поставки), а саме: зобов`язань щодо оплати вартості поставленого товару на умовах відстрочки платежу, майбутніх витрат і відшкодування збитків, а також штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання боржником зобов`язань за договором поставки, передає в заставу заставодержателю, а заставодержатель приймає таке майно: майбутній врожай кукурудзи, який буде вирощено та зібрано заставодавцем у 2019 році у кількості 265,98 тонн, на земельних ділянках площею 39,00 га, з врожайністю 6,82 т/га за ціною 4900,00 грн./т, загальною вартістю 1303302,00 грн. (далі - предмет застави).

За п. 1.2 договору застави сторони оцінили предмет застави у 1303302,00 грн.

Пунктом 1.5 договору застави передбачено, що заміна предмета застави допускається лише за взаємною згодою сторін та оформляється додатковим договором, який є невід`ємною частиною цього договору.

Заставодавець зобов`язався не вчиняти будь-які дії щодо зерна, що є предметом застави, в тому числі, щодо збирання такого зерна без згоди заставодержателя. Заставодержателя сповіщають в письмовому порядку шляхом направлення на його адресу рекомендованого листа за 20 календарних днів до дати збирання врожаю зернових культур, що перебувають у заставі (п. 2.2.9 договору застави).

За п. 2.3.5 договору застави заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави: а) у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язань за договором поставки, воно не буде виконане; б) при виникненні у заставодержателя права вимагати дострокового виконання зобов`язань за договором поставки.

У разі невиконання або порушення виконання зобов`язань боржника за договором поставки та зобов`язань заставодавця за цим договором заставодержатель має право задовольнити свої вимоги за договором поставки в повному обсязі за рахунок предмета застави, враховуючи суму заборгованості за поставлений товар, відшкодування збитків, штрафних санкцій, витрат, які виникли у зв`язку із примусовим стягненням заборгованості (п. 2.3.7 договору застави).

Згідно з п. 2.3.10 договору застави заставодержатель має право розпочати процедуру звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо після спливу 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави та якщо після спливу 30 днів після направлення боржнику письмової вимоги заставодержателя про усунення порушень зобов`язань за договором поставки така вимога заставодержателя залишається не задоволеною.

Відповідно до п. 3.1 договору застави заставодержатель набуває право звернути стягнення на предмет застави та задовольнити за рахунок предмета застави вимоги за договором поставки в повному обсязі в разі невиконання або порушення виконання боржником умов договору поставки або порушення заставодавцем умов цього договору.

Згідно з п. 3.2 договору застави звернення стягнення на предмет застави чи на відповідну його частину здійснюється за вибором заставодержателя: за рішенням суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, або іншими способами, не забороненими чинним законодавством України.

Відповідно до п. 5.3 договору застави обтяження заставою предмета застави сторони реєструють в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна в день нотаріального посвідчення цього договору.

04.12.2019 приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 899, яким запропоновано звернути стягнення на користь ТОВ "Аграрний Альянс" на кукурудзу врожаю 2019 року у кількості 265,98 тон, що знаходиться у власності ТОВ "Виробниче підприємство "Полісся" (боржник). Кукурудза, передана в заставу ТОВ "Аграрний Альянс" за договором застави майбутнього врожаю, посвідченим Огороднік Ж. А., приватним нотаріусом Київського нотаріального округу, 22.08.2019, зареєстровано в реєстрі №558 в якості забезпечення виконання зобов`язання за договором поставки товару № АА-00031 від 25.02.2019, укладеним між ТОВ "Аграрний альянс" та ТОВ "Виробниче підприємство "Полісся", строк оплати за яким настав 30.11.2019. У разі відсутності кукурудзи у власності ТОВ "Виробниче підприємство "Полісся" (повністю або частково), запропоновано задовольнити вимоги ТОВ "Аграрний Альянс", шляхом стягнення грошових коштів з ТОВ "Виробниче підприємство "Полісся", та перерахувати суму згідно з договором поставки товару № АА-00031 від 25.02.2019 у розмірі 622457,77 грн., з яких 556510,36 грн. - вартість товару та 65947,41 грн. - відсотки за користування товарним кредитом, за реквізитами вказаними у виконавчому написі (далі - виконавчий напис) (а. с. 56).

13.12.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Ковальським М.Р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60879292 з виконання виконавчого напису № 899 виданого 04.12.2019 (а. с. 73).

В матеріалах справи є постанови приватного виконавця від 13.12.2019 про стягнення з боржника основної винагороди та про арешт майна боржника (а.с. 25,27).

Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням умов договору застави майбутнього врожаю, а саме п. п. 1.1, 1.4, 3.1, 3.2, підп. 2.3.5 та 2.3.11, якими передбачено, що відповідач має право звернути стягнення виключно на предмет застави в разі невиконання зобов`язань позивачем.

У зв`язку з вказаним порушенням, позивач звернувся з позовною заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 04.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 899.

2. Норми права (нормативно - правові акти), які застосував господарський суд.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Дана норма кореспондується зі ст.1 Закону України "Про заставу".

Частиною 1 ст. 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.4 Закону України "Про заставу" предметом застави можуть бути майно та майнові права. Предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення. Предметом застави може бути майно, яке стане власністю заставодавця після укладення договору застави, в тому числі продукція, плоди та інші прибутки (майбутній урожай, приплід худоби тощо), якщо це передбачено договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про заставу" у договорі застави визначаються суть, розмір та строк (термін) виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, та/або посилання на договір чи інший правочин, яким встановлено основне зобов`язання, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

У відповідності до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Якщо предмет одного договору застави складають дві або більше речей (два чи більше прав), стягнення може бути звернено на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (на будь-яке з прав) за вибором заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (право), він зберігає право наступного стягнення на інші речі (права), що складають предмет застави (ч. 5 ст.20 Закону України "Про заставу").

Відповідно до ч. 5 ст. 20 Закону України "Про заставу" звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п`ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду.

Частиною 8 ст. 20 Закону України "Про заставу" встановлено, що реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі виконавчого листа, суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих написів нотаріусів (п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження").

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України "Про нотаріат").

Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" (в редакції чинній станом на дату вчинення виконавчого напису) встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат").

При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі і встановити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (Правова позицію викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц, від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц).

За ч 1 ст. 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження (ч. 1 - 3 ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень").

Якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження (ч. 1 ст. 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень").

Тобто законодавець визначив, що для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Вказані вимоги є імперативними і не виконуються на розсуд стягувача. (Правову позицію наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 202/29241/13-ц та від 16.05.2018 у справі № 320/8269/15-ц, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.11.2018 у справі № 755/11989/16-ц, від 12.12.2018 у справі № 755/11816-ц та від 16.12.2019 у справі № 759/4658/17).

За ч. 2 ст. 28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов`язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов`язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими ст. 8 Закону.

Частиною 3 ст. 28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов`язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду.

3. Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Предметом позову в даній справі є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

За своєю правовою природою виконавчий напис є виконавчим документом, за яким здійснюється стягнення в примусовому порядку.

Суд встановив, що умовами договору застави майбутнього врожаю предметом застави, на який може бути звернено стягнення на підставі виконавчого напису у безспірному порядку, є виключно зерно кукурудзи 2019 року (майбутній врожай).

Жодних інших договорів, які б забезпечували виконання зобов`язань за вищевказаним договором поставки, зокрема застави грошових коштів, між сторонами не укладалося.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачем вжито заходів щодо реєстрації в Державному реєстрі обтяжень майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави; направлення позивачу відповідної письмової вимоги; у разі не виконання позивачем цієї вимоги протягом 30 днів - розпочати процедуру звернення стягнення в судовому порядку.

Відповідач зазначених умов не виконав, а тому не отримав права на звернення до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. В свою чергу, приватний нотаріус не перевірила виконання відповідачем зазначених вимог при вчиненні виконавчого напису.

Відповідно до витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 13.12.2019 № 63714665 (а.с.71), від 02.01.2020 № Р20939 (а. с. 72), які надано позивачем, відомості про реєстрацію обтяження в Державному реєстрі внесені лише приватним виконавцем Ковальським М.Р., відповідно, 13.12.2019 та 23.12.2019.

Порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 № 330. Пунктом 4 цього порядку визначено, що державна реєстрація відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження проводиться шляхом внесення до Реєстру запису.

Таким чином вимога спеціального закону зобов`язує стягувача до початку процедури стягнення зареєструвати в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення на предмет застави. Ця вимога є імперативною і не залежить від волі стягувана. Тобто стягувач не має права звернути стягнення на заставне майно, в тому числі ініціювати цю процедуру стягнення, як в судовому так і позасудовому порядку без виконання приписів Закону - без реєстрації відомостей про звернення стягнення на предмет застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

При цьому, у п. 6 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна вказано, що заяву про виникнення, зміну, припинення обтяжень,-а також про звернення стягнення на предмет обтяження у паперовій формі підписує обтяжувач, справжність підпису якого нотаріально засвідчується (крім випадків подання заяви щодо публічних обтяжень та випадків подання заяви нотаріусу, яким безпосередньо вчинено дію, спрямовану на виникнення, зміну, припинення обтяження, а також на звернення стягнення на предмет обтяження).

Суд звертає увагу на те, що Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" пов`язує подальші дії стягувача не лише з виконанням чи невиконанням боржником вимоги усунути порушення зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу, але й установлює відповідний строк для такого виконання - протягом 30 днів, та пов`язує початок спливу цього строку з моментом реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Тобто, ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження, вважаються порушеннями, які унеможливлюють подальше вчинення дій, спрямованих на звернення стягнення на предмет застави.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.09.2020 у справі № 910/11051/19.

Також суд погоджується з твердженнями позивача, що розмір заборгованості, що зазначений у виконавчому написі не відповідає фактичному розміру боргу, оскільки не знаходить підтвердження первинними документами бухгалтерського обліку та розраховано всупереч умовам укладеного договору поставки товару; відповідач не здійснював перерахунку вартості товару (ціни всього товару) в порядку, визначеному пунктами 2.3., 3.1., 3.2. договору поставки товару, з урахуванням того, що на дату, коли позивачем мав бути здійснений остаточних розрахунок, курс гривні до долару США змінився, тобто зменшився, більше ніж на 3% відносно курсу, що передує даті укладання відповідної специфікації.

В матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем від відповідача повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання по договору поставки №АА- 00031 від 25.02.2019; без такого повідомлення і реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, відповідач не мав права розпочинати процедуру звернення стягнення на заставне майно, а приватний нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис.

Тому, суд вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог ч. 3 ст.24 та ч. 1 ст. 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", він є незаконним та не підлягає виконанню.

З огляду на викладене, позивачем доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі.

У зв`язку з цим суд вважає заявлений позов таким, що підтверджений належними та допустимими доказами, заявлений відповідно до приписів чинного законодавства та підлягає задоволенню. За таких обставин, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж. А. визнається судом таким, що не підлягає виконанню.

4. Розподіл сплаченого судового збору між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За п. 1 ч. 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що спір виник, у тому числі, через бездіяльність позивача щодо виконання договірних зобов`язань за договором поставки товару №АА-00031 від 25.02.2019 суд прийшов до висновку про покладення на нього сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 04.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огородник Жанною Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за № 899, де стягувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс" (), а боржником є Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Полісся" ().

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 10.11.20

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1- в справу

2 - позивачу (11101, Житомирська область, Овруцький район, с. Радчиці, вул. Шевченка, 39) (реком.) та на електронну пошту:

3 - відповідачу (08133, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Балукова, 1) (реком.)

4 - приватному нотаріусу Огороднік Ж.А. (03035, м. Київ, вул. Петрозаводська, 2Ф, прим. №109) (реком.)