ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року м. ОдесаСправа № 916/3553/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів секретар судового засідання Представники учасників у справі: Від ДП "Морський торговельний порт "Южний"Богатиря К.В. Бєляновського В.В., Філінюка І.Г. Чеголя Є.О. адвокат Сабурова Ю.С., довіреність № 103-13/246, дата видачі : 01.09.20;
розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний»
на рішення господарського суду Одеської області
від01.06.2020 (суддя суду першої інстанції Д`яченко Т.Г., дата і місце постановлення рішення: 01.06.2020, м. Одеса, просп. Шевченко, 29, Господарський суд Одеської області, зал судового засідання № 16)
у справі за позовом до відповідача про№ 916/3553/19 Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Партс Трейд» Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» стягнення 688 229,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Імпорт Партс Трейд» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» про стягнення, з урахуванням виправленої позовної заяви, 688229,09 грн., з яких інфляційні збитки 489572,84 грн. та 3% річних 198656,25 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 01.06.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Партс Трейд» задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» (65481, Одеська обл., м. Южне, вул. Берегова. 13; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Партс Трейд» (65003, м.Одеса, вул. Миколи Герта (провулок Петренко), буд. 1/5; ) 3% річних у розмірі 198061 (сто дев`яносто вісім тисяч шістдесят одну) грн. 47 коп., інфляційні втрати у розмірі 489572 (чотириста вісімдесят дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят дві) грн. 84 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 10314 (десять тисяч триста чотирнадцять) грн. 52 коп.; в іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що судом було встановлено факт неналежного виконання Державним підприємством «Морський торговельний порт «Южний» прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору про закупівлю товару №Т/СН-2/18 від 02.01.2018 року щодо своєчасної оплати вартості отриманого з боку позивача товару.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції зазначив, що вимоги позивача щодо сплати відповідачем 3% річних та інфляційних втрат є правомірними, однак підлягають частковому задоволенню, оскільки позивачем не вірно було здійснено розрахунок заявлених ним до стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

06.07.2020 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на рішення Господарського суду Одеської області від 01.06.2020.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а також при прийняті рішення судом були порушені норми процесуального права, та невірно застосовані норми матеріальною права.

Апелянт зазначає про те, що умова Договору щодо надання рахунку на оплату була порушена Позивачем, отже помилковим є висновок місцевого господарською суду про те, що Позивач довів неналежне виконання Відповідачем своїх зобов`язань за Договором та наявність підстав для стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Скаржник також вказав, що судом першої інстанції залишено поза увагою помилковість здійснених Позивачем розрахунків щодо визначення початку періоду прострочення. Адже відповідно до видаткової накладної №2 від 06.04.2018 та товарно-транспортної накладної № Р2 від 06.04.2018, товар на суму 7 236 480,00 грн. було поставлено 06.04.2018 (п`ятниця), тому прострочення оплати не могло розпочатися з 23.04.2018, як визначено судом в оскаржуваному рішенні.

Керуючись викладеним вище, апелянт просив скасувати рішення Господарською суду Одеської області від 01.06.2020 у справі № 916/3553/19 в частині стягнення з ДП «МТП «Южний» на користь ТОН «Імпорт Партс Трейд» 3% річних у розмірі 198 061,47 грн., інфляційних втрат у розмірі 489 572,84 грн. та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 916/3553/19 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді Мишкіна М.А., Філінюк І.Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2020.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на рішення Господарського суду Одеської області від 01.06.2020 по справі № 916/3553/19; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 30.07.2020; роз`яснено учасникам справи про їх право до 30.07.2020 подати до суду заяви чи клопотання стосовно призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення у справі спеціаліста, перекладача, вжиття заходів забезпечення позову, відводів, затвердження мирових угод тощо, а також надати заперечення на заяви та клопотання інших осіб із доказами направлення копій таких заяв або заперечень іншим учасникам справи.

Розпорядженням керівника апарату Південно-західного апеляційного господарського суду № 194 від 03.08.2020, у зв`язку з відпусткою судді Мишкіної М.А. з 20.07.2020 по 21.08.2020, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/3553/19.

Відповідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2020 справу №916/3553/19 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя Богатир К.В., судді Бєляновський В.В., Філінюк І.Г.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.08.2020 прийнято апеляційну скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на рішення Господарського суду Одеської області від 01.06.2020 по справі № 916/3553/19 до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Богатиря К.В., суддів: Бєляновського В.В., Філінюка І.Г.; призначено розгляд апеляційної скарги Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на рішення Господарського суду Одеської області від 01.06.2020 по справі № 916/3553/19 на 22 вересня 2020 року о 16:30 год.; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою.

Судове засідання 22.09.2020 не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Богатиря К.В., про що було складено відповідну довідку.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2020 призначено розгляд апеляційної скарги Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на рішення Господарського суду Одеської області від 01.06.2020 по справі № 916/3553/19 на 10 листопада 2020 року о 14:00; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами.

10 листопада 2020 року у судовому засіданні прийняв участь представник ДП "Морський торговельний порт "Южний" адвокат Сабурова Ю.С. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце повідомлялася належним чином, що підтверджується телефонограмою від 03.11.2020, яка міститься у матеріалах справи. Даною телефонограмою було повідомлено особисто представника ТОВ «Імпорт Партс Трейд» - адвоката Мацко В.В., що розгляд апеляційної скарги Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на рішення Господарського суду Одеської області від 01.06.2020 по справі № 916/3553/19 призначено на 10 листопада 2020 року о 14:00.

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 10.11.2020, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на рішення Господарського суду Одеської області від 01.06.2020 по справі № 916/3553/19, до суду не повідомлялося.

Таким чином, на думку колегії суддів в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на рішення Господарського суду Одеської області від 01.06.2020 по справі № 916/3553/19 по суті, не дивлячись на відсутність представника позивача, повідомленого про судове засідання належним чином. Відсутність зазначеного представника сторони у даному випадку не перешкоджає вирішенню спору та не повинно заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

Фактичні обставини, встановлені судом.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю «Імпорт Партс Трейд» та Державним підприємством «Морський торгівельний порт «Южний» виникли на підставі укладеного між ними 02 січня 2018 року договору №Т/СН-2/18 про закупівлю товарів.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

За положеннями ст.662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст.663 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

02 січня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Імпорт Партс Трейд» (Постачальник) та Державним підприємством «Морський торгівельний порт «Южний» (Покупець) було укладено договір №Т/СН-2/18 про закупівлю товарів (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого, Постачальник зобов`язується у 2018 році поставити Покупцю товар, зазначений у специфікації, що є Додатком №1, відповідно до цього Договору, а Покупець прийняти і оплатити товар.

Відповідно до п. 2.1. Договору, ціна договору становить 22 552 203,30 грн., в тому числі ПДВ 20% - 3 758 700,55 грн.

Згідно із п. 3.1. Договору, покупець оплачує товар за фактом поставки протягом 10 (десять) банківських днів з моменту поставки конкретної партії товару прямим банківським переводом коштів на рахунок Постачальника згідно з виставленим Постачальником рахунку, оформленим відповідно до рознарядки Покупця.

Відповідно до п. 4.3. Договору, товар вважається переданим Постачальником та прийнятим Покупцем за якістю та комплектністю після підписання видаткової та товарно-транспортно накладної.

Умовами п. 6.4.1. Договору обумовлено, що Постачальник має право отримувати плату за поставлений товар у повному обсязі, відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п. 7.1. Договору, у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього Договору, винна сторона несе відповідальність перед іншою стороною відповідно до діючого законодавства України та умов, викладених у цьому Договорі.

Відповідно до п. 10.1. Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє по 31.05.2018, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Імпорт Партс Трейд» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою, в якій просило стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» заборгованість у розмірі 7 288 721,44 грн. та зобов`язати Державне підприємство «Морський торговельний порт «Южний» прийняти товар згідно Договору про закупівлю товару №Т/СН-2/18 від 02.01.2018 укладеного із позивачем.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.11.2018 по справі №916/1913/18, яке постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2019 залишено без змін, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Партс Трейд» до відповідача Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» про стягнення та зобов`язання виконати умови договору задоволено. Стягнуто з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Партс Трейд» 7 236 480,00 грн. суми основного боргу, 52 241,44 грн. пені та витрати по сплаті судового збору у розмірі 112 442,82 грн. Зобов`язано Державне підприємство «Морський торговельний порт «Южний» прийняти товар згідно Договору про закупівлю товару №Т/СН-2/18 від 02.01.2018, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Імпорт Партс Трейд».

Постановою Верховного суду від 28.05.2019 касаційну скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» задоволено частково. Рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2018 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2019 у справі №916/1913/18 в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Партс Трейд» до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» про зобов`язання Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» прийняти товар згідно договору про закупівлю товару від 02.01.2018 №Т/СН-2/18, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Імпорт Партс Трейд», скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області. В іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2018 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2019 у справі №916/1913/18 залишено без змін.

За текстом Постанови Верховного Суду від 28.05.2019 по справі №916/1913/18 зазначено, що враховуючи приписи статті 193 Господарського кодексу України, статей 526, 529, 530 Цивільного кодексу України, кожна сторона договору повинна виконувати свої зобов`язання за відповідним договором належним чином та у передбачені таким договором строки. У разі невиконання чи неналежного виконання стороною своїх обов`язків, передбачених відповідним договором, така сторона договору може нести певну відповідальність, зокрема, сплата пені, штрафу тощо. Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, позивач на виконання умов Договору поставив відповідачу частину товару на загальну суму 7 236 480,00 грн. Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.11.2018 та постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2019 по справі №916/1913/18 встановлено, що факт поставки позивачем частини товару за Договором та прийняття відповідачем такого товару підтверджується видатковою накладною №2 від 06.04.2018, товарно-транспортною накладною №Р2 від 06.04.2018. Відповідач не оплатив прийнятий від позивача товар.

При розгляді в суді справи № 916/1913/18 про стягнення основного боргу та пені основним доводом відповідача було те, що прострочення виконання грошового зобов`язання з його боку не відбулося у зв`язку із не направленням позивачем та не отриманням відповідачем рахунку на оплату, що було передбачено умовами договору.

З цього приводу касаційний суд у справі № 916/1913/18 надав вказаному доводу належну правову оцінку.

З огляду на зазначене, касаційна інстанція у постанові від 28.05.2019 по справі № 916/1913/18 вважала обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу та пені у зв`язку з встановленням обставин неналежного виконання відповідачем умов Договору щодо оплати отриманого товару.

З урахуванням викладеного, дослідивши обставини справи № 916/3553/19, колегією судів апеляційного господарського суду було встановлено факт неналежного виконання Державним підприємством «Морський торговельний порт «Южний» прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору про закупівлю товару №Т/СН-2/18 від 02.01.2018 року щодо своєчасної оплати вартості отриманого з боку позивача товару.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з неналежним виконанням з боку відповідача прийнятих на себе зобов`язань, позивачем було здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат. Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат проведено на суму боргу 7 236 480,00 грн. за період з 23.04.2018 по 23.03.2019.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції та зазначає, що вимоги позивача щодо сплати відповідачем 3% річних та інфляційних втрат є правомірними.

Однак, позивачем та судом першої інстанції не вірно було здійснено розрахунок заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат.

Щодо періоду виникнення прострочення виконання грошового зобов`язання, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вже встановлено господарським судом у іншій справі №916/1913/18, видаткова та товарно-транспортна накладні були підписані уповноваженими особами Порту, отже, згідно п.4.3 Договору товар вважається переданим Продавцем та прийнятим Покупцем, відтак, момент виконання зобов`язання оплатити товар розпочався наступного банківського дня за фактом поставки 06.04.2018 (п`ятниця).

Але колегія суддів з цього приводу приймає до уваги доводи апелянта у справі № 916/3553/19.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Кодексу законів про працю у випадку, коли святковий або неробочий день (стаття 73) збігається з вихідним днем, вихідний день переноситься на наступний після святкового або неробочого.

Частиною 1 статті 73 КЗпП встановлено, що Пасха (Великдень) є святковим днем. У 2018 році Пасха (Великдень) припадала на 08 квітня 2018 року (неділя), а отже 09 квітня 2018 року був вихідним днем та не міг вважатися банківським днем. Отже, строк для виконання зобов`язання у 10 банківських днів слід обраховувати, починаючи з 10.04.2018.

На підставі викладеного, із врахуванням встановлених судом обставин та фактів у справі № 916/3553/19, колегія суддів приходить до висновку, що дійсним початком прострочення виконання зобов`язання відповідачем (11-м банківським днем) - є дата 24.04.2018.

З огляду на викладене вище, позивачем та судом першої інстанції було невірно встановлено дату початку прострочення виконання зобов`язання Державним підприємством «Морський торговельний порт «Южний».

Щодо періоду, до якого слід нараховувати 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення оплати за отриманий товар, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом, саме 22.03.2019 відповідачем було здійснено перерахування позивачу заборгованості, що засвідчується штемпелем банківської установи щодо проведення банком відповідної банківської операції 22 березня 2019 року, що міститься на платіжному дорученні №1546. (а.с. 171).

Також, відповідно до Довідки Публічного акціонерного товариства «ПУМБ» від 16.04.2019 вих.№ ODE-07.8/397 було зазначено про перерахування грошових коштів згідно платіжного доручення, зокрема, №1456 від 22.03.2019 (12:32:41) у розмірі 7 401 164,26 грн. від Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Партс Трейд».

Колегія суддів зазначає, що стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що 3 % річних та інфляційні втрати слід нараховувати до 21.03.2019.

З врахуванням викладеного, колегією судів було здійснено перерахунок 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу основного зобов`язання за період з 24.04.2018 по 21.03.2019.

Сума основного боргуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір відсотків річнихЗагальна сума річних
7 236 480,00 грн.24.04.2018-21.03.2019332 дні3 %197 466,69 грн.

Отже, задоволенню підлягають 3 % річних у розмірі 197 466,69 грн.

Сума основного боргуПеріод заборгованостіСукупний індекс інфляціїСума боргу з урахуванням індексу інфляціїІнфляційне збільшення
7 236 480,00 грн.24.04.2018-21.03.20191,0777 795 587,32 грн.559 107,32 грн.

Cума інфляційних втрат, що може бути стягнена за вказаний період, складає 559 107,32 грн., однак судом першої інстанції було вірно враховано, що позивачем у поданому позові заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 489 572,84 грн.

Згідно ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Приймаючи до уваги викладене вище, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що задоволенню підлягають інфляційні втрати у розмірі 489 572,84 грн., які були заявлені позивачем.

Щодо посилання апелянта на те, що умова Договору щодо надання рахунку на оплату була порушена Позивачем, отже, помилковим є висновок місцевого господарською суду про те, що Позивач довів неналежне виконання Відповідачем своїх зобов`язань за Договором та наявність підстав для стягнення 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено вище, видаткова та товарно-транспортна накладні були підписані уповноваженими особами Порту, отже, згідно п.4.3 Договору товар вважається переданим Продавцем та прийнятим Покупцем, відтак, момент виконання зобов`язання оплатити товар настав протягом 10 банківських днів за фактом поставки 06.04.2018.

Колегія суддів також зазначає, що рахунок на оплату є документом, який передбачає виставлення визначених сум до оплати покупцем за товари, які поставляються (фактично поставлені) або послуги, що надаються (фактично надані) та банківські реквізити, на які проводиться оплата. Рахунок на оплату товару не фіксує факт надання та отримання товарів, виконаних робіт або наданих послуг, оскільки не є первинним документом в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

За умови прийняття поставленого товару та наявності договірного врегулювання розміру, строку і порядку платежу, колегія суддів вважає, що відсутність рахунку на оплату товару не є тією обставиною, за якої існує неможливість виконання боржником свого обов`язку та не звільняє покупця від оплати вартості отриманого товару, який фактично переданий продавцем покупцю.

Колегія суддів зазначає, рахунок на оплату є лише документом, що містить платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України, оскільки не є обумовленою стороною обставиною, щодо якої невідомо настане вона чи ні, та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України.

Крім того, колегія суддів погоджується з правовою оцінкою, викладеною в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.05.2019 по справі № 916/1913/18, що стосується аналогічних доводів відповідача з приводу настання строку оплати за товар:

« 38. Суд відхиляє аргументи відповідача про відсутність у нього обов`язку з оплати отриманого товару внаслідок ненадання позивачем відповідного рахунку-фактури, з огляду на таке.

39. Відповідно до пункту 4.4 Договору під час поставки товару Постачальник надає Покупцю оригінали наступних документів: рахунок-фактуру, товарно-транспорту накладну, 3 примірника видаткової накладної, а також завірені копії документів, які підтверджують якість товару (сертифікати відповідності). Ненадання зазначених документів є підставою для відмови Покупця від прийняття товару.

40. Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, відповідач отримав відповідний товар, тобто, не відмовився від прийняття такого товару. Тому, враховуючи дані обставини та умови пункту 4.4 Договору убачається, що під час поставки товару Постачальник надав Покупцю оригінали відповідних документів, зокрема, рахунку-фактури. Відповідно, у відповідача виник обов`язок з оплати отриманого товару.»

З врахуванням усього викладеного вище, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла остаточного висновку про те, що наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку сплатити вартість поставленого позивачем товару та не є обставиною, з якою пов`язаний строк остаточної оплати за Договором. Окрім того відповідач фактично прийняв товар, чим підтвердив отримання усіх оригіналів документів, в тому числі рахунку-фактури для оплати за товар. Тому такі посилання апелянта не приймаються колегією суддів до уваги.

Висновки апеляційного господарського суду:

Стаття 277 ГПК України встановлює підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

1. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У даному випадку господарський суд неповністю з`ясував обставини, що мають значення для справи, тому апеляційну скаргу треба частково задовольняти, а рішення Господарського суду Одеської області 01.06.2020 по справі №916/3553/19 треба скасовувати в частині стягнення 3% річних на суму 594,78 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Щодо розподілу витрат на сплату судового збору за подачу позовної заяви колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно по п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно до задоволених вимог.

Загальна сума позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Партс Трейд» становить 688 229,09 грн., сума задоволених позовних вимог становить 687 039,53 грн. Таким чином позовні вимоги було задоволено на 99,83%, тобто 99,83 % витрат на сплату судового збору за подачу позовної заяви покладається на відповідача, а 0,17 % на позивача.

Щодо розподілу витрат на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Державне підприємство «Морський торговельний порт «Южний» оскаржує рішення суду першої інстанції повністю, загальна сума оскарження становить 687 634,31 грн. Апеляційну скаргу задоволено частково, на суму 594,78 грн., тобто 0,09% витрат на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги покладається на відповідача, а 99,91 % на позивача (апелянта).

Керуючись статтями 269-270, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 01.06.2020 по справі №916/3553/19 скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення 3% річних на суму 594,78 грн. Відмовити у задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 01.06.2020 по справі №916/3553/19 залишити без змін.

Резолютивну частину рішення викласти у наступній редакції:

« 1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» (65481, Одеська обл., м. Южне, вул. Берегова. 13; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Партс Трейд» (65003, м.Одеса, вул. Миколи Герта (провулок Петренко), буд. 1/5; ) 3% річних у розмірі 197 466,69 грн. інфляційні втрати у розмірі 489 572,84 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 10 305,88 грн.

3. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.»

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Партс Трейд» (65003, м.Одеса, вул. Миколи Герта (провулок Петренко), буд. 1/5; ) на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» (65481, Одеська обл., м. Южне, вул. Берегова. 13; ) суму судових витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 13,93 грн.

Зобов`язати Господарський суд Одеської області видати накази з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження» щодо вимог до виконавчого документа.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 11.11.2020.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: В.В. Бєляновський

І.Г. Філінюк