ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

09 листопада 2020 року Справа № 903/823/20

Суддя Господарського суду Волинської області Костюк С. В., розглянувши матеріали

за позовом Насіннево-племінного товариства з обмеженою відповідальністю «Турія»

до відповідачів: 1) ОСОБА_1

2) Фізичної особи-підприємця Баглика Лева Олександровича

про солідарне стягнення збитків в розмірі 465789,84 грн,

в с т а н о в и л а:

04.11.2020 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Насіннево-племінного товариства з обмеженою відповідальністю «Турія», в якій позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та Фізичної особи-підприємця Баглика Лева Олександровича збитки завдані пожежею у сумі 457617,84 грн та витрати за проведення експертизи в сумі 8172,00 грн.

Дослідивши подану позовну заяву суд дійшов висновку, що у відкритті провадження слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття «обмеження основоположних прав і свобод» від прийнятого у законотворчій практиці поняття «фіксація меж самої сутності прав і свобод» шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини). При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Так, в силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд. Систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд.

Згідно з ч. 3 ст. 22 названого Закону, місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

В основу визначення підвідомчості покладено два критерії: суб`єктний склад правовідносин і характер діяльності суб`єктів (характер спірного правовідношення).

Відповідно до першого критерію господарський суд вирішує господарські спори, що виникають між підприємствами, організаціями (юридичними особами), а також громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених чинним законодавством, може вирішувати спори і розглядати справи за участю державних та інших органів, а також громадян, які не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Підвідомчість справ загальним і господарським судам визначається законодавством, а у разі відсутності прямої вказівки закону застосовується принцип розмежування підвідомчості за суб`єктним складом.

Як слідує із тексту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, спір між сторонами виник внаслідок вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 270 КК України.

Власником будівлі пилорами за адресою АДРЕСА_1, де виникла пожежа є фізична особа ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно; докази того, що за вказаною адресою здійснює підприємницьку діяльність ФОП Баглик Лев Олександрович відсутні.

За змістом ч. 3 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що на ці правовідносини не розповсюджуються норми ст. 20 ГПК України, а тому юрисдикція господарських судів на такі спори не поширюється.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

На виконання приписів ч. 6 ст. 175 ГПК України суд роз`яснює, що спори щодо шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відтак, суд відмовляє у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 175, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в:

1. Відмовити Насіннево-племінному товариству з обмеженою відповідальністю «Турія» у відкритті провадження у справі за позовом до ОСОБА_1 та Фізичної особи-підприємця Баглика Лева Олександровича про солідарне стягнення збитків в розмірі 465789,84 грн.

2. Позовну заяву з матеріалами на 71-му арк. (в т.ч. оригінал платіжного доручення № 690 від 02.11.2020) повернути позивачу - Насіннево-племінному товариству з обмеженою відповідальністю «Турія».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 09.11.2020.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С. В. Костюк