ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2020 р. Справа №909/1366/19

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Мирутенко О.Л.

Плотніцький Б.Д.

секретар судового засідання: Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Сегежа Оріана Україна" б/н від 10.09.2020 (вх. № ЗАГС 01-05/2499/20 від 11.09.2020)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 07.08.2020 (суддя Т.В. Стефанів, повний текст рішення складено та підписано 11.08.2020)

у справі № 909/1366/19

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Сегежа Оріана Україна" (надалі ПрАТ "Сегежа Оріана Україна"), м. Калуш, Івано-Франківська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Захід" (надалі ТзОВ "БК "Захід"), м. Калуш, Івано-Франківська область

про стягнення заборгованості у розмірі 616 500,00 грн.

за участю учасників справи:

від позивача: Шегинський Р.А. - адвокат (орден серії ВС № 1036659 від 10.09.2020)

від відповідача: Булавинець М.М. - адвокат (орден серії ІФ № 072044 від 30.07.2020)

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ "Сегежа Оріана Україна" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ТзОВ "Будівельна Компанія"Захід" про стягнення заборгованості у розмірі 616 500,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами у справі було підписано договір підряду. Проте, відповідачем (підрядником) будь-яких дій, спрямованих на виконання договору, не вчинялося. У договорі не погоджено усіх істотних умов, необхідних для договору підряду, сторонами не погоджено строки виконання підрядних робіт, не розроблено та не передано на затвердження замовнику локального кошторису. За таких обставин, позивач вважає, що договір є неукладеним, тому просить стягнути з відповідача на свою користь 616500,00 грн. оплаченого авансу, як безпідставно набутих в порядку статті 1212 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 07.08.2020 у справі №909/1366/19 у задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції встановив, що матеріалами справи підтверджується факт часткового виконання договору підряду, який укладено між сторонами. Зокрема, такими доказами є: сплата замовником (позивачем) на користь підрядника (відповідача) авансу з призначенням платежу: за реконструкцію АПК та будівлі виробництва згідно договору № 2 від 21.12.2016, як наслідок реєстрація податкових накладних; звернення замовником - ПрАТ "Сегежа Оріана Україна" до Управління ДАБІ в Івано-Франківської області з метою реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт; розроблення робочого проекту. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що договір підряду № 2 від 21.12.2016 є укладеним та не припинив своєї дії. Окрім того, матеріали справи не містять доказів припинення зобов`язань між сторонами. Таким чином, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України. На підставі вищенаведеного, місцевий господарський суд дійшов висновку, що в даному випадку позивачем невірно обрано спосіб захисту своїх прав.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ПрАТ "Сегежа Оріана Україна" подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено незаконне рішення, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зокрема, скаржник стверджує, що висновок суду про те, що договір підряду є укладеним, не відповідає ст.ст. 638, 875 Цивільного кодексу України, ст.ст. 180, 318 Господарського кодексу України, «Загальним умовам укладення та виконання договорів підряду у капітальному будівництві», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №668 від 01.08.2005 року.

Також апелянт зазначає, що сторонами у договорі не погоджено предмету договору, підрядником не розроблено та не передано на затвердження замовнику локального кошторису, який мав визначати склад і об`єми робіт, матеріали і устаткування та їх вартість, сторонами не погоджено строки виконання підрядних робіт; не укладені додатки до договору , не погоджено усіх істотних умов договору, а відтак, він є неукладеним.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2020 справу № 909/1366/19 розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. - головуючий суддя, судді: Мирутенко О.Л. та Плотніцький Б.Д..

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "Сегежа Оріана Україна" на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 07.08.2020 у справі №909/1366/19. Розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 06.10.2019.

В судовому засіданні 17.09.2019 оголошено перерву до 15.10.2019.

Представник скаржника в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав повністю, просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 07.08.2020 скасувати, прийняти нове рішення про задовлення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів скаржника заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх. № 01-04/5693/20 від 05.10.2020) рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, відтак, просить суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. 269 ГПК України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши учасників справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

21.12.2016 між ПрАТ "Сегежа Оріана Україна" (замовник) та ТзОВ "БК "Захід" (підрядник) укладено договір підряду № 2 (а.с. 12-13 т. І), згідно з п. 1.1 якого підрядник зобов`язався якісно і в обумовлені терміни, своїми силами і засобами, на власний ризик виконати роботи по реконструкції АПК та будівлі виробництва з добудовою складу загальною площею 780,00 м кв (роботи) на об`єкті замовника, за адресою: вул. Заводська, 2 м. Калуш, Івано-Франківська область, відповідно (в обсягах) до кошторисної документації (локального кошторису), здати результат робіт замовнику, а замовник зобов`язаний прийняти виконані роботи та оплатити їх вартість.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що склад і об`єми робіт, матеріали та устаткування, їх вартість, які необхідні для проведення робіт, визначаються в локальному кошторисі, які розробляється підрядником та затверджується замовником і являється складовою та невід`ємною частиною цього договору.

Вартість робіт за цим договором становить 886 000,00 грн. з ПДВ (п. 2.1 договору).

Згідно з п. 2.5 договору оплата виконаних робіт здійснюється замовником в наступному порядку та строки: протягом 15 календарних днів з моменту підписання договору, замовник здійснює передоплату у розмірі 384 000,00 грн.; остаточний розрахунок проводиться протягом 5 банківських днів після підписання Актів прийому виконаних будівельних робіт за формою КБ-2В і Довідки про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ-3 за фактично виконані роботи.

Як зазначено у п. 4.1 та 4.2 договору підрядник зобов`язується приступити до виконання робіт у строк не пізніше п`яти робочих днів з дня підписання цього договору, при умові отримання від замовника затвердженої робочої (кошторисної) документації, необхідної для виконання робіт. Підрядник зобов`язується виконати зазначені роботи в окремо обумовлені із замовником строки.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами (п. 9.1 договору). Строк цього договору, в силу п. 9.2, починає свій перебіг у момент, визначений у п. 9.1 цього договору та закінчується повним виконанням сторонами взятих на себе договірних зобов`язань, а в частині гарантійних зобов`язань до закінчення гарантійного періоду (п. 8.1 договору).

Всі та будь-які додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі та підписані сторонами (п. 10.4. договору).

Згідно умов договору невід`ємними додатками до договору є: Додаток 1: Договірна ціна; Додаток 2: Локальний кошторис; Інші додатки, які сторони укладуть протягом терміну дії Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ "Сегежа Оріана Україна" на виконання умов договору 21.12.2016 платіжним дорученням № 6243 проведено оплату на суму 384 000,00 грн, з призначенням платежу: за реконструкцію АПК та будівлі виробництва, згідно з договором № 2 від 21.12.2016 (а.с. 46 т.І).

01.03.2017 замовником проведено ще одну оплату на рахунок ТзОВ "БК "Захід" за договором підряду № 2 від 21.12.2016 232 500,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 6964 (а.с.47 т.1).

В матеріалах справи містяться податкові накладні та квитанції про їх реєстрацію (а.с 127-137 т.І), які свідчать про те, що позивач скористався податковим кредитом згідно виписаних відповідачем за наслідками отриманих коштів податкових накладних.

Матеріали справи місять робочі проекти (конструктивна та архітектурна частини) Реконструкція АПК та будівлі виробництва з добудовою по вул. Заводській, 2 в м. Калуш, погоджені архітектором Скрентович В. Т.

Впродовж грудня 2016 року - квітня 2017 року позивач подавав на реєстрацію до Управління ДАБІ декларації про початок виконання будівельних робіт по реконструкції АПК та будівлі виробництва з добудовою складу на об`єкті замовника, за адресою: вул. Заводська, 2 м. Калуш, Івано-Франківська область, в яких генеральним підрядником вказано відповідача.

Як вбачається з листів Управління ДАБІ в Івано-Франківській області № 11/10009/3.5/2016 від 03.01.2017, № 52/1009/3.5/2016 від 31.01.2017, № 94/1009/3.5/2017 від 24.02.2017 декларації були повернуті, у зв`язку з порушенням ПрАТ "Сегежа Оріана Україна" встановлених вимог щодо їх оформлення (а.с. 248, 251, 255 т.І).

Рішенням Управління ДАБІ в Івано-Франківській області № 11 від 19.04.2017 скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт: "Реконструкції АПК та будівлі виробництва з добудовою; Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Заводська, 2" від 11.04.2016 № ІФ 55 (а.с. 259 т.І).

На підтвердження намірів виконати умови договору підряду № 2 від 21.12.2016, відповідач долучив до матеріалів справи договори купівлі-продажу необхідних матеріалів для виконання робіт, договори поставки та інші документи укладені впродовж грудня 2016 року по квітень 2017 року.

21.12.2019 ПрАТ "Сегежа Оріана Україна" звернулося до відповідача з вимогою про повернення отриманих коштів у розмірі 615 500,00 грн, сплачених по договору підряду № 2., у якій зазначив термін виконання негайно, але не пізніше 7 календарних днів з моменту отримання вимоги (14-16 т.І).

ТзОВ "БК "Захід" кошти не повернуло, що стало підставою для звернення ПрАТ "Сегежа Оріана Україна" до суду з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 616 500,00 грн.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася таким.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (надалі ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частинами 1, 2 ст. 180 ГК України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Укладений сторонами договір від 21.12.2016 за правовою природою є договором будівельного підряду, який підпадає під правове регулювання норм ст. 875 - 886 ЦК України та ст. 317 - 324 ГК України та Постанови Кабінету міністрів України № 668 від 01.08.2020 «Про затвердження Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві».

Відповідно до ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом (ч. 1, 2 ст. 875 ЦК України).

В силу приписів ч. 1, 2 ст. 877 ЦК України підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.

Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов`язана надати відповідну документацію.

Статтею 846 ЦК України визначено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до ст. 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, часткове виконання умов договору підряду № 2 від 21.12.2016 відбувалося обома сторонами.

Вищенаведене підтверджується тим, що ПрАТ "Сегежа Оріана Україна" на виконання вимог п. 2.5. Договору 21.12.2016 провело передоплату у сумі 384 000 грн., зазначивши в платіжному дорученні в стрічці призначення платежу - за реконструкцію АПК та будівлі виробництва, згідно Договору № 2 від 21.12.2016. Окрім того, позивач 01.03.2017 здійснив ще одну проплату в сумі 232 500грн., в платіжному дорученні в стрічці призначення платежу зазначивши - за реконструкцію АПК та будівлі виробництва, згідно Договору № 2 від 21.12.2016. Також позивач скористався податковим кредитом згідно виписаних відповідачем за наслідками отримання коштів податкових накладних в сумі 102 750 грн.

Як зазначалося вище, після укладення Договору підряду ПрАТ "Сегежа Оріана Україна" впродовж грудня 2016 року - квітня 2017 року подало на реєстрацію до Управління ДАБІ 4 декларації про початок виконання будівельних робіт (у яких ТзОВ «БК «Захід» було вказане як генеральний підрядник), одна з яких була зареєстрована та згодом скасована органом ДАБІ, що підтверджується судовими рішеннями у адміністративній справі № 809/718/17 та наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Такі дії позивача були спрямовані на дотримання вимог законодавства в частині створення об`єктів будівництва.

Як встановлено судом першої інстанцій, відсутність підписаних сторонами додатків до договору (договірна ціна та локальний кошторис), які є його невід`ємними частинами не можуть свідчити про те, що договір є неукладеним, оскільки ціна договору визначена сторонами у п. 2.1 самого договору, складення локального кошторису можливе лише після вчинення сторонами певних дій, серед яких розроблення проектної документації. Тобто, підписання таких додатків до договору як договірна ціна та локальний кошторис можуть бути погоджені сторонами та змінюватися в процесі виконання договору, але ніяк не можуть слугувати підставою для визнання його неукладеним.

Відповідно, якщо буде доведено, що спірний договір його сторонами виконується, це виключає кваліфікацію договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин ч.8 ст.181 ГК України, відповідно до приписів якої визначення договору як неукладеного (такого, що не відбувся) може бути на стадії укладання господарського договору, у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов, а не за наслідками виконання договору сторонами.

Колегія суддів погоджується з висновком Господарського суду Івано-Франківської області, що за таких умов, кваліфікація ПрАТ "Сегежа Оріана Україна" правочину підряду як неукладеного є помилковою. Також відсутні докази як припинення договору підряду, так і припинення зобов`язань між сторонами.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна та які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання щодо безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених у ст. 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань щодо набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом ст. 1212 ЦК України, безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.11, ч.1, 2 ст. 509 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, які передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених у ст. 11 цього кодексу.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення та його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Системний аналіз положень ч.1, п.1 ч.2 ст.11, ч.1 ст.177, ч.1 ст.202, ч.1, 2 ст.205, ч.1 ст. 207, ч.1 ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою для набуття майна (отримання грошей).

Майно чи кошти не можуть вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося у не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені в ч.2 ст.11 ЦК України.

Загальна умова ч.1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення в зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна чи коштів за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, коштів, ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується те, що відповідач набув майно (грошові кошти) за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що заявлені до стягнення кошти в сумі 616 500,00 грн. не можуть бути стягнуті в порядку приписів ст. 1212 ЦК України, як безпідставно набуті, оскільки у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст. 1212 ЦК України. При цьому, правовідносини сторін у цій частині регулюються нормами зобов`язального права, а не ст. 1212 ЦК України, на яку посилається апелянт як на підставу позовних вимог.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. (така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 та постанові Верховного суду від 30.07.2019 у справі №907/804/17).

Враховуючи те, що відсутні докази як припинення договору підряду, так і припинення зобов`язань між сторонами місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що позивачем невірно обрано спосіб захисту своїх прав.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що, приймаючи рішення про відмову в позові, місцевий господарський суд всебічно, повно і об`єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв судове рішення, яке відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріальногго права при прийнятті оскаржуваного рішення, не знайшло свого підтвердження, в зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, апелянтом всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б підтвердили факти, викладені в позовній заяві, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному судовому рішенні суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішеннямісцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга до задоволення не підлягає, то відповідно понесені судові витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги залишається за скаржником.

Керуючись, ст.ст. 269, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 07.08.2020 у справі №909/1366/19 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та з урахуванням положень ст. 287 ГПК України може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-289 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді О.Л. Мирутенко

Б.Д. Плотніцький