ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2020 р.м. ХарківСправа № 922/3031/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА", м.Київ
до Комунального підприємства "Тролейбусне депо №2", м.Харків
про стягнення 22172,40 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства "Тролейбусне депо №2" про стягнення 22172,40 грн. сплаченого страхового відшкодування.

Позов обґрунтовано наступним.

13.11.2019 року о 16:15 годині ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом (тролейбус) Богдан Т-70-117 реєстраційний номер 2608, по вул.Гімназійній набережній,20 у м.Харкові допустив зіткнення з транспортним засобом Hyundai Accent реєстраційний номер НОМЕР_1 , який в свою чергу здійснив зіткнення з транспортним засобом Toyota Camry реєстраційний номер НОМЕР_2 , які рухались попереду. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 12.02.2020 року (справа №646/7880/19) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення.

Страхувальником потерпілого від ДТП наземного транспортного засобу Toyota Camry реєстраційний номер НОМЕР_2 , належного ТОВ Фавор, є ПрАТ "СК "Уніка", згідно з договором добровільного страхування від 26.09.2019 року №019022/4100/0000138.

Розрахунок розміру страхового відшкодування та виплата страхового відшкодування проведено на підставі наступних документів:

- Договір № 019022/4100/0000138 від 26.09.2019 року;

- Рахунок №2877 від 15.11.2019 року;

- Ремонтна Калькуляція від 28.11.2019 року;

- Платіжне доручення № 4172 від 18.11.2019 року.

Позивач посилається на ч.2 ст.8 ЗУ "Про страхування", п.1 ст.352 ГК України, ст.993 ЦК України, ст.27 Закону України "Про страхування", ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України, ст.ст.1187-1188 ЦК України, п.3 ч.1 ст.988 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.09.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/3031/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, встановивши учасникам справи строки для надання заяв по суті спору.

Відповідач отримав вищезазначену ухвалу суду 02.10.2020 року, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням.

Однак, відповідач своїми процесуальними правами не скористався, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав, відзив на позов не надав.

За таких обставин справа розглядається за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

26.09.2019 року між ПрАТ "Уніка" та ТОВ "Фавор" укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 019022/4100/0000138. Предметом договору, зокрема, є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням майном: транспортний засіб Toyota Camry реєстраційний номер НОМЕР_2 .

13.11.2019 року о 16:15 годині ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом (тролейбус) Богдан Т-70-117 реєстраційний номер 2608 по вул.Гімназійній набережній,20 у м.Харкові допустив зіткнення з транспортним засобом Hyundai Accent реєстраційний номер НОМЕР_1 , який в свою чергу здійснив зіткнення з транспортним засобом ToyotaCamry реєстраційний номер НОМЕР_2 , які рухались попереду. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 12.02.2020 року у справі №646/7880/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Червонозаводським районним судом м.Харкова у відповідній постанові зазначено, що водій транспортного засобу (тролейбус) Богдан Т-70-117 реєстраційний номер 2608 ОСОБА_1 , якого визнано винним у ДТП, є працівником Комунального підприємства "Тролейбусне депо №2" м.Харкова.

Згідно з п.1.5 ст.1 "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" (далі - Закон №1961-IV), не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у цьому пункті, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу.

Тролейбуси, як тип транспортного засобу не зазначені у "Коригуючі коефіцієнти та їх розміри під час укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", затверджені розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України (редакція від 09 квітня 2019 року №538). Отже, щодо них не може бути укладено договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Судом встановлено, що позивачем були застосовані заходи досудового врегулювання спору, а саме, направлено відповідачу претензію №731УН від 17.01.2020 року, яка залишилась без задоволення.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ст.1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом.

Згідно із пунктом 22.1. статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01 липня 2004 року (надалі - Закон №1961-IV), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

05.12.2018 року Велика Палата Верховного Суду прийняла Постанову у справі №426/16825/16-ц. Предметом даної справи був регресний позов страховика до винуватця та його роботодавця, у зв`язку з неподанням заяви про настання страхового випадку та невідповідним технічним станом транспортного засобу вимогам ПДР. У зазначеній справі Верховний Суд прийшов до висновку, що у відповідності до положень статей 1187 та 1172 ЦК України шкода задана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а також, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. У свою чергу після того, як роботодавець здійснить відшкодування шкоди він у порядку регресу (статті 1191 ЦК України) отримає право вимоги до свого працівника та зможе пред`явити до нього відповідну вимогу. Отже, Верховний Суд зазначив черговість відповідальності за шкоду: страхова компанія - роботодавець - працівник.

Відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, наступає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків.

Зазначений правовий висновок був зазначений Верховним судом у складі суддів палати Касаційного господарського суду у Постанові від 25.07.2018 року у справі №914/820/17. Предметом розгляду справи був суброгаційний позов страхової компанії до роботодавця винної особи. Свої вимоги до юридичної особи страховик аргументував тим, що транспортний засіб належить на праві власності відповідачу, а винуватець перебуває з ним у трудових відносинах. Верховний Суд відхилив такі твердження страхової компанії та зазначив, що самого факту перебування у трудових відносинах винуватця недостатньо для пред`явлення вимоги до роботодавця, адже потрібно ще довести факти виконання працівником своїх трудових обов`язків при ДТП. При цьому суд акцентував, що під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків слід розуміти виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. У випадку, якщо у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують виконання трудових обов`язків при настанні ДТП, то роботодавець не відповідає за шкоду завдану його працівником.

Підставами виникнення суброгаційного, регресного зобов`язання є:

1) виконання боржником свого обов`язку перед кредитором;

2) виконання обов`язку за третю особу.

Відповідно до п. "в" 4.38.1.1. ст.38 Закону страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо водій після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Щодо застосування Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів ремонтною організацією при здійсненні ремонтних робіт та складанні документації, то суд зазначає, що прямої вказівки на це закон не містить. Методика застосовується під час складання експертного звіту про оцінку транспортного засобу, що є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, повинні виходити із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварозначної експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля (лист Верховного суду України "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 року).

Судом враховано, що у матеріалах справи містяться протокол огляду ТЗ, рахунок-фактура, платіжне доручення, які разом підтверджують фактичне здійснення відновлювального ремонту автомобіля та свідчать про реальний розмір витрат, необхідних для відновлюваного ремонту автомобіля, та який не включає в себе оновлення автомобіля за рахунок страхової. При цьому, дана сума витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу відповідає ліміту відповідальності, визначеному полісом позивача.

Судом встановлено, що розрахунок розміру страхового відшкодування та виплата страхового відшкодування проведено на підставі наданих до суду доказів:

- Договір № 019022/4100/0000138 від 26.09.2019 року;

- Рахунок №2877 від 15.11.2019 року;

- Ремонтна Калькуляція від 28.11.2019 року;

- Платіжне доручення № 4172 від 18.11.2019 року.

Отже, за даним страховим випадком сума страхового відшкодування, що підлягає стягненню на користь позивача з відповідача становить 22172,40 грн.

Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 78 ГПК України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, факт порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, що стало підставою дорожньо-транспортної пригоди 13.11.2019 року, те, що водій працював під час ДТП на власника транспортного засобу - відповідача (доказів протилежного до суду не надано), те, що позивачем належним чином обґрунтована шкода та надано належні докази протиправної поведінки водія, докази наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою водія та спричиненням позивачу матеріальної шкоди, та те, що на момент прийняття рішення по справі, у матеріалах справи відсутні будь-які докази виплати відповідачем відшкодування в добровільному порядку, суд вважає заявлену вимогу позивача щодо стягнення з відповідача суми завданої матеріальної шкоди в порядку регресу нормативно та документально обґрунтованою.

Отже, позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, відповідачем не спростовані, та підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, встановивши сторону, з вини якої справу було доведено до суду, суд керується положеннями ст.129 ГПК України, відповідно до яких, судовий збір покладається на відповідача, з вини якого виник спір.

Керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 42, 46, 73, 74, 76-80, 86, 129, 236, 238, 247, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Тролейбусне Депо №2" (місцезнаходження: 61105, м.Харків, вул.Ньютона,5; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" (юридична адреса: 01032, м.Київ, вул.Саксаганського,70А; ; розрахунковий рахунок НОМЕР_3 в ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"; МФО 380805) суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 22172,40грн. та 2102,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "11" листопада 2020 р.

Суддя К.В. Аріт