ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2020м. ДніпроСправа № 904/4481/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панни С.П. за участю секретаря судового засідання Савенко О.О.

за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ), м.Київ

до Приватного виробничо-сервісного підприємства СТО "КАРЛССОН", м.Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , м.Дніпро

про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 11266,25 грн.

Без виклику представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Приватного виробничо-сервісного підприємства СТО "КАРЛССОН", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 11266,25 грн. та сплаченого судового збору.

Заявлені позовні вимоги обґрунтувані тим, що 24.10.2018 року в місті Дніпро на проспекті Б. Хмельницького сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mercedes Sprinter 311, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Nissan Sonny, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .. Відповідно до постанови Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська по справі № 204/8201/18 від 30.11.2018 року, особою винною в настанні вищевказаної ДТП, визнано ОСОБА_1 . У зв`язку з тим, що на момент настання ДТП ОСОБА_1 , працівник ПВСП СТО «Карлссон», не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у Позивача виникло право вимоги до ПВСП СТО «Карлссон» про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу.

Ухвалою суду від 21.08.2020 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників.

08.09.2020 р. від представника позивача надійшла заява б/н від 02.09.2020 р. про відмову від позову. В поданій заяві представник позивача зазначає, що під час розгляду даної справи, Відповідач надав документи, що підтверджують факт обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП. Враховуючи вище викладене, Позивач повідомляє суд про відмову від позову до Приватного виробничо-сервісного підприсмства СТО «Карлссон», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 11 266 грн. 25 коп. та витрат на оплату судового збору.

Відповідно до ч.1 та 2 статті 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

На виконання вимог вищевказаної статті, судом здійснено перевірку повноважень представника позивача - ОСОБА_3 та встановлено наступне.

Згідно з наявною в матеріалах справи копією довіреності від 20.12.2019 р. за № 4.1-01/31, бланк №007247, представник позивача - ОСОБА_3 не має права (обмеження): передати спір на розгляд третейського суду; відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог); визнати позов (всі або частину позовних вимог); зменшити розмір позовних вимог; відмовитися (відкликати) від скарги (заяви) про перегляд судового рішення; клопотати про залишення позову (заяви) або скарги без розгляду; укласти мирову угоду, відмовитися від апеляційної чи касаційної скарш (відкликати скаргу).

Відповідно до ч.2 ст.61 ГПК України обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Враховуючи те, що подана до суду заява про про відмову від позову підписана саме представником позивача, яка не мала передбачених наданою їй довіреністю повноважень на подання такого роду заяв, то суд не приймає відмову позивача від позову.

Про розгляд справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення №072 направленого судом на адресу його офіційного місцезнаходження.

Третя особа не надала письмових пояснень стосовно предмету спрору, про наявність відкритого провадження повідомлена належним чинлм, що підтверджується наявним в матеріалах справи конвертом з копією ухвали суду про відкриття провадження у справі, яка була направлена судом на адресу офіційного місцезнаходження третьої особи рекомендованим поштовим відправленням №064 та повернулась на адресу суду із поміткою АТ "Укрпошта" "за закінченням терміну зберігання".

При цьому суд зазначає, що учасники судового провадження, мають в розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, про що наголошував Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 по справі "Пономарьов проти України".

Окрім цього, згідно з частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Для цих цілей існує Єдиний державний реєстр судових рішень.Відповідно до частин 1, 3 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Таким чином суд зазначає, що відповідач не був позбавлений можливості ознайомитись із прийнятими по даній справі судовими рішеннями на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень.

Оскільки відповідач відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу відповідно до ч.9 ст. 165 ГПК України за наявними матеріалами.

З огляду на викладене та згідно з частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, а рішення підписано без його проголошення.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд

ВСТАНОВИВ:

24.10.2018 року в місті Дніпро на пр-т. Б. Хмельницького сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mercedes Sprinter 311, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Nissan Sonny, д.н.з. НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до постанови Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська по справі № 204/8201/18 від 30.11.2018 року, особою винною в настанні вищевказаної ДТП, визнано ОСОБА_1 .

Згідно з підпунктом «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застраховував свою цивільно-правову відповідальність.

Як зазначає позивач, на момент настання ДТП ОСОБА_1 не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи - страхове відшкодування в сумі 10516 грн 25 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 12.12.2018 року та Звіту № 15-11-18Р від 12.12.2018 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 936627 від 29.03.2019 року.

Відповідно до пункту 40.3 статті 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

Позивач зазначає, що з метою встановлення розміру заподіяння шкоди, МТСБУ залучило суб`єкта оціночної діяльності, вартість послуг якого складають 750 грн 00 коп. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 658961 від 25.01.2019 року.

Таким чином, загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 11266 грн 25 коп..

Відповідно до п.п. 38.2.1. п. 38.2. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Позивач також посилається на те, що на момент настання ДТП третя особа - ОСОБА_1 , працівник ПВСП СТО «Карлссон», не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у Позивача виникло право вимоги до ПВСП СТО «Карлссон» про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу).

Відповідно до приписів статей 1187 та 1172 Цивільного кодексу України особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Оскільки третя особа - ОСОБА_1 , на момент ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджуєься наказом № 358 від 02.08.2018 року, то сума сплаченого страхового відшкодування підлягає стягенню з відповідача.

Враховуючи вищезазначене, позвиач у своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача суму завданої майнової шкоди в розмірі 11266,25 грн..

Суд, розглянувши заявлені позовні вимоги, вважає їх необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом.

Відповідно до приписів статей 1187 та 1172 Цивільного кодексу України особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець, а тому шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як встановлено матеріалами справи, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, що підтверджується наявним в матеріалах справи полісом №АМ/4092379.

З вказаного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Mercedes Sprinter 311, д.н.з. НОМЕР_1 ; строк дії поліса визначений 00 год. 00 хв. 05.06.2018 р. по 05.12.2018 р..

Страхова сума (ліміт) відповідальності на одного потерпілого за шкоду завдану майну, складає 100000 грн..

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з частиною 22.1. статті 22 вищевказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів

Суд відповідно до статті 237 ГПК України під час розгляду справи з`ясував чи мали місце обставини (факти) якими обґрунтовувались позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються.

Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, то суд вважає, що заявлені позовні вимоги є необгрунтованими, у звязку із чим, в задоволенні позовних вимог слід вімовити в повному обсязі.

Згідно з частиною 4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення

Повне рішення складено 11.11.2020

Суддя С.П. Панна