ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" листопада 2020 р. Cправа № 902/302/20

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Сичука І.В.,

представників:

позивача - Одринського К.А.,

відповідачів 1-5 - Пинзаря І.В.,

у відсутності Бенедичука С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Івпат-Агро" (вул. Лесі Українки, буд.54, с. Гуменне, Вінницький район, Вінницька область, 23203)

до: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

до: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 )

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Санагросід" (вул. Польова, буд.8, с. Махаринці, Козятинський район, Вінницька область, 22141)

до: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 )

про солідарне стягнення 2664596,91 грн,

В С Т А Н О В И В :

Акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Івпат-Агро", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Санагросід", ОСОБА_4 про солідарне стягнення 2674488,71 грн заборгованості.

В якості підстави заявлених позовних вимог позивач посилається на укладення Публічним акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" (правонаступником якого є позивач) з Товариством з обмеженою відповідальністю "Івпат-Агро" (відповідач 1) Генерального договору про надання банківських послуг №МБ-ГЛ-КІЕ-1992 від 14.12.2018, у забезпечення зобов`язань за яким між позивачем та ОСОБА_1 (відповідач 2), ОСОБА_2 (відповідач 3), ОСОБА_3 (відповідач 4), Товариством з обмеженою відповідальністю "Санагросід" (відповідач 5), ОСОБА_4 (відповідач 6) укладено відповідні договори поруки.

У зв`язку з невиконанням відповідачем 1 умов Генерального договору про надання банківських послуг №МБ-ГЛ-КІЕ-1992 від 14.12.2018, банк звернувся до відповідачів з позовом про солідарне стягнення з них 2674488,71 грн заборгованості, з яких: 2488289 грн - заборгованість за простроченою сумою кредиту, 89603,74 грн - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом, 80923,47 грн - пеня, 15672,5 грн - штраф.

У відповідності до вимог ч.ч. 6, 7 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України Господарським судом Вінницької області здійснено запити щодо реєстрації місця проживання та інших персональних даних фізичних осіб відповідачів.

Враховуючи надану інформацію на вказані запити підтверджено місце проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за вказаними у позовній заяві адресами. При цьому судом отримано інформацію про зміну місця проживання відповідача - ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 27.04.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/302/20 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.06.2020.

Підготовче засідання двічі відкладалося з метою забезпечення прав, наданих учасникам судового процесу Господарським процесуальним кодексом України, враховуючи карантинні обмеження з метою запобігання поширенню коронавірусу COVID-19.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію господарського процесу та призначено справу до розгляду по суті на 26.08.2020 поза межами встановленого загальнонаціонального карантину.

Окремо слід зазначити, що представникам позивача на підставі відповідних клопотань забезпечено участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції в приміщенні суду, про що постановлено відповідні ухвали.

Разом з тим 26.08.2020 судове засідання у даній справі не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді Тварковського А.А. на лікарняному, за закінченням якого ухвалою суду від 08.09.2020 підготовче засідання призначено на 22.09.2020, про що учасників справи повідомлено в порядку визначеному ст.ст. 120, 121 Господарського процесуального кодексу України.

До початку судового засідання 22.09.2020 через канцелярію суду надійшло клопотання про надання пояснень по справі та додаткових доказів представника відповідачів 1-5 (Товариства з обмеженою відповідальністю "Івпат-Агро", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Санагросід"), яке прийнято судом до розгляду, позаяк за приписами ч.3 ст. 201 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті розпочинається з оголошення головуючим такого судового засідання відкритим, відтак зазначене клопотання надійшло до початку розгляду справи по суті.

У судовому засідання 22.09.2020 на підставі ст.46 ГПК України судом розглянуто заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог (вих. №КНО-61.1.3.2/62 від 31.07.2020). При цьому надавши оцінку поданій заяві, суд дійшов висновку, що вказана заява не підлягає прийняттю в частині щодо прострочених процентів, оскільки в цій частині судом розцінено таку заяву як заяву про збільшення позовних вимог, позаяк позивачем фактично збільшено період нарахування відсотків і суму самих відсотків, при цьому вартісне збільшення таких показників не оплачено судовим збором. Окрім того, судом не прийнято до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині основного боргу по кредиту, оскільки фактично відбулося погашення заборгованості в певній частині, що має наслідком відсутність предмету спору в цій частині і тягне за собою відповідне застосування судом положень п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Таким чином, судом прийнято заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог (вих. №КНО-61.1.3.2/62 від 31.07.2020) в частині зменшення суми пені за порушення строків виконання зобов`язання, про що постановлено відповідну ухвалу у протокольній формі. Відтак, заборгованість по пені складає 71031,67 грн (було заявлено 80923,47 грн), загальна ціна позову становить 2664596,91 грн.

За результатами проведеного судового засідання 22.09.2020 судом оголошено перерву в межах розгляду справи по суті до 15.10.2020, згодом на підставі п.3 ч.2 ст.202 ГПК України розгляд справи по суті відкладено на 04.11.2020, про що постановлено відповідні ухвали у протокольній формі.

На визначений час у судове засідання 04.11.2020 з`явилися усі учасники справи (в т.ч. представник позивача в режимі відеоконференції через Центральний апеляційний господарський суд), за винятком представника відповідача 6 - ОСОБА_4 . При цьому останнього про дату, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення відповідної ухвали суду, яке наявне у матеріалах справи.

Представник позивача заявлений позов підтримав у повному обсязі з підстав та обставин, викладених у позовній заяві з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, яку прийнято судом в частині зменшення суми пені.

Представник відповідачів 1-5 зазначив, що між сторонами існує спір щодо розміру залишкової заборгованості за тілом кредиту, при цьому Генеральним договором про надання банківських послуг №МБ-ГЛ-КІЕ-1992 від 14.12.2018 не визначено обсягу зобов`язань відповідачів перед позивачем та строку чи терміну їх виконання, тому позов підлягає частковому задоволенню лише в частині суми залишкової заборгованості за тілом кредиту, однак Товариство з обмеженою відповідальністю "Івпат-Агро" не має можливості підтвердити суму такої залишкової заборгованості.

Відповідач 5 - ОСОБА_4 не обґрунтував власної правової позиції щодо заявленого позову.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

14.12.2018 між Публічним акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" (Банк, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Івпат-Агро" (відповідач 1, Позичальник) укладено Генеральний договір про надання банківських послуг №МБ-ГЛ-КІЕ-1992 (Генеральний договір), відповідно до п.1.1. якого Банк надає Клієнту Банківські послуги, а Клієнт приймає Банківські послуги та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в Договорі, Правилах та акцептованих Банком Заявах про надання Банківських послуг, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату Банківських послуг.

Відповідно до п.1.3. Генерального договору з метою отримання Банківської послуги в межах Договору Клієнт подає до Банку Заяву про надання Банківської послуги відповідно до Правил.

Термін "Правила" використовується в Договорі в наступному значенні: типові ПРАВИЛА НАДАННЯ ПАТ "ПУМБ" БАНКІВСЬКИХ ПОСЛУГ КОРПОРАТИВНИМ КЛІЄНТАМ МАЛОГО БІЗНЕСУ В РАМКАХ ГЕНЕРАЛЬНОГО ДОГОВОРУ, що розміщуються на інтернет-сайті Банка (за електронною адресою: htpps//www.pumb.ua). Всі інші терміни, що використовуються в цьому Договорі мають значення, наведене у Правилах (п.1.1. Генерального Договору).

Згідно з п.4.8. Генерального договору останній набирає чинності з дати підписання Генерального договору про надання банківських послуг обома сторонами та скріплення печатками Банку, Клієнта та діє до моменту виконання сторонами належним чином і у повному обсязі всіх взятих на себе зобов`язань або до моменту його припинення/ розірвання в порядку, передбаченому Правилами.

З метою забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Івпат-Агро" за Генеральним договором було укладено ряд договорів поруки:

- Договір поруки №МБ-П-КІЕ-1992/3 від 14.12.2018 (між Банком та відповідачем 2 - ОСОБА_1 (поручитель);

- Договір поруки №МБ-П-КІЕ-1992/4 від 14.12.2018 (між Банком та відповідачем 3 - ОСОБА_2 (поручитель);

- Договір поруки №МБ-П-КІЕ-1992/5 від 14.12.2018 (між Банком та відповідачем 4 - ОСОБА_3 (поручитель);

- Договір поруки №МБ-П-КІЕ-1992/6 від 14.12.2018 (між Банком та відповідачем 5 - Товариством з обмеженою відповідальністю "Санагросід" (поручитель);

- Договір поруки №МБ-П-КІЕ-1992/8 від 28.03.2019 (між Банком та відповідачем 6 - ОСОБА_4 (поручитель).

Додатком А від 14.12.2018 до Генерального Договору сторони погодили перелік забезпечення за таким договором.

Додатковою угодою №1 від 28.03.2019 сторони внесли зміни до Генерального договору щодо генерального ліміту, обмеження розміру кредитного портфелю Клієнта, мінімального значення квазі-кредиторської заборгованості та періоду надання банківських послуг. При цьому Додатком А Додаткової угоди №1 від 28.03.2019 визначено перелік забезпечення за Генеральним договором, в т.ч. враховано поруку фізичної особи - ОСОБА_4 .

19.04.2019 сторони підписали Додаткову угоду №2 до Генерального Договору, якою погодили, що з дати набуття чинності цією Додатковою угодою Додаток А "Перелік забезпечення за Генеральним договором про надання банківських послуг № МБ-ГЛ-КІЕ-1992 від 14.12.2018" до Генерального договору викладено в редакції, зазначеній відповідно у Додатку А до цієї Додаткової угоди.

Відповідно до Заяв про надання банківської послуги - Кредитної лінії №МГ-ГЛ-КІЕ-1992/КЛ2 та №МГ-ГЛ-КІЕ-1992/КЛ3 від 28.03.2019 (з урахуванням Заяви від 19.04.2019 про зміну Умов наданої банківської послуги - Кредитної лінії №МГ-ГЛ-КІЕ-1992/КЛ3 від 28.03.2019) на виконання умов Генерального Договору Банк надав Товариству з обмеженою відповідальністю "Івпат-Агро" грошові кошти у загальному розмірі 3 350 000 грн, що підтверджується виписками по особовому рахунку відповідача 1. При цьому згідно з п. А13 Преамбули Генерального договору сторони обумовили максимальну процентну ставку за вказаним договором - 40% річних, а згідно із вищевказаними Заявами про надання банківської послуги та про зміну Умов наданої банківської послуги сторони погодили розмір стандартної процентної ставки - 21,5 % річних та спеціальної процентної ставки - 22,5 %.

Проценти за користування Банківською послугою за Спеціальною процентною ставкою нараховуються у кожному випадку невиконання чи неналежного виконання /недотримання зобов`язань/умов, встановлених п.7.3.6. та/або п.7.3.8. Правил, починаючи з першого дня невиконання чи неналежного виконання/ненастання/недотримання будь-якого із зазначених зобов`язань/умов до тієї дати, коли всі порушені зобов`язання/умови у сукупності будуть виконані/дотримані належним чином (п.4.3.5. Правил).

Внаслідок неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Івпат-Агро" своїх зобов`язань за Генеральним Договором в частині своєчасного та в повному обсязі погашення кредитних коштів, у зв`язку з чим з 26.09.2019 виникла прострочена заборгованість по тілу кредиту та відсутність оплати з 28.01.2020 процентів за користування кредитом, Банк 31.01.2020 направив Позичальнику повідомлення про дострокове повернення кредиту (вих. КНО-61.1.4/7 від 29.01.2020) відповідно до п.3.3. Правил.

Так, згідно з п.3.3. Правил сторони домовились, що для Клієнта встановлені наступні наслідки настання несприятливих подій: Банк набуває право вимагати від Клієнта достроково повернути видані Клієнту Кредити, а Клієнт зобов`язаний, незважаючи на положення п.5.1., п.5.5. розділу 5 цих Правил та положення відповідних Заяв про надання Банківських послуг, виконати таку вимогу Банку і повернути отримані кредити в повному обсязі разом із платою за Кредити і штрафними санкціями, що підлягають сплаті Клієнтом на користь Банку згідно Генерального договору та цих Правил, в строк не пізніше 3 днів банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги Банку. У разі невиконання Клієнтом зазначеної вимоги Банк має право здійснювати договірне списання грошових коштів з усіх рахунків Клієнта в порядку, встановленому цими Правилами, для погашення зобов`язань Клієнта.

Несприятливою подією, зокрема, є несплата Клієнтом будь-якої суми, що належить до сплати на користь Банку згідно Генерального договору (в т.ч. цих Правил), у передбачений ними строк, та/або невиконання або неналежне виконання будь-яких інших обов`язків за Генеральним договором та/або обов`язків за Угодами про забезпечення та/або за іншими угодами, укладеними між сторонами (п.3.1.1. Правил).

Пунктом 2.1. укладених між Банком та відповідачами 2-6 Договорів поруки обумовлено, що Поручитель відповідає перед Кредитором (Банком) за виконання зобов`язання Боржником (Товариством з обмеженою відповідальністю "Івпат-Агро") в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й Боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, витрат Кредитора тощо.

Внаслідок прострочення відповідачем 1 виконання зобов`язання за Генеральним договором позивач звернувся до відповідачів 2-6 як поручителів і з відповідними вимогами від 18.02.2020 про сплату такої заборгованості.

Оскільки відповідачі 2-6 не відреагували на вказані вимоги, позивач звернувся із відповідним позовом до суду про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості, яка з урахуванням прийнятої судом заяви про зменшення розміру позовних в частині стягнення суми пені становить 2664596,91 грн (2488289 грн - заборгованість за простроченою сумою кредиту, 89603,74 грн - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом, 71031,67 грн - пеня, 15672,5 грн - штраф).

З урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що ПРАВИЛА НАДАННЯ ПАТ "ПУМБ" БАНКІВСЬКИХ ПОСЛУГ КОРПОРАТИВНИМ КЛІЄНТАМ МАЛОГО БІЗНЕСУ В РАМКАХ ГЕНЕРАЛЬНОГО ДОГОВОРУ, до яких приєднався відповідач 1, підписавши Генеральний договір про надання банківських послуг №МБ-ГЛ-КІЕ-1992 від 14.12.2018, містять істотні умови кредитного договору. При цьому між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю "Івпат-Агро" виникли правовідносини, що підпадають під регулювання таких статей чинного законодавства.

Відповідно до ст.6, ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В ч.1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що відповідач 1 (Позичальник) отримав від позивача кредитні кошти в сумі 3 350 000 грн, які повинен був повернути останньому, що підтверджується банківськими виписками щодо руху коштів відповідача по рахунку та розрахунком заборгованості.

Однак, погашення відповідачем 1 сум в межах кредитної заборгованості відбувалося з порушенням встановленого графіку, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість за кредитом.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Внаслідок прострочення відповідачем 1 виконання зобов`язання за Генеральним договором у позивача на підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України виникло право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Разом з тим вже після відкриття провадження у даній справі в погашення заборгованості за Генеральним договором зараховано 1 161 355,01 грн, що підтверджується відповідними виписками по особовому рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Івпат-Агро", які додано до заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог.

Відтак несплаченими залишаються 1 326 933,99 грн заборгованості за простроченою сумою кредиту.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, те благо (річ, право, інше майно), з приводу якого виник спір між позивачем і відповідачем.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстави. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування та є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

У п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз`яснено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Суд вважає за можливе взяти до уваги вказані вище роз`яснення Пленуму Вищого господарського суду України та застосувати їх за аналогією до ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття рішення), зважаючи на відсутність будь-яких роз`яснень щодо спірного питання, враховуючи норми ГПК України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-VIII.

З урахуванням вищевикладеного, суд зазначає, що закриття провадження у справі можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Отже, в частині стягнення заборгованості за Генеральним договором про надання банківських послуг №МБ-ГЛ-КІЕ-1992 від 14.12.2018 в сумі 1 161 355,01 грн провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

В решті заборгованість за простроченою сумою кредиту в розмірі 1 326 933,99 грн є обґрунтованою на дату прийняття рішення у справі та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Арифметичною перевіркою правильності здійснених позивачем нарахувань заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом судом встановлено обґрунтованість таких нарахувань в сумі 26076,61 грн, позаяк період нарахування обмежується 31.01.2020 (датою відправлення Банком повідомлення про дострокове повернення кредиту).

Згідно з приписами ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказаний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц.

Банк, направивши Позичальнику повідомлення про дострокове повернення кредиту №КНО-61.1.4/7 від 29.01.2020 на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим його право нараховувати передбачені Генеральним договором проценти за кредитом після направлення вимоги припинилося (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12.09.2018 у справі № 0907/2-8197/2011).

Враховуючи, що датою направлення вищевказаної вимоги є 31.01.2020 (а.с. 182, том №1), позивач вправі нараховувати проценти за користування кредитними коштами до 31.01.2020. При цьому п.7.2.4. Правил передбачено, що у разі порушень Клієнтом своїх зобов`язань за Генеральним договором та/або запевнень та гарантій, наданих Клієнтом Банку згідно Генерального договору, Банк вправі в односторонньому порядку достроково розірвати Генеральний договір. Генеральний договір вважається розірваним в односторонньому порядку з моменту відправлення Банком відповідного повідомлення Клієнту.

Таким чином, позов в частині стягнення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом підлягає задоволенню в сумі 26076,61 грн, відтак у задоволенні позовних вимог щодо солідарного стягнення 63 527,13 грн заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом слід відмовити.

Щодо заявлених до стягнення пені та штрафу внаслідок прострочення виконання зобов`язання суд зазначає таке.

Частиною 2 ст.193 ГК України встановлено, що порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ГК України, іншими законами або договором.

Частиною 2 ст. 217 ГК України передбачено такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції, оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Стаття 549 ЦК України вказує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Стаття 610 цього ж Кодексу передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У п.3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом установлено, що у Генеральному договорі про надання банківських послуг №МБ-ГЛ-КІЕ-1992 відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. При цьому надані позивачем ПРАВИЛА НАДАННЯ БАНКІВСЬКИХ ПОСЛУГ ПАТ "ПУМБ" КОРПОРАТИВНИМ КЛІЄНТАМ МАЛОГО БІЗНЕСУ В РАМКАХ ГЕНЕРАЛЬНОГО ДОГОВОРУ ПРО НАДАННЯ БАНКІВСЬКИХ ПОСЛУГ не можуть бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в такі Правила.

Крім того, зазначені Правила не містять підпису відповідача 1, а тому не можуть вважатися саме частиною Генерального договору, укладеного між сторонами 14.12.2018. При цьому до матеріалів справи позивачем надано Правила, які діють з 09.01.2020, про що вказано на їх титульному аркуші.

Окремо слід зазначити, що у судовому засіданні 04.11.2020 судом встановлено наявність на сайті позивача за посиланням htpps//www.pumb.ua тексту Правил станом на 2014 рік. Однак констатувати, що саме до цих Правил приєдналося Товариство з обмеженою відповідальністю "Івпат-Агро", уклавши Генеральний договір 14.12.2018, неможливо, позаяк редакція таких Правил може змінюватися Банком.

Разом з тим, як уже зазначалося судом, надані Банком Правила є актуальними з 09.01.2020 та не можуть вважатися стандартною (типовою) формою, встановленою до укладеного із відповідачем 1 Генерального договору від 14.12.2018, в той час як доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також суд акцентує увагу, що стандартна та спеціальна процентні ставки за користування кредитом, на відміну від пені та штрафу, встановлено у відповідних заявах про надання банківської послуги, які обопільно підписано та скріплено печатками позивача та відповідача1. При цьому такі ставки встановлено у межах, які передбаченого Генеральним договором.

Аналогічні висновки щодо необхідності доведення позивачем належними та допустимими доказами тієї обставини, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка установлена у вигляді сплати процентів за користування кредитом, комісії за використання ліміту, а також відповідальності у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17-ц.

Таких же висновків притримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 17.07.2020 у справі №910/8189/19.

Враховуючи вищенаведене, позов у частині солідарного стягнення з відповідачів 71031,67 грн пені та 15672,5 грн штрафу підлягає відмові у задоволенні.

Слід також зазначити, що з огляду на заявлення позову не тільки до Позичальника (відповідача 1) за Генеральним договором, а і до Поручителів (відповідачів 2-6) за відповідними Договорами поруки, судом при прийнятті рішення враховано наступні норми матеріального права.

Зокрема, ч.ч. 1, 2 ст. 543 ЦК України, згідно яких у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Частиною 1 ст.553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. В частині 2 названої статті встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом п.п. 1.2., 1.3. укладених з відповідачами 2-6 Договорів поруки Поручитель відповідає перед Кредитором (Банком) за виконання зобов`язання Боржником (Товариством з обмеженою відповідальністю "Івпат-Агро") в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й Боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, витрат Кредитора тощо. У разі порушення Боржником зобов`язання, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає право Кредитора вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі як від Боржника і Поручителя разом, так і від кожного з них окремо.

Разом з тим позивачем направлено відповідачам 2-6 (солідарним боржникам) відповідні вимоги від 18.02.2020, в яких повідомлено про наявність станом на 16.02.2020 простроченої заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Івпат-Агро" за Генеральним договором в сумі 3 237 938,51 грн та викладено вимогу про негайне погашення такої заборгованості кожному із солідарних боржників, що підтверджується матеріалами справи.

Реагування відповідачів (солідарних боржників) на вказані вимоги матеріали справи не містять.

Згідно з ч. ч. 1 - 4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. При цьому ч.1 статтею 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Всупереч наведеним вище нормам відповідачі не подали до суду доказів в спростування заявлених Банком позовних вимог, зокрема власного контррозрахунку заборгованості.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з врахуванням мотивів наведених вище.

Також при прийнятті рішення з огляду на те, що відповідачі 2,3,4,6 є фізичними особами без статусу суб`єкта господарювання судом враховано, що у даній справі сторонами основного зобов`язання Генеральним договором, тобто кредитором і боржником, є юридичні особи. Однак сторонами правочинів, в даному випадку договорів поруки, укладених для забезпечення основного зобов`язання виступають в т.ч. фізичні особи, яка не є підприємцями.

Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" як кредитор подало до господарського суду позов в т.ч. до фізичних осіб, як поручителів за договорами поруки, що укладені на забезпечення зобов`язання за Генеральним договором, сторонами якого є юридичні особи. Тобто, між позивачем та відповідачем 1 наявний спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними приписами ГПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до приписів ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в ст. 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а випадки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, чітко визначені положеннями ст. 20 ГПК України.

Таким чином, до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Водночас положення п.1 ч.1 ст. 20 ГПК України не пов`язують також належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці, з об`єднанням таких позовних вимог із вимогами до особи - боржника за основним зобов`язанням.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/1733/18.

З дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-/ІІІ господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Відтак, з 15.12.2017 у випадку об`єднання позовних вимог щодо виконання кредитного договору з вимогами щодо виконання договорів поруки, укладених для забезпечення основного зобов`язання, спір має розглядатися за правилами господарського чи цивільного судочинства залежно від сторін основного зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 202/33292/13-ц).

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 п. 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Умови договорів поруки не охоплюють солідарну відповідальність за відшкодування судових витрат.

Таким чином, за позивачем залишаються витрати на сплату судового збору пропорційно заборгованості, у стягненні якої відмовлено. В решті витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідачів порівну, враховуючи, розмір судового збору із ціни позову 2664596,91 грн, внаслідок прийнятого судом зменшення розміру позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 230, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі № 902/302/20 в частині солідарного стягнення з відповідачів 1 161 355,01 грн заборгованості за Генеральним договором про надання банківських послуг №МБ-ГЛ-КІЕ-1992 від 14.12.2018 у зв`язку з відсутністю предмету спору.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Івпат-Агро" (вул. Лесі Українки, буд.54, с. Гуменне, Вінницький район, Вінницька область, 23203; ) та солідарних з ним боржників: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_2 ; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП - НОМЕР_3 ; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 ), Товариства з обмеженою відповідальністю "Санагросід" (вул. Польова, буд.8, с. Махаринці, Козятинський район, Вінницька область, 22141; ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП - НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070; ) 1 326 933,99 грн заборгованості за простроченою сумою кредиту та 26 076,61 грн - заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Івпат-Агро" (вул. Лесі Українки, буд.54, с. Гуменне, Вінницький район, Вінницька область, 23203; ) на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070; ) 6285, 91 грн - витрат на сплату судового збору.

5. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070; ) 6285, 91 грн - витрат на сплату судового збору.

6. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_2 ; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070; ) 6285, 91 грн - витрат на сплату судового збору.

7. Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП - НОМЕР_3 ; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070; ) 6285, 91 грн - витрат на сплату судового збору.

8. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Санагросід" (вул. Польова, буд.8, с. Махаринці, Козятинський район, Вінницька область, 22141; ) на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070; ) 6285, 91 грн - витрат на сплату судового збору.

9. Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП - НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070; ) 6285, 91 грн - витрат на сплату судового збору.

10. У стягненні 63 527,13 грн заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом, 71031,67 грн пені та 15672,5 грн штрафу - відмовити, у зв`язку з чим витрати на сплату судового збору в сумі 2253,47 грн залишити за позивачем.

11. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

12. Відповідно до положень ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

13. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 16 листопада 2020 р.

Суддя Тварковський А.А.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070;

3 - ТОВ "Івпат-Агро" - вул. Лесі Українки, буд.54, с. Гуменне, Вінницький район, Вінницька область, 23203;

4 - ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 ;

5 - ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 ;

6 - ОСОБА_3 - АДРЕСА_3 ;

7 - ТОВ "Санагросід" - вул. Польова, буд.8, с. Махаринці, Козятинський район, Вінницька область, 22141;

8 - ОСОБА_4 - АДРЕСА_4