ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2020м. ДніпроСправа № 904/4299/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Металкон Плюс", м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Боссіарс", м. Кривий Ріг

про повернення попередньої оплати у розмірі 49 759,92 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Без участі представників сторін.

РУХ СПРАВИ.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Металкон Плюс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Боссіарс" про повернення попередньої оплати у розмірі 49 759,92 грн.

Ухвалою суду від 11.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/4299/20 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

За твердженням позивача, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Металкон Плюс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Боссіарс" у спрощений спосіб укладено договір поставки.

Позивач зазначив, що відповідач виставив Товариству з обмеженою відповідальністю "Металкон Плюс" рахунок № 883 від 18.06.2020 на оплату товару на загальну суму 49 759,92 грн.

Відповідач, за твердженням позивача, зобов`язався поставити Товариству з обмеженою відповідальністю "Металкон Плюс" товар, а позивач зобов`язався відповідний товар прийняти та оплатити.

Позивач зазначив, що виконав умови договору, перерахував на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Боссіарс" грошові кошти у розмірі 49 759,92 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2464 від 19.06.2020.

Позивач вказав, що 08.07.2020 направив відповідачу вимогу № 02/07/1 від 02.07.2020 про поставку товару.

Однак, відповідач, за твердженням позивача, порушив свої зобов`язання за договором і не поставив оплачений позивачем товар у встановлені строки.

За таких обставин, позивач вимагає повернення попередньої оплати у розмірі 49759,92 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

На адресу суду надійшов відзив, який підписаний від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Боссіарс" адвокатом Рагозіною О.В.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною 4 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Так, адвокатом Рагозіною О.В. було надано до суду ордер серія АЕ № 1031379 від 08.08.2020. У графі «назва органу, у якому надається правова допомога» такого ордеру зазначено: «суди всіх інстанцій».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 9901/847/18 сформульовано висновок про те, що з огляду на підпункт 15.4 пункту 15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 №36, ордер має містити назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом, при цьому, в ордері на надання правової допомоги має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема суду.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 9901/939/18 зроблено висновок про те, що якщо в ордері не зазначено конкретної назви суду, у якому адвокат надає правову допомогу, такий ордер не можна визнати документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. При цьому в ордері, який був предметом розгляду справі № 9901/939/18, зазначено, що адвокат надає правову допомогу у всіх органах, установах, організаціях та підприємствах, а також судах у всіх без винятку справах.

Відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведених правових висновків, наданий ордер серія АЕ № 1031379 від 08.08.2020 не є документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю "Боссіарс" в рамках розгляду цієї справи.

А отже, відзив від 08.08.2020 підписаний особою, повноваження якої не підтверджені у встановленому законом порядку.

За таких обставин, суд не приймає до уваги відзив від 08.08.2020.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення з відповідача попередньої оплати у розмірі 49 759,92 грн.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (який обсяг товару був оплачений), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи був поставлений оплачений товар), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено (чи настав строк для виконання відповідачем зобов`язання з повернення суми авансу), які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Відповідач виставив Товариству з обмеженою відповідальністю "Металкон Плюс" рахунок № 883 від 18.06.2020 на оплату товару на загальну суму 49 759,92 грн.

Частиною 1 ст. 181 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

З вищенаведеного вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Металкон Плюс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Боссіарс" у спрощений спосіб укладено договір поставки.

Відтак, відповідач зобов`язався поставити Товариству з обмеженою відповідальністю "Металкон Плюс" товар, а позивач зобов`язався відповідний товар прийняти та оплатити.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Позивач виконав умови договору, перерахував на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Боссіарс" грошові кошти у розмірі 49 759,92 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2464 від 19.06.2020.

Позивач, 08.07.2020 направив відповідачу вимогу № 02/07/1 від 02.07.2020 про поставку товару.

Як вбачається з витягу з офіційного веб-сайту Акціонерного товариства "Укрпошта", така вимога була отримана представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Боссіарс" 21.07.2020.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, відповідач мав поставити оплачений товар у строк до 28.07.2020 включно.

Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором і не поставив оплачений позивачем товар у встановлені строки.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, відповідачем не надано жодних первинних документів про відповідну господарську операцію, як-то: накладних, актів приймання - передачі, ТТН.

Додатково слід звернути увагу на те, що частиною 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, зокрема, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Частиною 2 ст. 693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №910/12382/17).

Відповідач прострочив своє грошове зобов`язання з повернення суми попередньої оплати у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки, та яку позивач зажадав повернути на підставі частини другої статті 693 ЦК України.

Таким чином, у постачальника виникло зобов`язання повернути покупцю суму попередньої оплати відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, частини першої статті 530 ЦК України з наступного дня після спливу строку поставки, тобто з 29.07.2020.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої палати Верховного суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19.

Однак, відповідач суму попередньої оплати у розмірі 49 759,92 грн. позивачу не повернув.

А отже, позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "Металкон Плюс" про повернення попередньої оплати у розмірі 49 759,92 грн. є обґрунтованими.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться рахунком № 883 від 18.06.2020 (т. 1 а.с. 29), платіжним дорученням від 19.06.2020 (т. 1 а.с. 30), вимогою від 02.07.2020 разом з доказами направлення (т. 1 а.с. 31 - 34), відповіддю на вимогу з додатками (т. 1 а.с. 35 - 37).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Боссіарс" (місцезнаходження: 50002, м. Кривий Ріг, вул. Кобилянського, буд. 219, оф. 10; ідентифікаційний код: 41515143) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Металкон Плюс" (місцезнаходження: 69092, м. Запоріжжя, вул. Дачна, буд. 23А; ідентифікаційний код: 42245770) суму попередньої оплати у розмірі 49 759,92 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 102 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 06.11.2020.

Суддя М.О. Ніколенко