номер провадження справи 24/42/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2020 Справа № 908/549/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Т.А., при секретарі Вака В.С., розглянувши матеріали справи № 908/549/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Промлісекспорт (вул. Музейна, буд. 9, м. Коростень, Житомирська область, 11501, ідентифікаційний код 39317291),

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (вул. Південне шосе, буд. 72, м. Запоріжжя, 69008, ідентифікаційний код 00191230),

про розірвання договору постачання продукції

За участю представників:

від позивача: не прибув

від відповідача: Благодір Р.В., адвокат, довіреність № 20-504 від 12.03.2020

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Промлісекспорт звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь про розірвання достроково договору № 20/2019/4852 від 03.10.2019, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Промлісекспорт та Публічним акціонерним товариством Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2020 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Азізбекян Т.А.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/549/20 за правилами загального позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 24/42/20. Підготовче судове засідання призначено на 01.04.2020.

23.07.2020 відповідачем поданий суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що в даному випадку позивач не довів, що внаслідок несвоєчасної сплати боргу у розмірі 76029,53 грн йому було завдано суттєвих збитків. Крім того, на даний момент заборгованість у розмірі 76029,53 грн. погашена ПАТ «Запоріжсталь», а отже правові підстави для розірвання договору взагалі відсутні. Просить суд в позові відмовити.

Ухвалою суду від 31.03.2020 зупинено провадження у справі № 908/549/20 до 14.05.2020 та поновлено з 14.05.2020. Підготовче судове засідання призначено на 14.05.2020.

Ухвалою суду від 14.05.2020 відкладено підготовче засідання на 01.06.2020.

Ухвалою суду від 01.06.2020 продовжено підготовче провадження у даній справі та відкладено підготовче засідання на 23.07.2020.

Ухвалою суду від 23.07.2020 відкласти підготовче засідання на 17.08.2020.

Ухвалою від 17.08.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.09.2020 об 11 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 03.09.2020 судове засідання з розгляду справи № 908/549/20 по суті перенесено з 10.09.2020 на 05.10.2020.

Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання 05.10.2020 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Оголошений склад суду.

Перевірені повноваження присутнього в судовому засіданні представника відповідача.

Учасник процесу оголосив про обізнаність прав та обов`язків, викладених у статтях 42, 46 Господарського процесуального кодексу України.

Відводів складу суду не заявлено.

Позивач в судове засідання 05.10.2020 не прибув. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на Договір № 20/2019/4852. постачання продукції, укд впідтримав вимоги у повному обсязі та зазначив, що 22.05.2018 сторонами було укладенладений між сторонами 03.10.2019, на виконання умов якого позивач поставив на адресу відповідача продукцію у вигляді піломатеріалів на суму 76029,53 грн. Строк сплати за поставлений товар сплинув 21.11.2019, грошова сума за товар позивача перерахована з відповідачем лише 04.02.2020. Згідно пункту 10.9 Договору, 11.12.2019 позивач направляв на адресу відповідача листи про розірвання Договору та сплату заборгованості за поставлений товар у розмірі 76029,53 грн, але відповідач не відповів на листи та не повернув підписаний ним екземпляр угоди про розірвання договору. Пунктом 7.3 Договору передбачені штрафні санкції за порушення строків поставки товару у розмірі 8 % від вартості від непоставлених в строк ресурсів, що у порівнянні з штрафною санкцією за несвоєчасну сплату поставленого товару у розмірі 0,04 % за кожний день прострочення сплати та не більше, ніж подвійної облікової ставки НБУ, що передбачене п. 7.2. Договору ставить позивача у край невигідне становище і за таких умов продовження дії укладеного між сторонами договору є неможливим та невигідним. Крім того, відповідач порушив терміни виконання умов Договору, сплативши на користь позивача заборгованість за поставку товару у розмірі 76029,53 гри з простроченням платежу на 2,5 місяці. Просить суд, на підставі ст. ст. 509, 525, 526, 530, 570, 610, 629, 651, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 188, 265 Господарського кодексу України, позов задовольнити.

Відповідач підтримав свою правову позицію, викладену у відзиві на позовну заяву. Просить суд в позові відмовити.

В засіданні 05.10.2020 судом, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Суд повідомив що повний текст рішення буде складено протягом 10 днів.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, суд

УСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До зобов`язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов`язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань.

03.10.2019 між Публічним акціонерним товариством «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промлісекспорт» (Постачальник) укладений Договір № 20/2019/4852, за умовами якого (п. 1.1.) Постачальник зобов`язується передати, а Покупець прийняти та оплатити матеріали (Ресурси) на умовах, передбачених даним договором.

Кількість, номенклатура ресурсів зазначається в специфікаціях до даного договору, які є невід`ємною частиною (п. 2.1.).

Відповідно до п. 4.3. договору загальна сума договору визначається як сумарна вартість ресурсів, поставка яких здійснюється згідно доданої до нього специфікацій.

За умовами п. 5.2. договору, оплата за поставлені ресурси буде здійснюватися протягом строку, вказаному в специфікації, який відраховується з моменту поставки ресурсів та надання документів, вказаних в п. 6.4. договору.

Згідно п. 5 Специфікації № 1 від 03.10.2019, яка є додатком до договору від 03.10.2019 № 20/2019/4852, строк оплати поставлених ресурсів протягом 30 календарних днівз моменту поставки ресурсів та надання повного пакету документів згідно п. 6.4. договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.10.2019 ТОВ «Промлісекспорт» поставило на адресу ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» продукцію у вигляді піломатеріалів на суму 76029,53 грн., що підтверджується видатковою накладною № 22102 від 22.10.2019, яка підписана уповноваженими особами та скріплена печатками підприємств.

Строк оплати за поставлений товар - 21.11.2019.

18.11.20019 та 29.11.2019 на адресу відповідача були направлені листи з вимогою оплати поставлений товар на суму 76029,53 грн та повідомлено, що для подальшої поставки пиломатеріалів відповідач повинен закупити сировину в Держлісгоспі на умовах 100% передплати.

Згідно п. 10.9. договору №20/2019/4852, про намір розірвати договір, Сторона зобов`язана повідомити іншу Сторону не менш, ніж за 30 календарних днів.

11.12.2019 позивач направив на адресу відповідача повідомлення (з угодою про дострокове розірвання Договору від 10.12.2019) про дострокове розірвання Договору та сплату заборгованості за поставлений товар у розмірі 76029,53 грн, які отримані останнім 16.11.2019, що підтверджується копіями документів про відправлення та доставку.

Грошова сума за отриманий 22.10.2019 товар у розмірі 76029,53 грн позивачу перерахована відповідачем 04.02.2020, що підтверджується копією банківської виписки.

Відповідач не повідомив про результати розгляду пропозиції позивача розірвати договір відповідно до надісланої угоди про дострокове розірвання Договору від 10.12.2019.

Неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором та не досягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом про розірвання достроково договору № 20/2019/4852 від 03.10.2019, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Промлісекспорт та Публічним акціонерним товариством Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь.

За своєю правовою природою укладений між сторонами у справі договір № 20/2019/4852 від 03.10.2019 є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або ін. подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.

Як слідує із статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання щодо оплати товару, у визначений договором строк не виконав.

Статтею 651 Цивільного Кодексу України передбачені загальні підстави для зміни чи розірвання договору. За вимогою однієї із сторін договір може бути змінений або розірваний за рішенням суду при істотному порушенні умов договору іншою стороною.

Поняття дефініції істотного порушення сформульовано в статті 651 Цивільного Кодексу України, а саме: істотним визнається порушення договору однією із сторін, яке спричинить іншій стороні такі збитки, що вона у значній мірі втратить те, на що могла розраховувати при укладанні договору.

Згідно п. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 206 ГК України, господарське зобов`язання може бути розірвано сторонами відповідно до правил, встановлених статтею 188 цього Кодексу.

У статті 188 Господарського кодексу України встановлений порядок розірвання господарських договорів.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 цієї норми сторона договору, яка вважає за необхідне розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання договору або у разі неодержання відповіді у встановлений двадцятиденний строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

У даному випадку, як на підставу розірвання договору, позивач посилається на те, що п. 7.3 Договору передбачені штрафні санкції за порушення строків поставки товару у розмірі 8 % від вартості від непоставлених в строк ресурсів, що у порівнянні з штрафною санкцією за несвоєчасну сплату поставленого товару у розмірі 0,04 % за кожний день прострочення сплати та не більше, ніж подвійної облікової ставки НБУ, що передбачене п. 7.2. Договору ставить позивача у край невигідне становище і за таких умов продовження дії укладеного між сторонами договору є неможливим та невигідним. Крім того, відповідач порушив терміни виконання умов Договору, сплативши на користь позивача заборгованість за поставку товару у розмірі 76029,53 гри з простроченням платежу на 2,5 місяці.

Суд не погоджується з такою позицією позивача, оскільки дана позиція не підкріплена доказами, які б свідчили, про спричинення позивачу таких збитків, що він у значній мірі втратив те, на що міг розраховувати при укладанні договору, тому наведені позивачем обставини не є підставами для розірвання договору, що передбачено положеннями Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України та не передбачено умовами самого договору.

Таким чином, суд дійшов висновку, що порушення, допущені відповідачем при виконанні умов договору не є істотними в розумінні ст. 651 ЦК України та не можуть бути підставою для розірвання Договору поставки та задоволення позовних вимог у даній справі.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

За приписами статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 73, 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач не довів, що внаслідок несвоєчасної сплати боргу відповідачем у розмірі 76029,53 грн. йому було завдано суттєвих збитків. До того ж, заборгованість у розмірі 76029,53 грн. погашена ПАТ «Запоріжсталь», а отже правові підстави для розірвання договору взагалі відсутні.

За таких обставин суд в позові відмовляє.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 42, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10.11.2020.

Суддя Т.А. Азізбекян