ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2020 р. Справа№ 910/3798/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Євсікова О.О.

Калатай Н.Ф.

за участю секретаря судового засідання: Добрицької В.С.

учасники справи згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 04.08.2020 (дата повного тексту 04.08.2020)

у справі № 910/3798/20 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 307 372, 40 грн

УСТАНОВИВ:

ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" звернулося з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу у сумі 307 372, 40 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.08.2020 у справі №910/3798/20 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу у сумі 307 372,40 грн задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" (04073, м. Київ, проспет Степана Бандери, буд. 8 корпус 6, ідентифікаційний код 40001366) штраф у сумі 307 342 (триста сім тисяч триста сорок дві) грн 40 коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 4 610 (чотири тисячі шістсот десять) грн 59 коп.

Рішення обґрунтовано тим, що позивачем належними засобами доказування доведено факти прострочення відповідачем строку доставки вантажу. Також на думку місцевого господарського суду позивач реалізував своє право в межах, встановлених законом для строків позовної давності.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" подало апеляційну скаргу, у якій просило суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення у даній справі, скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 04.08.2020 у справі №910/3798/20 повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним. На думку апелянта місцевим господарським судом необґрунтовано було задоволено позовні вимоги. Відповідач стверджує, що позивачем було допущено пропуск строків позовної давності.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2020 клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду м. Києва від 04.08.2020 у справі № 910/3798/20 - задоволено, поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, зупинено дію рішення Господарського суду м. Києва від 04.08.2020 у справі №910/3798/20, відкрите апеляційне провадження у справі № 910/3798/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", призначено справу до розгляду на 06.10.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2020 призначено розгляд справи на 27.10.2020.

Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу у якому проти вимог апеляційної скарги заперечував та просив суд апеляційної інстанції рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. При цьому позивач наголошував на законності та обґрунтованості оскаржуваного відповідачем рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст . 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи, 07.02.2018 між ПАТ "Українська залізниця", яке змінило своє найменування на АТ "Українська залізниця", (перевізник) та ТОВ "ТЕП "Вертикаль" (замовник) був укладений договір № 07244/ЦТЛ-2018 про надання послуг.

Згідно із п. 1.1 предметом даного договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п. 1.3 договору надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Згідно з п. 2.1.1 договору замовник зобов`язався надавати або організовувати надання місячних замовлень на перевезення відповідно до Правил планування перевезень вантажів через АС "Месплан". Виконавець зобов`язався приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС "Месплан", доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається у додатках до цього договору (п. 2.3.2 договору).

У розділі 4 договору сторони передбачили порядок проведення розрахунків за надані виконавцем послуги.

Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання його замовником в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС "Месплан" або в АС "Клієнт УЗ" або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги (п. 12.1).

На виконання умов даного договору у період з 18.01.2019 по 20.03.2019 на адресу вантажоодержувачів - ТОВ "ТІС", Іллічівської філії ДП "АМПУ", ТОВ "Грінтур-Екс" за залізничними накладними №№ 34858894, 40689523, 40699928 (досилочна накладна), 40686701, 40675688, 40761959, 40744880, 40822157, 40999351, 40968588, 40968216, 432003535, 43592286, 43582337, 40387706, 34893339, 40763864 (досильна накладна), 53782280, 43633320, 43625672, 41735176, 42118752 (досилочна накладна), 41734138, 40523532, 42006809, 41976176, що містяться в матеріалах справи, відповідачем був доставлений вантаж, відправником якого було ТОВ "ТЕП "Вертикаль".

При цьому із матеріалів справи вбачається, що виконуючи свої зобов`язання, перевізник припустився прострочення термінів доставки вантажу, передбачених ст. 41 Статуту залізниць України.

08.07.2019 , 12.07.2019 та 26.07.2019 позивач звертався до відповідача з вимогами про сплату штрафу у зв`язку із простроченням строку доставки вантажу.

У відповідь на вказані вимоги відповідач листом № ДТ-12/05 від 15.01.2020 повідомив позивача, що вимоги ТОВ "ТЕП "Вертикаль" по суті не розглянуті з огляду на значну кількість заявлених до залізниці претензій від інших контрагентів та її скрутне становище.

Відповідно до статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом ст. ст. 909 ЦК України, 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Статтею 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (далі - Статут), передбачено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 919 ЦК України, ч. 1 ст. 313 ГК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Зокрема, відповідно до ст. 41 Статуту залізниць України залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі - Правила), виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2 вказаних Правил термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1 Правил (ст. ст. 41, 116 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. Терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу. Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9 Правил).

Відповідно до п. 2.10 Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з п. 8 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Згідно зі статтею 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

У разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України (ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт").

Згідно зі ст. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/420/2012 від 04.04.2012 нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Установлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш, ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

У даному випадку календарними штемпелями на накладних, доданих до позовної заяви, підтверджується, що вантаж відповідачем був доставлений з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Судом ураховано, що відповідно до п. 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1 Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320, 200, 150 км відповідно.

Відповідно до п. 2.1 Правил обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. Разом з тим, згідно з п. 2.4 Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до абз. 1 п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки у разі затримки вантажу в процесі перевезення, термін доставки збільшується на термін:

- виконання митних та інших адміністративних правил;

- тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці;

- необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин;

- вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника;

- інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.

Згідно з абз. 2 п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки та тривалість цієї затримки, повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Суд зазначає, що у графі 49 залізничних накладних №№ 32003535, 41735176, 42118752, 41734138 були зроблені залізницею відповідні відмітки, проте, такі відмітки не містять вказівки на причини затримки вагонів, а тому не можуть бути підставами для збільшення терміну доставки вантажу у розумінні п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів.

Крім того, відповідно до п. 8 Правил користування вагонами і контейнерами у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті указується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Як убачається із матеріалів справи, акти, указані у графі 49 накладних №№ 32003535, 41735176, 42118752, 41734138, були складені залізницею в односторонньому порядку та позивачу (вантажовласнику) на підпис не надавались, а тому також не можуть свідчити про збільшення строку доставки вантажу.

Отже, з відповідача підлягає стягненню штраф у заявленій позивачем сумі 307 372,40 грн.

Щодо тверджень апелянта на пропуск позивачем строку позовної давності колегія суддів відзначає наступне.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За змістом вказаних норм, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 ЦК України законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Згідно з п. 130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають, зокрема, одержувач, у разі прострочення доставки вантажу, за умови пред`явлення накладної.

Відповідно до п. 2 Правил заявлення та розгляду претензій, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, згідно зі ст. 133 Статуту залізниць передача права на пред`явлення претензій та позовів відправником одержувачу або одержувачем відправнику, а також відправником або одержувачем вищій організації або уповноваженій особі засвідчується переуступним написом на відповідному документі (накладній, квитанції про приймання вантажу до перевезення, багажній квитанції). Переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства. Передача права на пред`явлення претензій та позовів відправником або одержувачем уповноваженій особі, яка виступає від їх імені, засвідчується довіреністю, оформленою згідно з чинним законодавством.

З матеріалів справи убачається, що одержувачі вантажу - ТОВ "ТІС", Іллічівська філія ДП "АМПУ" та ТОВ "Грінтур-Екс" здійснили переуступні написи на залізничних накладних, чим передали право на пред`явлення претензій та позову до залізниці, відправнику вантажу - ТОВ "ТЕП "Вертикаль" (позивач).

Згідно зі ст. 136 Статуту залізниць України позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог ст. 134 цього Статуту.

Пунктом "д" ст. 134 Статуту передбачено, що претензії з приводу прострочення доставки вантажу, багажу або вантажобагажу можуть бути заявлені - від дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу.

Відповідно до частин 1 - 4 ст. 315 ГК України до пред`явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред`явлення йому претензії. Претензії можуть пред`являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п`яти днів. Перевізник розглядає заявлену претензію і повідомляє заявника про задоволення чи відхилення її протягом трьох місяців, а щодо претензії з перевезення у прямому змішаному сполученні - протягом шести місяців. Претензії щодо сплати штрафу або премії розглядаються протягом сорока п`яти днів. Якщо претензію відхилено або відповідь на неї не одержано в строк, зазначений у частині третій цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді.

Відтак, положення пунктів 134, 136 Статуту залізниць України слід застосовувати у системному зв`язку з положенням статті 315 ГК України таким чином, що строк позовної давності починає свій перебіг з дня одержання відповіді на претензію позивача або з дня закінчення строку, встановленого частиною 3 статті 315 ГК України для відповіді на претензію. Враховуючи, що дотримання претензійного порядку не є обов`язковим, то у вирішенні питання про початок перебігу позовної давності в розумінні цієї норми ГК України слід виходити з того, що такий перебіг починається після закінчення строку пред`явлення претензії і строку її розгляду (ч. 2, 3 ст. 315 ГК України) незалежно від того, чи пред`являлася відповідна претензія до перевізника (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.04.2019 у справі № 905/729/18, від 23.12.2019 у справі № 910/1002/19, від 04.03.2020 у справі № 905/487/19).

За таких обставин шестимісячний термін для пред`явлення позову до залізниці по даній справі має обраховуватись упродовж 6 місяців після спливу 6-місячного строку, передбаченого для пред`явлення претензії, та 3-місячного строку, передбаченого для надання відповіді на претензію, що узгоджується з положеннями ст. 315 Господарського кодексу України.

Пред`явленню позову до відповідача передувало направлення позивачем до АТ "Українська залізниця" претензій № 557 від 08.07.2019, № 569 від 12.07.2019, № 615 від 26.07.2019, які позивач надіслав у 6-ти місячний строк з дати видачі вантажу (з 18.01.2019 по 20.03.2019). Однак, відповіді по суті розгляду вказаних претензій від відповідача не надходило.

Отже, урахувавши строк для надання відповіді на указані претензії (3 місяці) та звернення з позовом до суду (6 місяців), суд дійшов висновку, що позивач звертаючись із позовом до суду 13.03.2020, реалізував своє право в межах, установлених законом для строків позовної давності.

З огляду на викладене колегія суддів вважає твердження апелянта про пропуск ТОВ "ТЕП "Вертикаль" строку спеціальної позовної давності для пред`явлення відповідного позову - необґрунтованим.

Щодо про зменшення розміру неустойки заявленої до стягнення, судова колегія відзначає наступне.

Згідно зі ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Аналогічна норма міститься у ч. 3 ст. 551 ЦК України.

За змістом п. 42 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/211 від 07.04.2008 "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України" суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить, що вони не є імперативними, а застосовуються на розсуд суду за визначених умов та на підставі аналізу конкретної ситуації.

У даному випадку в обґрунтування заяви про зменшення розміру штрафних санкцій АТ "Укрзалізниця" посилається на скрутне фінансове становище, яке було викликане зменшенням залізничних перевезень, внесенням змін у податкове законодавство, відповідно до яких залізниця була позбавлена пільг по сплаті земельного податку. Також відповідач вказує на недоотримання коштів від місцевих органів виконавчої влади за перевезення пільгових категорій громадян та на відсутність у матеріалах справи доказів того, що позивач поніс збитки внаслідок затримки вантажу.

Судом ураховано, що доказів того, що порушення строків доставки сталось не з вини залізниці відповідачем суду не надано. Обов`язок своєчасної доставки вантажу не ставився сторонами договору в залежність від відшкодування місцевими органами виконавчої влади коштів залізниці за перевезення пільгових категорій громадян та цей обов`язок не був обумовлений сплатою у інших відносинах боргових зобов`язань відповідача.

Крім того, правопорушення аналогічного характеру (несвоєчасна доставка вантажу) з боку АТ "Укрзалізниця" не є виключенням, а має системний характер, про що свідчать численні судові спори з подібних правовідносин між тими самими сторонами.

Посилання АТ "Українська залізниця" на судові рішення, якими відповідачу було зменшено суму штрафу у інших справах, є необґрунтованими, оскільки питання про зменшення штрафних санкцій вирішується окремо у кожній справі з урахуванням конкретних обставин справи та доказів, які мають підтверджувати такі виключні обставини.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта, наведені в апеляційній скарзі, враховуючи обставини, встановлені вище.

На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник - Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", у розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2020 у справі №910/3798/20, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2020 у справі №910/3798/20 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста м. Києва від 04.08.2020 у справі №910/3798/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста м. Києва від 04.08.2020 у справі №910/3798/20 залишити без змін.

3. Поновити дію Рішення Господарського суду міста м. Києва від 04.08.2020 у справі №910/3798/20.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 03.11.2020.

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді О.О. Євсіков

Н.Ф. Калатай