ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА
про залишення позову без розгляду
"13" листопада 2020 р. Cправа № 902/72/19

Господарський суд Вінницької області у складі: головуючого судді - Матвійчука Василя Васильовича, суддів - Маслія Ігоря Володимировича, Яремчука Юрія Олександровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Заступника військового прокурора Вінницького гарнізону (вул. Стрілецька, 105, м. Вінниця, 21007) в інтересах держави, уповноваженим органом якого є: Міністерство оборони України (пр. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168), Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця (вул. Стрілецька, 87, м. Вінниця, 21007)

до: Жмеринської районної державної адміністрації (вул. Б. Хмельницького, 14, м. Жмеринка, Вінницька область, 23100)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Леляцька сільська рада Жмеринського району Вінницької області (вул. Центральна, буд. 32, с. Леляки, Жмеринський район, Вінницька область, 23108)

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 );

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 )

ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 )

ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 )

ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 )

ОСОБА_7 ( АДРЕСА_5 )

ОСОБА_8 ( АДРЕСА_6 )

ОСОБА_9 ( АДРЕСА_5 )

про визнання розпорядження недійсним, -
за участю секретаря судового засідання Поцалюк Н.В.,
представників сторін:
прокурор - не з`явився;
позивача МОУ - Москаленко А.О. згідно наказу;
позивача КЕВ м. Вінниця - Рибак Н.В. згідно Положення;
відповідача - не з`явився;
третіх осіб - не з`явилися
В С Т А Н О В И В :
На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява № 3/721 від 29.01.2019 Заступника військового прокурора Вінницького гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом якої є: Міністерство оборони України та Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця до Жмеринської районної державної адміністрації про:

- визнання недійсним пункту 1 розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації від 18.08.2008 № 573 "Про припинення права користування та вилучення земельних ділянок колишнього військового радгоспу "Вінницький" на території Браїлівської селищної, Коростівецької Леляцької сільський рад" в частині припинення колишньому військовому радгоспу "Вінницький" право користування земельними ділянками на яких відсутні об`єкти нерухомого майна, в тому числі по Леляцькій сільській раді - 305,9 та передачі її до земель запасу Леляцькій сільській раді;

- визнання недійсним пункту 2 розпорядження від 18.08.2008 № 573 "Про припинення права користування та вилучення земельних ділянок колишнього військового радгоспу "Вінницький на території Браїлівської селищної, Коростівецької Леляцької сільський рад" в частині визнання державного акту серії Б № 000278 таким, що втратив чинність;

- визнання недійсним пункту 2 розпорядження від 18.08.2008 № 573 "Про припинення права користування та вилучення земельних ділянок колишнього військового радгоспу "Вінницький на території Браїлівської селищної, Коростівецької Леляцької сільський рад" в частині визнання державного акту серії Б № 000280 таким, що втратив чинність.

Ухвалою суду від 08.02.2019 позов залишено без руху на підставі ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України та встановлено прокурору строк для усунення виявлених недоліків: 5 днів з дня вручення ухвали суду.

20.02.2019 до суду надійшов лист заступника військового прокурора Вінницького гарнізону № 3/1075 від 19.02.2019 на виконання ухвали суду від 08.02.2019.

Ухвалою суду від 22.02.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/78/18 з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 21.03.2019. Означеною ухвалою, з поміж іншого, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Леляцьку сільську раду Жмеринського району Вінницької області.

18.03.2019 до суду надано пояснення № 118 від 12.03.2019 Леляцької сільської ради щодо позову.

18.03.2019 на адресу суду надійшли доповнення № 121 від 14.03.2019 до пояснень № 118 від 12.03.2019 Леляцької сільської ради щодо позову.

21.03.2019 до суду надано відповідь № 1210 від 20.03.2019 КЕВ м. Вінниця на пояснення Леляцької сільської ради.

Ухвалою суду від 21.03.2019 підготовче засідання відкладено на 18.04.2019 з підстав неявки прокурора та відповідача та невиконання відповідачем вимог суду.

08.04.2019 на адресу суду надійшла заява за підписом представника третьої особи, адвоката Сувалова В.О. про застосування позовної давності до спірних правовідносин.

12.04.2019 на адресу суду надійшла заява за підписом представника третьої особи, адвоката Сувалова В.О. про залучення до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, наступних осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

12.04.2019 на адресу суду надійшли пояснення за підписом представника третьої особи, адвоката Сувалова В.О. по суті спору.

18.04.2019 на адресу суду від КЕВ м. Вінниця надійшли пояснення №1672 від 17.04.2019 на відзив Жмеринської РДА та пояснення Леляцької сільської ради.

За наслідками підготовчого судового засідання 18.04.2020 судом постановлено ухвалу, якою: пояснення КЕВ м. Вінниця №1672 від 17.04.2019 залишено без розгляду в порядку ч. 2 ст. 118 ГПК України; продовжено строк підготовчого провадженя на 30 днів; відкладено розгляд заяви Леляцької сільської ради від 12.04.2019 про залучення до участі в справі третіх осіб до наступного судового засідання; підготовче засідання відкладено на 06.05.2019.

З огляду на категорію та складність даного спору, з метою повного та об`єктивного вирішення спору, суд ухвалою від 06.05.2020 призначив колегію у складі трьох суддів для розгляду справи.

Ухвалою суду від 08.05.2019 справу прийнято до свого провадження колегіальним складом суду у складі: головуючий суддя Матвійчук В.В., судді Міліціанов Р.В. Тварковський А.А., розгляд справи розпочато спочатку та призначено підготовче засідання на 06.06.2019.

23.05.2019 на адресу суду надійшли пояснення № 141 від 20.05.2019 третьої особи, де наведено заперечення щодо позовних вимог, та наголошено про пропуску прокурором строку позовної давності.

30.05.2019 на адресу суду надійшло клопотання від 28.05.2019 за підписом представника відповідача - адвоката Чоловського О.М. про застосування до позовних вимог у даній справі строку позовної давності та відмовити в задоволенні позову.

30.05.2019 на адресу суду надійшов відзив від 28.05.2019 за підписом представника відповідача - адвоката Чоловського О.М. в якому наведено заперечення проти позовних вимог.

В судовому засіданні 06.06.2020 судом розглянуто клопотання третьої особи від 12.04.2019 про залучення до участі в справі третіх осіб, та з огляду на те, що громадяни: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (треті особи) набули права власності на земельні ділянки відповідно до оскаржуваного прокурором розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації № 573 від 18.08.2008, суд дійшов висновку, що рішення в даній справі може вплинути на їх права та обов`язки, у звязку з чим залучив означених осіб до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. (ухвала суду від 06.06.2020)

За наслідками судового підготовчого засідання підготовче засідання відкладено на 02.07.2019.

Розпорядженням заступника керівника апарату суду №02.1-28/106/2019 від 02.07.2019 суддів Міліціанова Р.В. та Тварковського А.А. виведено зі складу колегії суддів по справі № 902/72/19, у зв`язку з перебуванням у відпустці. Для розгляду вказаної справи сформовано колегію у складі: головуючого судді Матвійчука В.В., суддів: Колбасова Ф.Ф., Нешик О.С.

Ухвалою суду від 08.07.2019 справу № 902/72/19 прийнято до провадження новим складом суду, розгляд справи розпочати спочатку з призначенням підготовчого засідання на 29.08.2019.

Розпорядженням керівника апарату суду №02.1-28/188/2019 від 29.08.2019 суддів Колбасова Ф.Ф. та Нешик О.С. виведено зі складу колегії суддів по справі № 902/72/19, у зв`язку з перебуванням у відпустці. Для розгляду вказаної справи сформовано колегію у складі: головуючого судді Матвійчука В.В., суддів: Маслія І.В., Яремчука Ю.О.

Ухвалою суду від 30.08.2019 справу № 902/72/19 прийнято до провадження новим складом суду, розгляд справи розпочати спочатку з призначенням підготовчого засідання на 26.09.2019.

За наслідками судового підготовчого засідання 26.09.2019 підготовче засідання відкладено на 23.10.2019, про що постановлено відповідну ухвалу.

Ухвалою суду від 23.10.2019 продовжено строк підготовчого провадження по справі на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 18.11.2019.

З метою дотримання єдності судової практики та врахування правової позиції Верховного Суду у подібних правовідносинах, ухвалою суду від 18.11.2019 провадження у справі зупинено до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2358/18.

Ухвалою суду від 03.11.2020 провадження у справі поновлено, призначено підготовче засідання на 13.11.2020.

13.11.2020 на електронну адресу суду надійшов лист Жмеринської міської ради (як правонаступника Леляцької сільської ради) № ЮВ65 від 13.11.2020 за підписом представника за довіреністю Свистун О.В., в якому повідомляється про те, Жмеринська міська рада, яка з 22.11.2019 є правонаступником Леляцької сільської ради, підтримує відзив на позовну заяву, що наданий Жмеринською районною державною адміністрацією.

13.11.2020 на електронну адресу суду надійшло лист № 3234 від 13.11.2020 скріплений електронним цифровим підписом прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону В. Гунько, в якому повідомлено про неможливість участі прокурора Плотницького О.М. в судовому засіданні у зв`язку з перебуванням останнього на лікуванні та клопотанням про відкладення судового засідання на іншу дату.

На визначену судом дату з`явились представники позивача. Прокурор, відповідач та треті особи правом участі в засіданні суду не скористались. При цьому суд зважає, що про час та місце розгляду справи учасники повідомлені належним чином, ухвалою від 03.11.2020.

Дослідивши лист Жмеринської міської ради (як правонаступника Леляцької сільської ради) № ЮВ65 від 13.11.2020 суд зважає на таке.

За змістом частини восьмої статті 6 Господарського процесуального кодексу України особи можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису.

Відповідно до частини восьмої статті 42 цього Кодексу якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Отже, Господарським процесуальним кодексом України передбачена можливість подання процесуальних, інших документів у електронному вигляді виключно з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису.

Положеннями пункту 12 частини першої статті 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис - це електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

За змістом частини четвертої статті 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" саме кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Цей Закон визначає кваліфікований електронний підпис як удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа, який видається кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг, засвідчувальним центром або центральним засвідчувальним органом і відповідає вимогам цього Закону (підпункти 23 - 24 частини першої статті 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги").

Отже, процесуальні та інші документи, які подаються до суду шляхом їх направлення на електронну адресу суду, долучаються до матеріалів справи та розглядаються судом у разі їх підписання уповноваженою особою з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису.

Заява № ЮВ65 від 13.11.2020 за підписом представника за довіреністю Свистун О.В. надійшла на електронну адресу суду у сканованому вигляді без накладення електронного цифрового підпису заявника, що унеможливлює ідентифікацію особи, яка подала цю заяву.

Відповідно до частини другої статті 170 Господарського процесуального кодексу України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Згідно з частиною четвертою статті 170 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Аналогічний правовий висновок викладено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 28.02.2019 у справі № 200/12772/18 (провадження № 14-99зц19) та ухвалі Верховного Суду від 21.08.2020 у справі № 924/58/18.

За таких обставин заява № ЮВ65 від 13.11.2020 за підписом представника за довіреністю Свистун О.В. залишається судом без розгляду .

Розглянувши клопотання військового прокурора про відкладення розгляду справи, суд не вбачає підстав для його задоволення, враховуючи таке.

Відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи те, що строк продовженого підготовчого засідання закінчився, явка представників учасників справи у судове засідання не була визнана обов`язковою, у попередніх судових засіданнях прокурор був присутній та надавав свої пояснення, суд не вбачає підстав для відкладення підготовчого засідання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивачів, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду, з огляду на наступне.

Позовні вимоги заступника військового прокурора Вінницького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та КЕВ м. Вінниця у даній справі направлено на визнання недійсним розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації від 18.08.2008 № 573 "Про припинення права користування та вилучення земельних ділянок колишнього військового радгоспу "Вінницький" на території Брацлавської селищної, Коростівецької , Леляцької сільських рад" в частині: припинення колишньому військовому радгоспу "Вінницький" права користування земельними ділянками на яких відсутні об`єкти нерухомого майна, в тому числі по Леляцькій сільській раді - 305,9 га та передачі її до земель запасу Леляцької сільської ради; визнання державного акту серії Б №000278 таким, що втратив чинність; визнання державного акту серії Б№000280 таким, що втратив чинність.

Заявлені позовні вимоги заступника військового прокурора Вінницького гарнізону обґрунтовано тим, що оспорюване розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації від 18.08.2008 № 573 прийнято з порушенням ст.ст. 13, 142 Земельного кодексу України, Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 22.12.199 № 483, оскільки Міністерством оборони України, як власником спірної земельної ділянки, не приймалось рішення про передачу земельної ділянки у комунальну власність.

В матеріалах справи наявні листи Центрального територіального юридичного відділу Міністерства оборони України (№135 від 23.01.2019) та Кватрирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця (№ 395 від 23.01.2019), за змістом яких підписанти означених листів підтверджують, Міністерство оборони України та КЕВ м. Вінниця не подавали будь-якого позову до Жмеринської районної державної адміністрації про скасування розпорядження № 573 від 18.08.2008.

При цьому, до листа № 3/1075 від 19.02.2019, поданого заступником військового прокурора Вінницького гарнізону, на виконання ухвали суду від 08.02.2019 про залишення позову без руху, долучено листи Військової прокуратури Вінницького гарнізону № 3/604 від 23.01.2019, адресований КЕВ м. Вінниця, та № 3/604-1 від 23.01.2019, адресований начальнику Центрального територіального юридичного відділу Міністерства оборони України, в яких повідомляється про те, що відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" Військовою прокуратурою Вінницького гарнізону буде здійснено представництво в суді та подано до суду Жмеринської районної державної адміністрації про визнання недійсним розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації від 18.08.2008 № 573 "Про припинення права користування та вилучення земельних ділянок колишнього військового радгоспу "Вінницький" на території Брацлавської селищної, Коростівецької , Леляцької сільських рад" в частині: припинення колишньому військовому радгоспу "Вінницький" права користування земельними ділянками на яких відсутні об`єкти нерухомого майна, в тому числі по Леляцькій сільській раді - 305,9 га та передачі її до земель запасу Леляцької сільської ради; визнання державного акту серії Б №000278 таким, що втратив чинність; визнання державного акту серії Б№000280 таким, що втратив чинність.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя), який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

У статті 53 ГПК України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Згідно з ч. 4 ст. 53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до абз. 1,2 ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Згідно до абз. 1,2 ч. 4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. (абз. 3 ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру").

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії. (абз. 4 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" ).

У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. (ч. 7 ст.23 Закону України "Про прокуратуру").

Отже, вищевикладені вимоги Закону встановлюють як право прокурора отримувати інформацію та витребувати від суб`єкта владних повноважень необхідні матеріали, з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді, так і зобов`язання прокурора попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема єдністю судової практики.

За приписами ч.4 ст.236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

20.07.2020 оприлюднено Постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, якою вирішено питання щодо виключно правової проблеми стосовно підстав здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором, яка має значення для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики, а саме питання: чи зобов`язаний прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі, окрім обґрунтування сутності порушень інтересів держави та необхідності їх захисту, обґрунтовувати також визначені законом підстави для звернення до суду шляхом:

- додання до позовної заяви доказів, які підтверджують, що захист законних інтересів держави не здійснюється, зокрема доказів вчинення передбачених законом дій щодо порушення прокурором відповідного провадження у разі встановлення ним ознак адміністративного чи кримінального правопорушення;

- обґрунтування та доведення суду причин, через які захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (чи в такому разі достатньо самого лише посилання в позовній заяві прокурора на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття позову прокурора до розгляду).

Окрім того, вирішено питання щодо правових наслідків у випадку, якщо суд після відкриття провадження у справі за результатами розгляду справи встановить відсутність підстав для представництва інтересів держави в суді (прокурор не обґрунтував сутності порушень інтересів держави та необхідності їх захисту, не зазначив визначених законом підстав для звернення до суду, не дотримався процедури, передбаченої абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України Про прокуратуру), а саме:

- чи свідчить відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави про відсутність процесуальної дієздатності;

- які виникають правові наслідки, якщо суд після відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, установить відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави з таким позовом.

Так, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 міститься висновок про застосування норм права, згідно з яким:

- Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України Про прокуратуру, прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

- Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

- Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

- Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

- Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

- Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

- Частина четверта статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

- Якщо суд після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України.

Як зазначено судом вище, Військова прокуратура Вінницького гарнізону листами № 3/604 та № 3/04-1 від 23.01.2019 повідомила Міністерство оборони України та Квартино-екплуатаційний відділ міста Вінниця, що відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" Військовою прокуратурою Вінницького гарнізону буде здійснено представництво в суді та подано позов до суду про оскарження розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації № 573 від 18.08.2008.

29.01.2019 прокуратурою складено відповідний позов за №3/721, який надійшов до суду 04.02.2019. (вх. № 72/19).

З урахуванням встановлених обставин судом за час розгляду даної справи, суд приходить до висновку, що розумних строків, які б надали можливості відповідному органу відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, прокурором дотримано не було, оскільки позовну заяву в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та КЕВ м. Вінниця складено за збігом лише трьох робочих днів після повідомлення в порядку ст.23 Закону України "Про прокуратуру", з поданням його до суду через три робочих дні після складання та реєстрації.

Отже, Міністерство оборони України та КЕВ м. Вінниця було позбавлено можливості протягом розумного строку подати до суду позов, як то і перевірити обставини, зазначені прокурором у відповідному повідомленні, що не надає можливості суду підтвердити достатність підстав для звернення до суду прокурором з даним позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та КЕВ м. Вінниця.

При цьому, господарський суд враховує правову позицію, яка викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №903/129/18, та водночас зауважує, що у даній справі №916/1674/18 прокурором не дотримано розумних строків, які надають можливість відповідному компетентному органу -позивачу у справі Міністерству оборони України звернутися до суду з позовом, або іншим чином зреагувати на виявлені прокурором порушення інтересів держави.

З урахуванням викладеного та зазначеного, з огляду на фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про недоведеність прокуратурою невиконання або неналежного виконання позивачем Міністерством оборони України своїх функцій щодо захисту прав і що Міністерство оборони України як юридична особа з повним обсягом прав процесуальної дієздатності не може чи не бажає здійснювати захист порушених інтересів та звертатись до суду з відповідним позовом.

Також суд також враховує, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який, відповідно до пункту 3 частини першої статті 129 Конституції України, є однією з засад правосуддя.

Так, Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" від 31.03.2005).

Пункт третій частини першої статті 131-1 Конституції України передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.

Як вже вище зазначалось, випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави". "Інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.

У рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

Відтак, надавши оцінку наявним у справі доказам та перевіривши обґрунтованість наведених прокурором доводів в обґрунтування підстав для звернення з позовом у даній справі для захисту інтересів держави в особі позивачів, суд дійшов висновку, що прокурором а в даному випадку не обґрунтувано підстав представництва інтересів держави в особі КЕВ м. Вінниця та Міністерства оборони України в суді.

У разі, якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. В таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 та в постанові Верховного Суду від 25.08.2020 у справі №910/12285/18.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи викладену норму та той факт, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти, а не прокурор та те, що прокурор виконує субсидіарну роль, та не може вважатись альтернативним суб`єктом звернень до суду, а в позовній заяві не обґрунтував в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та визначені законом підстави для звернення прокурора до суду, суд приходить до висновку про залишення позову першого заступника військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах держави в особі Військової частини НОМЕР_1 та Міністерства оборони України без розгляду.

За приписами ч. 2 ст. 226 ГПК України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

З огляду на викладене, за відсутності відповідного клопотання прокурора питання про повернення сплаченого судового збору наразі судом не вирішується.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 226, ст.ст. 232-235, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :
Позов заступника військового прокурора Вінницького гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом якої є: Міністерство оборони України та Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця до Жмеринської районної державної адміністрації про визнання частково недійсним розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації від 18.08.2008 № 573 у справі №906/72/19 - залишити без розгляду.

Примірник ухвали надіслати учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України .
Дата складання повного тексту ухвали 16.11.2020.

Головуючий суддя Матвійчук В.В.

Судді Маслій І.В.

Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:
1 - до справи
2 - Військова прокуратура Вінницького гарнізону (вул. Стрілецька, 105, м. Вінниця, 21007)
3 - Міністерство оборони України (пр. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168)
4 - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця (вул. Стрілецька, 87, м. Вінниця, 21007)
5- Жмеринська районна державна адміністрація (вул. Б. Хмельницького, 14, м. Жмеринка, Вінницька область, 23100;)
6 - Леляцька сільська рада (вул. Центральна, буд. 32, с. Леляки, Жмеринський район, Вінницька область, 23108)
7 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
8 - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )
9 - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 )
10 - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 )
11 - ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 )
12 - ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 )
13 - ОСОБА_7 ( АДРЕСА_5 )
14 - ОСОБА_8 ( АДРЕСА_6 )
15 - ОСОБА_9 ( АДРЕСА_5 )
16 - Жмеринська міська рада (вул. Центральна, 4, м. Жмеринка, Вінницька область, 23100)