ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року м. ОдесаСправа № 916/1816/17
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

Секретар судового засідання: Соловйова Д.В.

За участю представників сторін:

Від Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС - Грищенко О.М., договір № 24-10-2019/2, від 24.10.19;

Інші учасники процесу у судове засідання не з`явились. Про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.02.2020

у справі №916/1816/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС

до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю „СОВАГРО;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю „ШЛЯХОВИК

про стягнення солідарно 37 713,64 грн.,

орган державної виконавчої служби, дії якого оскаржуються: Роменський МРВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)

(суддя першої інстанції: Демешин О.А., дата та місце прийняття ухвали: 18.02.2020 року, Господарський суд Одеської області, м.Одеса, просп.Шевченка, 29)

Ухвалою Господарського суду від 18.02.2020 по справі №916/1816/17 скаргу (вх. № 2-5895/19 від 02.12.2019 року), на бездіяльність Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області у виконавчому проваджені № 58733306 та № 58733430 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області від 25.09.2017 року по справі №916/1816/17 задоволено частково, визнано за період із 01 жовтня 2019 року по 14 листопада 2019 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області у виконавчому провадженні №58733306 та №58733430 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області по справі №916/1816/17 від 25 вересня 2017 року, яка виразилась у порушенні строків та Порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №58733306 та №58733430 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області по справі №916/1816/17 від 25 вересня 2017 року із врахуванням норм Закону України Про виконавче провадження, в решті скарги відмовлено.

Частково не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.02.2020 по даній справі в частині відмови в задоволенні п.3, 4 прохальної частини вимог скарги на дії чи бездіяльність державного виконавця скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити скаргу ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» в цій частині.

Апелянт зазначає, що дії Роменського МРВ ДВС ГТУЮ у Сумській області у виконавчому провадженні №58733306 та №58733430 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області по справі №916/1816/17 від 25.09.2017, які виразились у винесенні Постанов Роменського МРВ ДВС ГТУЮ у Сумській області від 14.11.2019 про передачу виконавчого провадження №58733306 та №58733430 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області по справі №916/1816/17 від 25.09.2017 до Фастівського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області, є протиправними, передчасними та незаконними.

На думку заявника апеляційної скарги в даному випадку судом самостійно без правового обґрунтування, керуючись власною думкою, яка не співпадає з чинним законодавством України, зроблено підміну понять при оцінці існуючих доказів, обставин та фактів справи, та врахування їх при ухваленні рішення.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ „Компанія „НІКО-ТАЙС на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.02.2020 по справі №916/1816/17, призначено розгляд справи №916/1816/17 за апеляційною скаргою ТОВ „Компанія „НІКО-ТАЙС на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.02.2020 в режимі відеоконференції на: 30.03.2020 о 11-30 год.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.03.2020 учасників справи №916/1816/17 повідомлено, що в зв`язку з введенням з 12 березня до 3 квітня 2020 року на території України карантину на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, враховуючи Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) від 17.03.2020 року № 3219, лист Ради суддів України від 16.03.2020 № 9рс-186/20, розпорядження Одеського міського голови від 15.03.2020 року № 218 Про тимчасове зупинення роботи об`єктів загального користування, розташованих у м. Одесі, з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, рішення Ради суддів України від 17.03.2020 року №19 Щодо організації роботи судів та органів суддівського самоврядування в мовах карантину та наказ Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 року № 22, судове засідання з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.02.2020 по справі №916/1816/17, призначене на 30.03.2020 року, не відбудеться, повідомлено учасникам справи, що про дату і час судового засідання з розгляду апеляційної скарги учасників справи буде повідомлено додатково.

14.05.2020 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Верховного Суду надійшов запит на справу №916/1816/17, у зв`язку з відкриттям касаційного провадження по даній справі з розгляду касаційної скарги ТОВ „Компанія „НІКО-ТАЙС на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2020.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ „Компанія „НІКО-ТАЙС на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.02.2020 по справі №916/1816/17 до повернення даної справи з суду касаційної інстанції.

19.05.2020 матеріали справи №916/1816/17 було скеровано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.10.2020 поновлено провадження по справі №916/1816/17 за апеляційною скаргою ТОВ „Компанія „НІКО-ТАЙС на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.02.2020 з 09.11.2020 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 09.11.2020 о 12-00 год.

19.10.2020 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" про участь в судовому засіданні по справі №916/1816/17 за апеляційною скаргою ТОВ „Компанія „НІКО-ТАЙС на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.02.2020 призначеного на 09.11.2020 о 12-00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду 02.11.2020 задоволено клопотання ТОВ „Компанія „НІКО-ТАЙС про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по справі №916/1816/17 поза межами приміщення суду, розгляд справи №916/1816/17 за апеляційною скаргою ТОВ „Компанія „НІКО-ТАЙС на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.02.2020 призначено на 09.11.2020 о 12-00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку EASYCON.

В судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференції, представник ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» підтримав доводи та вимоги, викладені ним в апеляційній скарзі, наполягав на її задоволенні в повному обсязі.

Представники інших учасників в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи викладене, з огляду на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представників учасників, які не з`явились до суду, за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог ч.1, ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Одеської області від 12.09.2017 по справі №916/1816/17 позов задоволено повністю. 25.09.2017 року рішення набрало законної сили та суд видав відповідні накази.

Відповідно до постанови Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області від 27 березня 2019 року було відкрито виконавче провадження №58733430 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №916/1816/17 від 25 вересня 2017 року про солідарне стягнення із Приватного сільськогосподарського підприємства ШЛЯХОВИК та Товариства з обмеженою відповідальністю „Совагро на користь ТОВ Компанія НІКО-ТАЙС 1 804 гривні 03 копійки штрафу, 2 600 гривень 00 копійок адвокатських витрат та 1 600 гривень 00 копійок судового збору.

Постановою Роменського МРВ ДВС ГТУЮ у Сумській області від 28 березня 2019 року було відкрито виконавче провадження №58733306 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №916/1816/17 від 25 вересня 2017 року про стягнення з Приватного сільськогосподарського підприємства ШЛЯХОВИК на користь ТОВ Компанія НІКО-ТАЙС 11265,89 грн. пені, 2844,73 грн. інфляційних, та 21799,19 грн. сплати 30% річних.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.10.2019 року було задоволено скаргу ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" на бездіяльність державного виконавця Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області у виконавчому проваджені №58733306 та №58733430 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області від 25.09.2017 року по справі № 916/1816/17.

Постановами Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області від 14 листопада 2019 року було передано виконавчі провадження №58733306 та № 58733430 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області від 25.09.2017 року по справі № 916/1816/17 до Фастівського МРВДВС ГТУЮ у Київській області.

02.12.2019 року до Господарського суду Одеської області надійшла скарга ТОВ „Компанія „НІКО-ТАЙС (вх. № 2-5895/19), на бездіяльність Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області у виконавчому проваджені № 58733306 та № 58733430 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області від 25.09.2017 року по справі № 916/1816/17.

У зазначеній скарзі ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» просила суд:

-визнати дії державного виконавця Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області у виконавчому провадженні №58733306 та №58733430 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області по справі №916/1816/17 від 25 вересня 2017 року, котрі виразились у винесені Постанов Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області від 14 листопада 2019 року про передачу виконавчого провадження №58733306 та №58733430 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області по справі №916/1816/17 від 25 вересня 2017 року до Фастівського МРВДВС ГТУЮ у Київській області, протиправними, передчасними та незаконними;

-визнати недійсною (скасувати) Постанови Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області від 14 листопада 2019 року про передачу виконавчого провадження №58733306 та №58733430 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області по справі №916/1816/17 від 25.09.17 року до Фастівського МРВДВС ГТУЮ у Київській області.

-визнати за період з 01 жовтня 2019 року по 14 листопада 2019 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області у виконавчому провадженні №58733306 та №58733430 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області по справі №916/1816/17 від 25 вересня 2017 року, котра виразилась у порушенні строків та Порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №58733306 та №58733430 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області по справі №916/1816/17 від 25 вересня 2017 року із врахуванням норм Закону України Про виконавче провадження.

Скаржник вказав перелік дій, які, на його думку, державний виконавець зобов`язаний вчинити відповідно до Закону України „Про виконавче провадження, проте не вчинив, чим порушив права скаржника, як стягувача по цій справі. Крім того, скаржник послався на порушення порядку передачі виконавчих документів та виконавчих проваджень.

Ухвалою Господарського суду від 18.02.2020 по справі №916/1816/17 скаргу (вх. № 2-5895/19 від 02.12.2019 року) на бездіяльність Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області у виконавчому проваджені № 58733306 та № 58733430 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області від 25.09.2017 року по справі №916/1816/17 задоволено частково, визнано за період із 01 жовтня 2019 року по 14 листопада 2019 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області у виконавчому провадженні №58733306 та №58733430 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області по справі №916/1816/17 від 25 вересня 2017 року, котра виразилась у порушенні строків та Порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №58733306 та №58733430 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області по справі №916/1816/17 від 25 вересня 2017 року із врахуванням норм Закону України Про виконавче провадження, в решті скарги відмовлено.

Суд першої інстанції погодився з твердженнями скаржника про неправомірну бездіяльність державного виконавця Роменського МРВ ДВС ГТУЮ у Сумській області у виконавчому проваджені № 58733306 та № 58733430 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області від 25.09.2017 року по справі № 916/1816/17, яка виразилась у невчиненні виконавчих дій в період з 01 жовтня 2019 року по 14 листопада 2019 року у виконавчому провадженні № 58733306 та № 58733430 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області від 25.09.2017 року по справі № 916/1816/17 із врахуванням норм Закону України „Про виконавче провадження

Разом з тим, місцевий господарський суд вказав, що скарга ТОВ „НІКО-ТАЙС в частині визнання дій державного виконавця Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області у виконавчому провадженні №58733306 та №58733430 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області по справі №916/1816/17 від 25 вересня 2017 року, які виразились у винесенні Постанов Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області від 14 листопада 2019 року про передачу виконавчого провадження №58733306 та №58733430 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області по справі №916/1816/17 від 25 вересня 2017 року до Фастівського МРВДВС ГТУЮ у Київській області, протиправними, передчасними та незаконними, і в частині визнання недійсною (скасувати) Постанов Роменського МРВ ДВС ГТУЮ у Сумській області від 14 листопада 2019 року про передачу виконавчого провадження №58733306 та №58733430 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області по справі №916/1816/17 від 25.09.17 року до Фастівського МРВДВС ГТУЮ у Київській області задоволенню не підлягає.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Як зазначалось раніше, ухвала місцевого господарського суду в частині оскарження бездіяльності державного виконавця Роменського МРВ ДВС ГТУЮ у Сумській області у виконавчому проваджені № 58733306 та № 58733430 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області від 25.09.2017 року по справі № 916/1816/17, котра виразилась у не вчиненні виконавчих дій в період з 01 жовтня 2019 року по 14 листопада 2019 року у виконавчому провадженні № 58733306 та № 58733430 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області від 25.09.2017 року по справі № 916/1816/17 із врахуванням норм Закону України „Про виконавче провадження не оскаржується, оскільки скарга ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» в цій частині задоволена судом першої інстанції, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.269 Господарського процесуального кодексу, судом апеляційної інстанції, не переглядається.

Згідно ст. 129-1 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

За змістом ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права чи інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, за приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної влади (державних виконавців) та у передбачених цим законом випадках на приватних виконавців, правових статус та організація діяльності яких встановлюється Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби, утворення виконавчої групи, якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного органу державної виконавчої служби до іншого.

Передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція), яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1-6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень (затвердженої наказом МЮУ №512/5 від 02.04.2012,з урахуванням змін) ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби). Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи; сума зобов`язання становить п`ятдесят та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Згідно з абз. 3 розділу V Інструкції: Питання про передачу виконавчого документа іншому органу державної виконавчої служби вирішується начальником органу державної виконавчої служби вищого рівня (про передачу виконавчого документа з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - директором цього Департаменту), про що виноситься відповідна постанова (крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 6 цього розділу).

Абз. 2 п. 6 цього розділу V Інструкції встановлено, що виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби.

Питання передачі виконавчих проваджень відноситься до дискреційних повноважень органу державної виконавчої служби, проте, ці питання повинні вирішуватись з дотриманням положень нормативно-правових актів, що регламентують зазначений порядок.

Частиною 6 Розділу 5 Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі: якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби; відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби; утворення виконавчої групи при кількох органах державної виконавчої служби; якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби; наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Частиною 8 Інструкції передбачено, що особа, яка прийняла рішення про передачу матеріалів виконавчого провадження, виносить вмотивовану постанову, де обов`язково зазначаються обставини, що обумовили передачу виконавчого провадження, та строки передачі матеріалів виконавчого провадження, які не можуть перевищувати п`яти робочих днів.

З доданих до скарги Інформацій про виконавчі провадження №58733306 та №58733430 станом на 29.11.2019 та копій постанов державного виконавця Роменського МРВ ДВС від 14.11.2019 вбачається, що підставою передачі цих виконавчих проваджень до Фастівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області стало те, що боржник (ПСП „Шляховик) зареєстрований як юридична особа за адресою: 08513, Київська обл.. Фастівський район, село Пришивальня, вул..Буйка, 28; нерухомого та рухомого майна на території м.Ромни та Роменського району не зареєстровано (згідно довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.11.2019р. та відповідей ТСЦ МВС № 5944); згідно актів державного виконавця від 12.04.2019р. та від 04.10.2019р. за адресою: м.Ромни, вул.Київська, 111 ПСП „Шляховик не знаходиться.

Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 17.02.2020р.:

-ПСП „Шляховик зареєстровано за адресою: 08513, Київська обл.. Фастівський район, село Пришивальня, вул..Буйка, 28;

-керівником підприємства є Скрипак Павло Володимирович, а ОСОБА_1 , який зареєстрований в м.Ромни, є засновником і підписантом підприємства;

-ПСП „Шляховик знаходиться на обліку Фастівської ДПІ Головного управління ДЕС. У Київській області як платник податків;

-реєстраційна справа боржника знаходиться у Фастівській районній державній адміністрації;

- всі реєстраційні дії в період з 2005 по 2014 здійснювались Фастівською райдержадміністрацією.

З огляду на вищевикладене, враховуючи наведені норми чинного законодавства України, судовою колегією не приймаються до уваги доводи апелянта в частині того, що керівні/посадові особи боржника зареєстровані в межах м.Ромни, оскільки скаржником не надано доказів того, що керівник ПСП „Шляховик ОСОБА_2 зареєстрований в м.Ромни, а також те, що за боржником зареєстроване нерухоме майно в межах м.Ромни.

Крім того, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що доказів знаходження на території м. Ромни та Ромненського району Сумської області нерухомого та рухомого майна боржника скаржником не надано. Факт невиконання органом ДВС вимог щодо перевірок майнового стану боржника, у встановлені ч.8 ст.49 Закону України „Про виконавче провадження, є порушенням порядку виконання судового рішення (про це зазначено вище), але не є доказом місцезнаходження боржника та державної реєстрації і знаходження його нерухомого (рухомого) майна на території м.Ромни та Роменського району Сумської області.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Таким чином, висновки, викладені в ухвалі господарського суду першої інстанції відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюються не можуть бути підставою для її скасування.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.02.2020 у справі №916/1816/17 слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.02.2020 у справі №916/1816/17 - без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на заявника апеляційної скарги

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу, Південно-західний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.02.2020 у справі №916/1816/17 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.02.2020 у справі №916/1816/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбаченими ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 11.11.2020 року.

Головуючий суддя Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош