ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2020 р. м. Київ Справа № 911/2533/20

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця»
до Державної служби геології та надр України в особі Правобережної геологічної експедиції Державного підприємства «Українська геологічна компанія»
про стягнення 22234,84 грн.
без повідомлення (виклику) учасників справи

суть спору:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» (далі - позивач) до Державної служби геології та надр України в особі Правобережної геологічної експедиції Державного підприємства «Українська геологічна компанія» (далі - відповідач) про стягнення 22234,84 грн. заборгованості за спожиту електроенергію.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо здійснення повного розрахунку за спожиту електричну енергію у період з січня 2020 року по липень 2020 року за договором про постачання електричної енергії від 09.12.2013 № ТИ-01190, до якого він приєднався підписавши заяву-приєднання від 18.12.2018.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.09.2020 у даній справі прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження та встановлено відповідачу строк до 29.09.2020 для подачі відзиву на позовну заяву та інші документи, що підтверджують заперечення проти позову. Встановлено позивачу строк для подачі відповіді на відзив до 13.10.2020 та встановлено відповідачу строк до 23.10.2020 для подачі заперечення на відповідь на відзив. Запропоновано відповідачу надати до суду у строк встановлений для подання відзиву докази належного виконання зобов`язань за договором про постачання електричної енергії від 09.12.2013 № ТИ-01190 щодо здійснення повного розрахунку за спожиту електричну енергію у період з січня 2020 року по липень 2020 року.

У встановлений судом строк для подачі відзиву на позовну заяву від Державного підприємства «Українська геологічна компанія» надійшов відзив на позовну заяву від 29.09.2020 № 8-564, в якому зазначено, що надані позивачем докази не доводять факту споживання електричної енергії в наведеній ним кількості. Позивачем у позовні заяві зазначено відповідачем Державну службу геології та надр України, яка є самостійною юридичною особою, та яка будучи органом управління Державного підприємства «Українська геологічна компанія» не несе відповідальності за господарську діяльність останнього. Таким чином, Державне підприємство «Українська геологічна компанія» вважає, що позов пред`явлено до неналежного відповідача. За вказаних обставин, Державне підприємство «Українська геологічна компанія» просить відмовити в задоволенні позовних вимог до Державної служби геології та надр України в особі Правобережної геологічної експедиції Державного підприємства «Українська геологічна компанія» про стягнення 22234,84 грн. в повному обсязі.

У встановлений судом строк для подачі відповіді на відзив від позивача надійшла відповідь на відзив від 02.10.2020 № 1.13-11155, в якій зазначено, що Державне підприємство «Українська геологічна компанія» жодним чином не оскаржувало обсяги спожитої електричної енергії та її вартість, не надало суду свої підтверджені обсяги спожитої електроенергії. Посилання Державного підприємства «Українська геологічна компанія» на той факт, що Державна служба геології та надр України не несе відповідальність за Державне підприємство «Українська геологічна компанія» не відповідає дійсності, оскільки Державна служба геології та надр України відповідає за Державне підприємство «Українська геологічна компанія» і Державна служба повністю фінансує державне підприємство. Також позивач зазначає про те, що відзив від 29.09.2020 № 8-564 не може братися до уваги як офіційний документ підприємства, так як повноваження підписанта не підтверджені.

У встановлений судом строк для подачі заперечень на відповідь на відзив від Державного підприємства «Українська геологічна компанія» надійшли заперечення на відповідь на відзив від 22.10.2020 № 8-630, в яких підприємство зазначає, що наведене твердження про те, що Державна служба геології та надр України несе відповідальності за Державне підприємство «Українська геологічна компанія» і повністю його фінансує не відповідає дійсності та суперечить чинному законодавству, позаяк у відповідності до ч. 5 ст. 74 Господарського кодексу України, держава та орган, до сфери управління якого входить державне підприємство, не несуть відповідальність за його зобов`язання. Стосовно посилань на відсутність повноважень підписанта директора ДП «УГК», то інформація щодо керівника підприємства знаходиться у вільному доступі у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та не потребує додаткового підтвердження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Правобережна геологічна експедиція Державного підприємства «Українська геологічна компанія» підписавши заяву від 18.12.2018, завірена копія якої залучена до матеріалів справи, приєдналась до умов договору про постачання електричної енергії від 09.12.2013 № ТИ-01190.

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії.

За договором про постачання електричної енергії постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач зазначає, що відповідач - Державна служба геології та надр України в особі Правобережної геологічної експедиції Державного підприємства «Українська геологічна компанія» у період з січня 2020 року по липень 2020 року згідно актів прийняття-передавання товарної продукції - активної електричної енергії спожив електричну енергію в обсязі 10889 кВт/год на загальну суму 31279,94 грн.

Разом з тим, в порушення взятих на себе зобов`язань за договором про постачання електричної енергії від 09.12.2013 № ТИ-01190 відповідач не здійснив повного розрахунку за спожиту у вказаний період електричну енергію, у зв`язку з чим, за відповідачем - Державною службою геології та надр України в особі Правобережної геологічної експедиції Державного підприємства «Українська геологічна компанія» на момент подачі позовної заяви рахується заборгованість в розмірі 22234,84 грн.

Державне підприємство «Українська геологічна компанія» у відзиві на позовну заяву зазначає, про те, що Державна служба геології та надр України, до якої пред`явлені позовні вимоги, є самостійною юридичною особою, яка будучи органом управління Державного підприємства «Українська геологічна компанія» не несе відповідальність за господарську діяльність останнього. Державне підприємство «Українська геологічна компанія» вважає, що позов пред`явлено до неналежного відповідача.

Суд дослідив додані позивачем до позовної заяви матеріали, зокрема, заяву-приєднання від 18.12.2018 до умов договору про постачання електричної енергії від 09.12.2013 № ТИ-01190 та акти прийняття-передавання товарної продукції - активної електричної енергії: від 20.01.2020 № ТИ-011900/11898/1, від 19.02.2020 № ТИ-011900/46702/1, від 23.03.2020 № ТИ-011-900/86497/1, від 30.04.2020 № ТИ-011900/135567/1, від 20.05.2020 № ТИ-011900/148877/1, від 30.06.2020 № ТИ-011900/204724/1, від 21.07.2020 № ТИ-011900/222614/1, які підписані в односторонньому порядку зі сторони постачальника та встановив, що споживачем електричної енергії за переліченими документами є Правобережна геологічна експедиція Державного підприємства «Українська геологічна компанія» () згідно договору про постачання електричної енергії від 09.12.2013 № ТИ-01190.

За ідентифікаційним кодом 38078094 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрована юридична особа - Державне підприємство «Українська геологічна компанія» (02088, м. Київ, провулок Геофізиків, 10).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Правобережна геологічна експедиція Державного підприємства «Українська геологічна компанія» є філією (відокремленим підрозділом) Державного підприємства «Українська геологічна компанія».

Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.11.2020 № 41 щодо юридичної особи за ідентифікаційним кодом 38078094 - Державного підприємства «Українська геологічна компанія», зроблений судом, залучено до матеріалів справи.

Згідно положень ст. 80 Господарського процесуального кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до ст. 95 Цивільного кодексу України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

За приписами ч. 1, 6 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єкти господарювання мають право відкривати свої філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без створення юридичної особи.

У відповідності до ч. 1 ст. 62 Господарського кодексу України підприємство - самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону (ч. 4 ст. 64 Господарського кодексу України).

Виходячи з наведених положень законодавства, юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами.

Діяльність філій та представництв, як відокремлених структурних підрозділів не є самостійною та ініціативною, оскільки здійснюється від імені юридичної особи та на визначених нею умовах, при цьому всі ризики як майнового, так і немайнового характеру покладено на юридичну особу, що створила філію (відокремлений структурний підрозділ).

Отже, відповідальність за виконання філією функцій юридичної особи несуть юридичні особи, які створили відповідну філію (відокремлений підрозділ).

З наведеного слідує, що стороною у справі має бути юридична особа, від імені якої діє філія (відокремлений підрозділ), і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу (аналогічний висновок викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.07.2020 у справі № 916/1288/19).

Спір у даній справі виник у зв`язку з невиконанням споживачем своїх зобов`язань за договором про постачання електричної енергії від 09.12.2013 № ТИ-01190 щодо здійснення повного розрахунку за спожиту електричну енергію у період з січня 2020 року по липень 2020 року.

Споживачем електричної енергії за договором про постачання електричної енергії від 09.12.2013 № ТИ-01190 та за переліченими вище актами прийняття-передавання товарної продукції - активної електричної енергії, на які позивач посилається та надає в якості доказів, що підтверджують його позовні вимоги, є Правобережна геологічна експедиція Державного підприємства «Українська геологічна компанія».

Оскільки, Правобережна геологічна експедиція Державного підприємства «Українська геологічна компанія» є філією (відокремленим підрозділом) Державного підприємства «Українська геологічна компанія» та не має статусу юридичної особи, заявлені у межах даної справи позовні вимоги мали бути пред`явлені до Державного підприємства «Українська геологічна компанія» в особі відповідної філії - Правобережної геологічної експедиції Державного підприємства «Українська геологічна компанія».

В той же час, позовні вимоги пред`явлені Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» до Державної служби геології та надр України в особі Правобережної геологічної експедиції Державного підприємства «Українська геологічна компанія».

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державна служба геології та надр України () є органом управління та засновником (учасником) Державного підприємства «Українська геологічна компанія».

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру з юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.11.2020 № 66, зробленого судом, Державна служба геології та надр України (03057, м. Київ, вул. Цедіка Антона, 16, ідентифікаційний код 37536031) є самостійною юридичною особою.

Державна служба геології та надр України (ідентифікаційний код 37536031) та Державне підприємство «Українська геологічна компанія» (ідентифікаційний код 38078094) є окремими самостійними юридичними особами, які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за різними ідентифікаційними кодами юридичних осіб, мають різне місцезнаходження юридичних осіб, різні організаційно-правові форми юридичної особи, різних керівників та ін.

Частиною 1 ст. 96 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Положення ч. 3 ст. 96 Цивільного кодексу України встановлюють, що учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Пред`являючи позовні вимоги до Державної служби геології та надр України, позивач не надав суду доказів того, що вказана юридична особа відповідає за зобов`язання окремої самостійної юридичної особи - Державного підприємства «Українська геологічна компанія» та її філії або доказів того, що така юридична особа споживала електричну енергію у період з січня 2020 року по липень 2020 року за договором про постачання електричної енергії від 09.12.2013 № ТИ-01190.

Враховуючи, що спір у даній справі виник у зв`язку з невиконанням споживачем (Правобережною геологічною експедицією Державного підприємства «Українська геологічна компанія») своїх зобов`язань за договором про постачання електричної енергії від 09.12.2013 № ТИ-01190 щодо здійснення повного розрахунку за спожиту електричну енергію у період з січня 2020 року по липень 2020 року, а Державна служба геології та надр України не є учасником цих спірних правовідносин, як орган управління та засновник (учасник) Державного підприємства «Українська геологічна компанія у відповідності до ч. 3 ст. 96 Цивільного кодексу України не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, то суд дійшов висновку, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за даним позовом. Доказів протилежного суду не надано.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Згідно із ч. 2 статті 48 Господарського процесуального кодексу України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Право визначати межі позовних вимог та суб`єктний склад відповідачів у справі належить позивачу, що узгоджується з принципом диспозитивності господарського судочинства, який закріплений у ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, в той же час, суд, за відсутності клопотання позивача, не наділений правом самостійно залучати до участі у справі належного відповідача.

Позивач, зокрема, у межах строку визначено ч. 2 ст. 48 Господарського процесуального кодексу України не подав відповідної заяви про заміну первісного відповідача належним відповідачем. Навпаки, у відповіді на відзив позивач наполягав на те, що Державна служба геології та надр України відповідає за Державне підприємство «Українська геологічна компанія». Разом з тим, вказані твердження позивача не узгоджують з наведеними вище приписами законодавства України.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги матеріали справи в сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність та безпідставність позовних вимог до Державної служби геології та надр України в особі Правобережної геологічної експедиції Державного підприємства «Українська геологічна компанія», у зв`язку з чим відмовляє в їх задоволенні.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на позивача.

Керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. 13, 74, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» до Державної служби геології та надр України в особі Правобережної геологічної експедиції Державного підприємства «Українська геологічна компанія» про стягнення 22234,84 грн. заборгованості за спожиту електроенергію, відмовити повністю.

Дане рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 ГПК України, в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Дата складання та підписання повного тексту рішення 16.11.2020.

Суддя Ю.В. Подоляк