РІШЕННЯ

05 листопада 2020 року м. ТернопільСправа № 921/109/20

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бурди Н.М.

при секретарі судового засідання Крутіній Ю.С.

розглянув матеріали справи

за позовом: Заступника керівника Тернопільської місцевої прокуратури, бульвар Т. Шевченка, 7, м. Тернопіль, 46000, в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби, вул. Костюшка, 8, м. Львів,79007

до відповідача 1: Комунального некомерційного підприємства "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" Тернопільської обласної ради, вул. Рєпіна, 11, м. Тернопіль, 46020

відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛЬФСОН", вул. Олександрівська, 3, м. Запоріжжя, Олександрівський район, Запорізька область, 69063

про: визнання недійсними додаткових угод : №1 від 20.02.2017, №2 від 01.03.2017, №3 від 10.03.2017 до договору про закупівлю товарів за державні кошти №35 від 13.02.2017 та стягнення коштів.

За участі представників сторін:

Прокурор: Борщевська Галина Євгеніївна,посвідчення № 056660 від 07.07.2020 р., довіреність № 15-21 вих 20 від 18.09.2020 р., наказ № 666к від 11.09.2019 р.

Позивач: Коваленко Ольга Ігорівна, посвідчення № 355 від 25.01.2017 р.

Відповідач 1: Канафар Лілія Ярославівна, довіреність № 63 від 27.01.2020 р.

Відповідача 2: не прибув.

ВСТАНОВИВ:

13.02.2020 Заступник керівника Тернопільської місцевої прокуратури звернувся з позовом до Господарського суду Тернопільської області в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби до Комунального некомерційного підприємства "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" Тернопільської обласної ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Вольфсон" про :

1. визнання недійсною додаткової угоди №1 від 20.02.2017 року в частині внесення змін до договору про закупівлю товарів за державні кошти (лот 5) №35 від 13.02.2017 року, укладеної між комунальним закладом Тернопільської обласної ради Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ";

2. застосування наслідків недійсності додаткової угоди №1 від 20.02.2017 року в частині внесення змін до договору про закупівлю товарів за державні кошти (лот 5) №35 від 13.02.2017 року - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛЬФСОН" на користь комунального некомерційного підприємства Центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф Тернопільської обласної ради сплачені за цією додатковою угодою кошти в сумі 2 869,00 гривень;

3. визнання недійсною додаткової угоди №2 від 01.03.2017 року до договору про закупівлю товарів за державні кошти (лот 5) №35 від 13.02.2017 року, укладеної між комунальним закладом Тернопільської обласної ради Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ";

4. застосування наслідків недійсності додаткової угоди №2 від 01.03.2017 року до договору про закупівлю товарів за державні кошти (лот 5) №35 від 13.02.2017 року - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛЬФСОН" на користь комунального некомерційного підприємства Центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф Тернопільської обласної ради сплачені за цією додатковою угодою №2 кошти в сумі 8865,00 гривень;

5. визнання недійсною додаткової угоди №3 від 10.03.2017 року до договору про закупівлю товарів за державні кошти (лот 5) №35 від 13.02.2017 року, укладеної між комунальним закладом Тернопільської обласної ради Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ";

6. застосування наслідків недійсності додаткової угоди №3 від 10.03.2017 року до договору про закупівлю товарів за державні кошти (лот 5) №35 від 13.02.2017 року - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛЬФСОН" на користь комунального некомерційного підприємства "Центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф Тернопільської обласної ради" сплачені за цією додатковою угодою №3 кошти в сумі 62 068,00 гривень та судові витрати (позовні вимоги викладжено з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог №2259ВИХ-20 від 11.03.2020).

В обґрунтування позовних вимог, прокурор посилається на те, що відповідачами всупереч інтересів держави без будь-яких належних на те підстав в порушення норм Закону України „Про публічні закупівлі" та положень договору №35 від 13.02.2017, укладено оскаржувані додаткові угоди, якими суттєво зменшено кількість предмету закупівлі та безпідставно збільшено ціну за одиницю товару, що в свою чергу не відповідає вимогам тендерної документації.

Ухвалою суду від 18.02.2020 відкрито провадження у справі № 921/109/20 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.03.2020, з подальшим його неодноразовим, востаннє на 28.05.2020.

Ухвалою суду від 28.05.2020 зупинено провадження у справі № 921/109/20 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2385/18.

Після оприлюднення постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц, ухвалою суду від 19.08.2020 поновлено провадження у справі №921/109/20 та підготовче засідання призначено на 03.09.2020, з подальшим його відкладенням 08.10.2020 на 11:00.

За час підготовчого провадження сторонами подано:

- 06.03.2020 через канцелярію суду відповідачем - Комунальним некомерційним підприємством Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Тернопільської обласної ради, подано відзив на позовну заяву № 137 від 05.03.2020 (вх. № 1686 від 06.03.2020) , в якому позовні вимоги вважає безпідставними та необґрунтованими, в позові просить відмовити з таких підстав:

- місцевою прокуратурою не надано достатніх доказів щодо нездійснення захисту інтересів держави суб`єктом владних повноважень в інтересах якого він звернувся до суду, що вказує на відсутність підстав для застосування представницьких повноважень прокурором у даній справі;

- вважає, що договір № 35 від 13.02.2017 р. укладений з дотриманням Закону України "Про публічні закупівлі" за результатами реальної конкуренції в торгах та за ціною, що була економічно обґрунтованою та реальною для виконання зобов`язань з постачання товару, що підтверджується фактом постачання Товару Замовнику на умовах, які зафіксовані в Договорі, зміни у Договорах не призвели до перевищення Центром, як розпорядника бюджетних коштів, виділеної суми передбаченої на закупівлю товарів, оскільки зміна ціни одиниці товару не призвела до збільшення ціни Договорів, а отже сторони у відповідності до положень Закону України "Про публічні закупівлі" не допустили будь-яких втрат коштів бюджету і, як наслідок, порушень інтересів держави у даних правовідносинах. Підставою для укладання вищевказаних додаткових угод стало коливання ціни на бензин та дизпаливо, про яке стало відомо після укладання вищевказаних Договорів (з додаванням листів ДП " Державний інформаційно - аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків"), що відповідає умовами Договору та положеннями Закону України "Про публічні закупівлі" , якими передбачено можливість Сторонам вносити зміни до істотних умов Договору, в тому числі в частині перегляду ціни за одиницю товару;

- підписуючи додаткові угоди до Договору та змінюючи ціну на одиницю товару, сторони жодним чином не мали на меті будь - що приховати чи укласти інші угоди, а керувалися виключно об`єктивними обставинами, що впливають на зміну ціни за одиницю товару, правовими підставами, що передбачаються законодавством України, а саме вимогами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, спеціальним законом, що регулює даний вид правовідносин - Законом України "Про публічні закупівлі".

До відзиву відповідачем 1 додано: копію листа ДП "Держзовнішінформ" № 116/241 від 14.02.2017 р.; копію листа ДП "Держзовнішінформ" № 116/294 від 27.02.2017 р.; копію листа ДП "Держзовнішінформ" № 116/321 від 07.03.2017 р.; копію довіреності № 63 від 27.01.2020 р.; докази направлення відзиву на позовну заяву № 137 від 05.03.2020 сторонам по справі;

- 06.03.2020 через канцелярію суду заступником керівника Тернопільської місцевої прокуратури подано супровідний лист № 2112ВИХ-20 від 05.03.2020 ( вх. № 1701 від 06.03.2020), в якому просить долучити до матеріалів справи оригінали таких документів документів: рапорту б/н від 03.02.2020 р.; висновку про наявність підстав для подання позову від 03.02.2020 р.; запиту Тернопільської місцевої прокуратури № 471вих-20 від 21.01.2020 р.; відповіді КНП "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" ТОР № 60 від 24.01.2020 р.; запиту Тернопільської місцевої прокуратури №6371вих-19 від 18.11.2019 р. начальнику управління Західного офісу Держаудитслужби у Тернопільській області; запиту Тернопільської місцевої прокуратури №6355вих-19 від 18.11.2019 р. начальнику управління Західного офісу Держаудитслужби у Тернопільській області; відповіді управління Західного офісу Держаудитслужби у Тернопільській області № 7598 від 05.12.2019 р.;

- 11.03.2020 через канцелярію суду заступником керівника Тернопільської місцевої прокуратури подано заяву про уточнення позовних вимог № 2259ВИХ-20 від 11.03.2020 (вх. № 1842 від 11.03.2020), обґрунтовану тим, що у прохальній частині позовної заяви №1372вих-20 від 12.02.2020 допущено технічні помилки, за результатом розгляду якої суд постановив прийняти вказану заяву до розгляду та надалі розглядати позовні вимоги з її урахуванням, про що зазначено у відповідній ухвалі від 28.05.2020.

17.03.2020 через канцелярію суду прокурором Тернопільської місцевої прокуратури подано відповідь на відзив №2457ВИХ-20 від 16.03.2020, в якому зазначає, що твердження Комунального некомерційного підприємства Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Тернопільської обласної ради, наведені у відзиві на позовну заяву, є безпідставними, не відповідають фактичним обставинам справи та не спростовують доводів позовної заяви, а тому просить задовольнити, позов у повному обсязі. Обґрунтовуючи свої заперечення, прокурор, у тому числі, посилається на те, що :

- вважає безпідставним твердження відповідача-1 щодо відсутності підстав у прокурора для представництва інтересів держави у спірних правовідносинах. Зазначає, що доказом нездійснення захисту інтересів держави суб`єктом владних повноважень є лист управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області від 03.12.2019 № 13-19-13-17/5610, з якого слідує, що Західний офіс Державної аудиторської служби України належних заходів щодо визнання недійсними додаткових угод від №1, №2 та №3 до договору про закупівлю товарів за державні кошти до договору про закупівлю товарів № 35 від 13.02.2017 у зв`язку з порушенням ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" не вжив, оскільки вважає, що у нього відсутні відповідні повноваження;

- стверджує, що відповідачами всупереч інтересів держави, без будь-яких належних на те підстав, всупереч приписам ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" та положень п.11.2 договору про закупівлю за державні кошти № 35 від 13.02.2017, укладено додаткові угоди № 1, № 2 та № 3, якими підвищено ціни на предмет договору в умовах фактичного зниження на ринку цін на нафтопродукти, а також зменшено обсяги пального, яке планується закупити. При цьому ані вимогами ст. 36 Закону України „Про публічні закупівлі", якою передбачено випадки зміни умов договору в частині ціни за одиницю товару, ані п. 11.3. договору не передбачено можливості зміни обсягу та кількісного вираження товару без відповідного документального підтвердження саме коливання (стрімкого збільшення) ціни такого товару на ринку.

До відповіді на відзив прокурор додав докази направлення копій відповіді на відзив іншим учасникам судового процесу;

- 27.03.2020 через канцелярію суду позивачем - Західного офісу Держаудитслужби подано відповідь на відзив б/н від 24.03.2020 (вх. № 2263 від 27.03.2020), в якому позовні вимоги заступника керівника Тернопільської місцевої прокуратури підтримує та просить про їх задоволення в повному обсязі. Водночас, не погоджується з твердженнями відповідача 1, якими він обґрунтовує свої заперечення у відзиві на позов, зокрема, з огляду на те, що:

- відповідно до довідки управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області від 18.12.2018 року встановлено, що додаткові угоди №1 від 20.02.2017, №2 від 01.03.2017 та №3 від 10.03.2017 до договору № 35 від 13.02.2017 р. укладені на збільшення ціни за одиницю товару, що с порушенням вимог ч.4 сг.36 Закону України "Про публічні закупівлі", тобто коливання ціни товару на ринку в сторону збільшення його ціни не знайшло свого документального підтвердження;

- у відзиві на позовну заяву Відповідач 1 стверджує про відсутність в матеріалах судової справи відповіді Західного офісу Держаудитслужби на запит Тернопільської місцевої прокуратури від 18.11.2019 №6371ВИX-19, що не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах судової справи міститься відповідь Управління від 03.12.2019 за №13-19-13-17/5610-2019 на вказаний лист Тернопільської місцевої прокуратури;

- крім того, на вимогу ухвали суду від 18.02.2020 року, якою запропоновано позивачу надати суду для огляду оригінали долучених до позовної заяви на підтвердження позовних вимог документів позивач повідомив, що в Управлінні оригінали документів відсутні, так як вони знаходяться в матеріалах кримінального провадження №0001772, витяг з якого долучено до матеріалів справи заступником керівника Тернопільської місцевої прокуратури. До відповіді на відзив позивач додав докази направлення копій відповіді на відзив сторонам по справі;

- 08.10.2020 через канцелярію суду прокурором подано клопотання бн від 08.10.2020 (вх. № 7095 від 08.10.2020), в якому просить долучити до матеріалів справи витяги з відкритих джерел в мережі Інтернет щодо місця реєстрації відповідача 2 - ТОВ "Вольфсон", з якого слідує, що Товариство зареєстровано за адресою: вул. Олександрівська, 3, м. Запоріжжя, Олександрівський район, Запорізька область, 69063, сформовані станом на 08.10.2020.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 08.10.2020 закрито підготовче засідання у справі № 921/109/20 та призначити до судового розгляду по суті на 05.11.2020.

В судовому засіданні, яке відбулося 05.11.2020, прокурор підтримала позовні вимоги посилаючись на те, що відповідачами всупереч інтересів держави без будь-яких належних на те підстав в порушення норм Закону України „Про публічні закупівлі" та положень договору №35 від 13.02.2017р. укладено додаткові угоди №1, №2, №3, якими суттєво зменшено кількість предмету закупівлі та безпідставно збільшено ціну за одиницю товару, використано надміру бюджетних коштів, що в свою чергу є порушенням фінансово-економічних інтересів держави, що в свою чергу не відповідає вимогам тендерної документації.

Представник Західного офісу Держаудитслужби в судовому засіданні 05.11.2020 позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник КНП "Центр екстреної медичної допомоги" Тернопільської обласної ради проти позовних вимог заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник ТОВ "Вольфсон" в судові засідання не з`являвся, відзиву на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив. Процесуальні документи надсилались Товариству з обмеженою відповідальністю "Вольфсон" судом за адресою, зазначеною у позовній заяві та сформованих на запит суду 18.02.2020 та 16.09.2020 Витягах з Єдиного державного реєстру юридичних осіб , фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: вул. Олександрівська, 3, м. Запоріжжя, Олександрівський район, Запорізька область, 69063. Однак, поштова кореспонденція поверталася відправнику з відміткою Підприємства зв`язку "за закінченням встановленого строку зберігання" та "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з частин 1, 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, вбачається, що у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Відповідно до частини 5 статті 242 ГПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Отже, у разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення. Водночас, суд зазначає, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховий Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у Постанові від 12.03.2019 за №923/1432/15.

Таким чином, з огляду на викладене, слід вважати, що відповідач 2 - ТОВ "Вольфсон" був належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи, однак своїм процесуальним правом на участь в судових засіданнях не скористався, а відтак, застосовуючи принципи змагальності, диспозитивності та пропорційності господарського судочинства, що закріплені в п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 13-15 ГПК України, та беручи до уваги забезпечення сторонам рівних та належних умов для надання доказів, необхідних для розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши наявні у справі матеріали, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності судом встановлено:

В грудні 2016 року комунальним закладом Тернопільської обласної ради "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" в мережі Інтернет на веб-сайті "Prozorro-публічні закупівлі" опубліковано оголошення про проведення відкритих торгів за UA-2016-12-12-002261-b про закупівлю товару за кодом ДК 021:2015-09130000-9- "Нафта і дистилянти"; ДК 016:2010:19.20.2 - "Паливо рідинне та газ; оливи мастильні" за шістьма лотами, зокрема:

Лот 1 - бензин А-92 - 90 000л., дизельне паливо - 90000л.;

Лот 2 - бензин А-95 - 1 000 л.; дизельне паливо - 5000л.;

Лот 3 - бензин А-92 - 40 000л.; дизельне паливо - 16000л.;

Лот 4 - бензин А-92 - 40 000л.; дизельне паливо - 30000л.;

Лот 5 - бензин А-92 - 38 000л.; дизельне паливо - 16000л.;

Лот 6 - бензин А-92 - 40 000л.; дизельне паливо - 19000л.

Рішенням тендерного комітету комунального закладу Тернопільської обласної ради "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф", оформленим протоколом засідання тендерного комітету № 10/3 від 20 січня 2017 року, до аукціону допущено двох учасників ТзОВ "АВТО-ОЙЛ" та ТзОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ".

Переможцем торгів визнано товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ", згідно рішення тендерного комітету комунального закладу Тернопільської обласної ради "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф", оформленим протоколом засідання тендерного комітету №10/4 від 27 січня 2017 року. Також прийнято рішення про намір укласти договір з переможцем торгів.

Як вбачається зі Звіту про результати проведення процедури закупівлі UA-2016-12-12-002261-b від 13 лютого 2017 року 27.01.2017 було оприлюднено повідомлення про намір укласти договір з переможцем торгів.

13 лютого 2017 року між ТзОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" (учасник) та Комунальним закладом Тернопільської обласної ради "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" (Замовник) по Лоту 5 укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти №35 (Договір), за умовами якого учасник зобов`язується протягом 2017 року поставити замовнику товар "Бензин та дизельне паливо, код ДК 016-210-19.20.2 "Паливо рідинне та газ; оливи мастильні" (код ДК 021:2015-09130000-9 "Нафта і дистиляти"), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі товари.

Кількість товару за договором згідно п. 2.2 Договору становить: бензин А-92 в кількості - 38000 літрів та дизельне паливо в кількості - 16000 літрів.

Ціна договору (пункт 3.1 Договору) становить 912120 гривень і включає в себе (згідно Специфікації, що є невід`ємною частиною Договору): бензин А-92 за ціною 16,98 гривень за 1 л., дизельне паливо за ціною 16,68 гривень за 1 л. Загальна вартість бензину А-92 становить 645240 гривень, дизельного палива 266880,00 гривень.

Відповідно до п.4.2 Договору ціна за одиницю товару вказана в специфікації може бути збільшена не більш як на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у п. 3.1 Договору.

Підпунктами 1,2 пункту 11.2 Договору передбачено, що істотні умови цього договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10% у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

Згідно п. 11.3 Договору зміна істотних умов може здійснюватися за згодою сторін у випадках, що передбачені ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", про що укладається додаткова угода із подальшим оприлюдненням таких змін відповідно до вимог ст. 10 Закону України "Про публічні закупівлі".

Пунктом 12.1 Договору, передбачено, що Додаток №1 Специфікація товару є його невід`ємною частиною.

Згідно пункту 10.1 Договору строк його дії встановлено до 31 грудня 2017 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

На виконання умов Договору Учасник згідно видаткової накладної №ТРН-011194 від 14.02.2017 та Специфікації до неї (ВН №ТРН-011194 від 14.02.2017) поставив замовнику Бензин А-92 в кількості 1000 літрів по ціні 16,98 грн./л. на загальну суму 16 980,00 грн. та дизельне паливо в кількості 300 літрів по ціні 16,68 грн. на загальну суму 5004,00 грн, який оплачений Замовником згідно платіжного доручення №86 від 17.02.2017.

В подальшому 20.02.2017 року, 01.03.2017 та 10.03.2017 відповідачами укладено додаткові угоди №1, №2, №3 (відповідно), якими внесено зміни до умов Договору №35 від 13.02.2017.

Так Учасник - ТзОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" звернувся до Замовника - Комунального закладу Тернопільської обласної ради "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" з листом щодо збільшення ціни на паливно - мастильні матеріали, до якого долучив листа ДП "Держзовнішінформ" №116/241 від 14.02.2017 року про розрахунковий рівень цін на нафтопродукти за пропозиціями та на постачання нафтопродуктів в роздрібній торгівлі на ринку Тернопільської області станом на 10.02.2017 року.

На підставі вказаних листів 20.02.2017 року сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору про закупівлю товарів за державні кошти №35 від 13.02.2017, відповідно до умов якої, у зв`язку зі зміною ціни на ринку нафтопродуктів, згідно п.11 п.п.2 Договору та відповідно до ч.4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" сторони вирішили збільшити ціну за одиницю товару не більш як на 10 відсотків від ціни визначеної в Договорі, без збільшення загальної суми Договору та встановили ціну на рівні по Лоту 5 - Бензин А-92 -18,68 грн. за літр з ПДВ та Дизельне пальне -18,35 грн. за літр з ПДВ.

На виконання договору з урахуванням змін внесених Додатковою угодою № 1 учасник поставив замовнику, згідно видаткової накладної №ТРН-000458 від 21.02.2017 та Специфікації до неї (ВН №ТРН-000458 від 21.02.2017) бензин А-92 в кількості 1 000 літрів по ціні 18,68 грн./л. на загальну суму 18 680,00 грн. та дизельне паливо в кількості 700 літрів по ціні 18,35 грн. на загальну суму 12845,00 грн, всього на суму 12845 грн, вказаний товар оплачено Замовником згідно платіжного доручення №95 від 23 лютого 2017 року.

01 березня 2017 року ТОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" повторно звернулося до Замовника КЗТОР "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" щодо збільшення ціни на паливно-мастильні матеріали та надало листа ДП "Держзовнішінформ" №116/294 від 27.02.2017 року про розрахунковий рівень цін на нафтопродукти за пропозиціями та на постачання нафтопродуктів в роздрібній торгівлі на ринку Тернопільської області станом на 23.02.2017 року.

З урахуванням зазначеного, сторонами 01.03.2017 року укладено Додаткову угоду №2 до договору про закупівлю товарів за державні кошти №35 від 13.02.2017 року.

Зокрема, у Додатковій угоді №2 до вищевказаного договору про закупівлю товарів за державні кошти, зазначено, що у зв`язку зі зміною ціни на ринку нафтопродуктів, згідно п.11 п.п.2 Договору та відповідно до ч.4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", сторони вирішили збільшити ціну за одиницю товару не більш як на 10 відсотків від ціни визначеної в Договорі, без збільшення загальної суми Договору та встановили ціну на рівні по Лоту 5 - бензин А-92 - 20,55 грн. за літр з ПДВ та дизельне пальне -20,19 грн. за літр з ПДВ.

На виконання Договору з урахуванням змін внесених Додатковою угодою №2 Учасник поставив Замовнику згідно видаткової накладної №ТРН-000534 від 01.03.2017 та Специфікації до неї (ТТН №ТРН-000534 від 01.03.2017) бензин А-92 в кількості 1 500 літрів по ціні 20,55 грн. за літр на загальну суму 30825,00 грн та дизельне паливо в кількості 1000 літрів по ціні 20,19 грн. за літр на загальну суму 20190,00 грн , всього на суму 51 015 грн, що оплачена Замовником згідно платіжного доручення №125 від 03.03.2017 року.

В подальшому Учасник - ТОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ", знову звернувся до Замовника - КЗТОР "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф", з листом щодо збільшення ціни на паливно- мастильні матеріали, на підтвердження чого надав лист ДП "Держзовнішінформ" №116/321 від 07.03.2017 про розрахунковий рівень цін на нафтопродукти за пропозиціями та на постачання нафтопродуктів в роздрібній торгівлі на ринку Тернопільської області станом на 06.03.2017 року.

У зв`язку із зазначеним 10.03.2017 року сторонами укладено Додаткову угоду №3 до договору про закупівлю товарів за державні кошти №35 від 13.02.2017 року, відповідно до умов якої, у зв`язку зі зміною ціни на ринку нафтопродуктів, згідно п.11 п.п.2 Договору та відповідно до ч.4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", сторони вирішили збільшити ціну за одиницю товару не більш як на 10 відсотків від ціни визначеної в Договорі, без збільшення загальної суми Договору та встановили ціну на рівні по Лоту 5 - бензин А-92 - 22,61 грн. за літр з ПДВ та дизельне пальне - 22,21 грн. за літр з ПДВ.

На виконання договору з урахуванням змін внесених Додатковою угодою №3 Учасник поставив Замовнику наступний товар:

- згідно видаткової накладної №ТРН-011525 від 10.03.2017 та Специфікації до неї бензин А-92 в кількості 2 250 літрів по ціні 22,61 грн./л. на суму 50 872,50 грн та дизельне паливо в кількості 750 літрів по ціні 22,21 грн. на суму 16 657,50 грн, всього на суму 67 530 грн (з ПДВ), що оплачена Замовником згідно платіжного доручення №82 від 17.03.2017;

-згідно видаткової накладної №ТРТ-011818 від 03.04.2017 та Специфікації до неї бензин А-92 в кількості 1000 літрів по ціні 22,61 грн./л. на загальну суму 22 610,00 грн. та дизельне паливо в кількості 750 літрів по ціні 22,21 грн на загальну суму 16 657,50 грн, всього на суму 39 267,50 грн (з ПДВ), що оплачена Замовником згідно платіжного доручення №216 від 06.04.2017;

- згідно видаткової накладної №ТРН-000767 від 05.04.2017 та Специфікації до неї бензин А-92 в кількості 3 000 літрів по ціні 22,61 грн/л на загальну суму 67 830,00 грн. та дизельне паливо в кількості 1250 літрів по ціні 22,21 грн на загальну суму 27 762,50 грн, всього на суму 95592,50 грн (з ПДВ), що оплачена Замовником згідно платіжного доручення №228 від 07.04.2017;

-згідно видаткової накладної №ТРН-000866 від 25.04.2017 та Специфікації до неї бензин А-92 в кількості 600 літрів по ціні 22,61 грн./л. на загальну суму 13 566,00 грн. та дизельне паливо в кількості 1 500 літрів по ціні 22,21 грн. на загальну суму 33 315,00 грн, всього на суму 46 881 грн (з ПДВ), що оплачена Замовником згідно платіжного доручення №278 від 27.04.2017 .

Додатковою угодою №4 від 27.04.2017 сторонами внесено зміни до договору №35 про закупівлю товарі за державні кошти від 13.02.2017, якою збільшено ціну за одиницю товару (бензин А-92 -23,70 грн./л. та дизельне паливо - 22,21 грн./л.).

17 липня 2017 року сторонами Додатковою угодою №5 внесено зміни до договору №35 про закупівлю товарів за державні кошти від 13.02.2017 щодо назви замовника: з Комунального закладу Тернопільської обласної ради "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" на "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф".

Додатковою угодою №6 від 26.12.2017 сторони внесли зміни до основного договору №36 від 13.02.2017, якою зменшили суму договору до 996 050,00 гривень.

Таким чином, з урахуванням змін, внесених Додатковими угодами №1 від 20.02.2017, №2 від 01.03.2017 та №3 від 10.03.2017 до договору про закупівлю за державні кошти №36 від 13.02.2017 року, Замовнику поставлено Учасником: бензин А-92 - 35314 літрів на загальну суму 645240,00 гривень, дизельне паливо - 14311 літрів на загальну суму 266880,00 гривень.

Прокурор стверджує, що внаслідок укладення додаткових угод №№1,2,3 до Договору №35 від 13.02.2017 року фактично підвищено ціну за одиницю товару на бензин А-92 на 5,63 грн. (відповідно до Додаткової угоди №1 - на 1,70 грн., до Додаткової угоди №2 - на 1,87 грн. та Додаткової угоди №3 - на 2,06 грн.), на дизельне паливо на 5,53 грн. (відповідно до Додаткової угоди №1 - на 1,67 грн., до Додаткової угоди №2 - на 1,84 грн. та Додаткової угоди №3 - на 2,02 грн.), при цьому зменшено кількість предмету закупівлі за договором про закупівлю за державні кошти №35 від 13.02.2017 року, а саме бензину марки А-92 на 2 686 літри, дизельного палива на 1 689 літрів.

Як вбачається із матеріалів справи, Комунальним закладом Тернопільської обласної ради "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" за період з 20.02.2017 по 01.03.2017 з урахуванням змін внесених до договору про закупівлю товарів за державні кошти №35 від 13.02.2017 Додатковою угодою №1 проведено оплату за поставлені бензин А-92 в кількості 1000 літрів в сумі 18 680,00 грн. по ціні 18,68 грн. за літр, дизельного палива в кількості 700 літрів в сумі 12845,00 грн. по ціні 18,35 грн. При виконанні умов зазначеного договору при закупівлі бензину А-92 по ціні 16,98 грн. за літр та дизельного палива по ціні 16,68 грн. за літр сплаті підлягало 16980,00 грн за бензин А-92 та 11676,00 грн за дизельне паливо, що свідчить про переплату 1700 грн за бензин А-92 та 1169,00 грн. за дизельне паливо.

За період з 01.03.2017 по 10.03.2017 замовником з урахуванням змін внесених до договору про закупівлю товарів за державні кошти №35 від 13.02.2017 Додатковою угодою №2 проведено оплату за поставлені бензин А-92 в кількості 1500 літрів в сумі 30 825,00 грн по ціні 20,55 грн. за літр, дизельного палива в кількості 1000 літрів в сумі 20190,00 грн по ціні 20,19 грн. При виконанні умов зазначеного договору при закупівлі бензину А-92 по ціні 16,98 грн за літр та дизельного палива по ціні 16,68 грн. за літр сплаті підлягало 2547 грн. за бензин А-92 та 16680,00 грн за дизельне паливо, що свідчить про переплату 5355,00 грн за бензин А-92 та 3510,00 грн за дизельне паливо.

За період з 10.03.2017 по 27.04.2017 замовником з урахуванням змін внесених до договору про закупівлю товарів за державні кошти №35 від 13.02.2017 Додатковою угодою №3 проведено оплату за поставлені бензин А-92 в кількості 6850 літрів в сумі 154878,50 грн по ціні 22,61 грн за літр, дизельного палива в кількості 4250 літрів в сумі 94392,50 грн по ціні 22,21 грн. При виконанні умов зазначеного договору при закупівлі бензину А-92 по ціні 16,98 грн за літр та дизельного палива по ціні 16,68 грн за літр сплаті підлягало 116313 грн за бензин А-92 та 70890,00 грн. за дизельне паливо, що свідчить про переплату 38565,50 грн. за бензин А-92 та 23502,50 грн. за дизельне паливо.

Таким чином, прокурор вважає, що Комунальним закладом Тернопільської обласної ради "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" внаслідок укладення неправомірних Додаткових угодах №1, №2 та №3 до договору про закупівлю товарів за державні кошти №35 від 13.02.2017 надмірно сплачено грошові кошти за паливно-мастильні матеріали в сумі 73802,00 грн , зокрема за додатковою угодою №1 - 2869,00 грн (бензин А-92 - 1700,00 грн, дизельне паливо - 1169,00 грн), за додатковою угодою №2 - 8865,00 грн. (бензин А-92 - 5355 грн, дизельне паливо - 3510,00 грн), додатковою угодою №3 - 62068,00 грн. (бензин А-92 - 38565,50 грн, дизельне паливо - 23502,50 грн).

Згідно долученого до матеріалів справи Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 21.01.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" код ЄДРПОУ травня 2019, відповідно до ч.3 ст.90 ЦПК України, внесло зміни щодо місцезнаходження та назви на товариство з обмеженою відповідальністю "ВОЛЬФСОН", юридична адреса: 69063, Запорізька область, м.Запоріжжя, Олександрівський район, вул.Олександрівська,3, що відноситься до категорії змін до статутних документів.

Як стверджує прокурор, при укладенні комунальним закладом Тернопільської обласної ради "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" Додаткових угод № № 1, 2, 3, ними не дотримано вимог п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки безпідставно змінено істотні умови Договору : кожного разу при укладенні всіх Додаткових угод сторонами Договору жодним чином не обґрунтовано та документально не підтверджено коливання ціни на нафтопродукти в період виконання умов договору, вказаними Додатковими угодами підвищено ціни на предмет Договору в умовах фактичного зниження на ринку цін на нафтопродукти, а також зменшено обсяги пального, яке планується закупити, а тому такі Додаткові угоди мають бути визнані судом недійсними, а сплачені за такими Додатковими угодами грошові кошти підлягають поверненню в бюджет.

На підтвердження обставин відсутності росту цін на ринку нафтопродуктів з лютого по березень 2017 року прокурором до матеріалів справи долучено листи Тернопільської торгово - промислової палати №280/01-19 від 10.10.2018 року та №9/01-12 від 18.01.2019, згідно яких рівень цін на ринку нафтопродуктів по АЗС Тернопільської області станом на 13.02.2017 становив: бензин А-92 - 22,40-25,99 грн., дизельне паливо - 20,90 - 23,99 грн., станом на 20.02.2017, 01.03.2017 та 10.03.2017 бензин А-92 - 22,40-25,99 грн., дизельне паливо - 20,90 - 23,99 грн., станом на 24.03.2017 ціна становила бензин А-92 - 22,40- 25,99 грн., дизельне пальне - 20,85 - 23,99 грн. Також відсутність росту цін на ринку нафтопродуктів з лютого по березень 2017 року підтверджується листами Державного підприємства "Укрпромзовнішекспертиза" Мінекономрозвитку України №2126 від 17.10.2018 та №229 від 30.01.2019.

Також на підтвердження безпідставності укладення додаткових угод №1, №2 та №3 до договору №35 про закупівлю товарів за державні кошти від 13.02.2017 прокурором, серед іншого, долучено до матеріалів справи довідку про збір інформації в Центрі екстреної медичної допомоги та медицини катастроф в рамках державного фінансового аудиту виконання бюджетної програми "Екстрена та швидка медична допомога населенню" Управлінням охорони здоров`я Тернопільської обласної державної адміністрації проведеного за період з 01.01.2015 по 31.10.2018 (від 18.12.2018 року), складеною спеціалістом управління Західного офісу Держаудитслужби у Тернопільській області. В ході проведення збору інформації, відповідно до листів Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 28.11.2018 №15441/9/03/2-2018 та від 20.02.2019 за №2519/9/2-2019, досліджувалось питання щодо правомірності укладення додаткових угод до договорів про закупівлю товару "Бензин та дизельне паливо".

Так за результатами проведеного державного аудиту встановлено, серед іншого, що додаткові угоди між Замовником - КЗ ТОР "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф", та Учасником - ТОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ", №1 від 20.02.2017, №2 від 01.03.2017 та №3 від 10.03.2017 до договору про закупівлю товарів за державні кошти №35 від 13.02.2017, укладено з порушення ч.4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки відсутнє належне документальне підтвердження росту цін на ринку нафтопродуктів та відсутній фактичний ріст цін на ринку нафтопродуктів у лютому - березні 2017 року.

Щодо наявності підстав прокурора для представництва інтересів позивача в суді.

Статтею 6 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч. 3 ст. 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 53 ГПК України передбачено участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. При цьому передумовою участі органів та осіб, зазначених у цій статті, в господарському процесі є набуття ними господарського процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, і наявність процесуальної правосуб`єктності, яка охоплює процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність.

На відміну від осіб, які беруть участь у справі (позивач, відповідач, третя особа, представник), відповідні органи та особи повинні бути наділені спеціальною процесуальною правоздатністю, тобто здатністю мати процесуальні права та обов`язки органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Така процесуальна правоздатність настає з моменту виникнення у цих осіб відповідної компетенції або передбачених законом повноважень. Необхідною умовою зазначеної участі є норми матеріального права, які визначають випадки такої участі, тобто особи, перелічені у ст. 53 ГПК України, можуть звернутися до суду із позовною заявою або беруть участь у процесі лише у випадках, чітко встановлених законом.

За змістом ч. ч. 3-5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У випадку відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

У Рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави", висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Законом України "Про прокуратуру" визначено правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України. Зокрема, за змістом статті 1 зазначеного Закону прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною третьою цієї статті, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч. 4 цієї статті.

За змістом ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

У разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право: 1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом; 2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Аналіз частини 3 статті 23 Закону України „Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох "виключних" випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Для представництва у суді інтересів держави прокурор за законом має визначити та описати не просто передумови спору, який потребує судового вирішення, а й виокремити ті ознаки, за якими його можна вважати винятком, повинен зазначити, що відбулося порушення або є загроза порушення економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

З огляду на викладене необхідно зазначити, що закон не передбачає права прокурора на представництво інтересів суспільства загалом, у цілому.

Процесуальні та матеріальні норми, які регламентують порядок здійснення прокурором представництва у суді, чітко й однозначно визначають наслідки, які настають і можуть бути застосовані у разі, якщо звернення прокурора відбулося із порушенням установленого законом порядку.

При цьому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Більше того, саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви до розгляду недостатньо.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, постанові Верховного Суду від 03.08.2020р. у справі №925/44/19.

В обґрунтування підстав звернення з даним позовом до суду в особі позивача прокурор зазначає, що Західним офісом Держаудитслужби як органом, уповноваженим державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, заходи щодо припинення та визнання недійсними додаткових угод №1 від 20.02.2017, №2 від 01.03.2017 та №3 від 10.03.2017 до договору про закупівлю за державні кошти №35 від 13.02.2017 не вживалися та вживатися не будуть. Як на доказ нездійснення захисту інтересів держави суб`єктом владних повноважень, прокурор посилається на лист Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області від 03.12.2019 року №13-19-13-17/5610. Так у зазначеному листі Західний офіс Держаудитслужби повідомив прокурора, що проведеним аналізом процедури закупівлі внаслідок проведення державного фінансового аудиту, за результатами якого складено аудиторський звіт №04-21/3 від 29.03.2019, підтверджено факт порушення законодавства у сфері публічних закупівель, зокрема, у частині укладення додаткових угод до договору №35 від 13.02.2017, без наявних на те підстав, чим порушено пункт 2 частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі". При цьому, у листі зазначено про відсутність у Західного офісу Держаудитслужби права та підстав для звернення до суду з позовом про визнання договору недійним.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про публічні закупівлі" уповноважений орган - це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері публічних закупівель.

Згідно зі статтею 7-1 Закону України "Про публічні закупівлі" моніторинг закупівель проводить центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його органи на місцях.

Пунктом 1 Положення про Державну аудиторську службу України, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43 (у редакції, чинній на час звернення прокурора з позовом; далі - Положення) визначено, що Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Згідно з підпунктом 3 пункту 4 Положення Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль через здійснення, зокрема, перевірки закупівель.

Західний офіс Державної аудиторської служби підпорядковується Держаудитслужбі та є її міжрегіональним територіальним органом, основним завданням якого є реалізація повноважень Держаудитслужби на території Львівської, Волинської, Закарпатської, Івано-Франківської, Рівненської, Тернопільської, Чернівецької, Хмельницької областей (п. 1, 3 Положення про Західний офіс Держаудитслужби, затвердженого Наказом Держаудитслужби №23 від 02.06.2016р.).

Підпунктом 9 пункту 4 Положення про Державну аудиторську службу України, Державна аудиторська служба України вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, зокрема звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Таким чином, Держаудитслужба набуває статусу позивача внаслідок звернення до суду з метою усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Наведене свідчить, що Держаудитслужба має право на звернення до суду з даним позовом. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29.07.2020р. у справі №924/316/18.

З огляду на зазначене спростовуються твердження позивача про відсутність у нього права на звернення до суду з позовами про визнання відповідних договорів чи додаткових угод недійсними.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (правова позиція, викладена в постановах Верховного Суду від 20.09.2018 р. у справі №924/1237/17, від 10.05.2018 р. у справі №918/323/17, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17).

Під час дослідження питання представництва прокурора судом у даній справі враховується правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, до завершення перегляду якої в касаційному порядку провадження у справі № 921/109/20 було зупинено.

Так звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України „Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України „Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 16.04.2019 р. у справі № 910/3486/19 прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, після звернення прокурора 18.11.2019 з відповідними запитами про усунення порушень про закупівлі, допущені Центром екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, шляхом оскарження в судовому порядку додаткових угод, у тому числі №1 від 20.02.2017, №2 від 01.03.2017 та №3 від 10.03.2017 до договору про закупівлю за державні кошти №35 від 13.02.2017, позивач самостійно з відповідним позовом до суду не звернувся. При цьому, інтереси держави потребували невідкладного захисту, оскільки з наступного дня після підписання вказаних додаткових угод поставка бензину А-92 та дизельного палива здійснювалася за іншою ціною, аніж було передбачено тендерною документацією, про що свідчать видаткові накладні на поставку бензину А-92 та дизельного палива, а саме: видаткові накладні №ТРН-000458 від 21.02.2017, №ТРН-000534 від 01.03.2017, №ТРН-011525 від 10.03.2017, №ТРТ-011818 від 03.04.2017, №ТРН-000767 від 05.04.2017 та №ТРН-000866 від 25.04.2017, що містяться у матеріалах справи. Ціна за одиницю товару у видаткових накладних вказана з урахуванням укладеної між відповідачами додаткових угод.

Враховуючи, що позивач у листі від 03.12.2019 за №13-19-13-17/5610 повідомив прокурора про відсутність в органу державного фінансового контролю права та підстав для звернення до суду з позовами про визнання договорів недійними, прокурор звернувся до Західного офісу Держаудитслужби з повідомленням про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави в суді та звернувся з даним позовом до суду (лист від 12.02.2020 за №1369ВИХ-20).

При цьому, Західним офісом Держаудитслужби не було оскаржено наявність підстав для представництва, як це визначено у ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

І окільки Західний офіс Держаудитслужби, надаючи відповідь прокурору на його звернення, підтвердив факт порушення законодавства у сфері публічних закупівель, а саме в частині укладення додаткових угод №№1,2,3 до договору №36 від 13.02.2017 без наявних на те підстав, чим порушено пункт 2 частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", проте свою позицію щодо порушення інтересів держави жодним чином не висловив, про наміри самостійно вжити необхідних заходів для проведення державного фінансового контролю, внесення Центру медичної допомоги до плану проведення заходів державного фінансового контролю Західного офісу Держаудитслужби та звернення з позовом за результатами проведеної перевірки щодо виявлених прокуратурою фактів порушення законодавства не заявив, суді дійшов висновку, що прокурором підтверджено наявність виключного випадку для звернення з даним позовом до суду з урахуванням положень ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Оцінивши зібрані у справу докази та дослідивши норми чинного законодавства, що регулюють розглядувані правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке:

Правовідносини в сфері державних закупівель регулюються Законом України „Про публічні закупівлі", метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

У свою чергу, стаття 3 Закону України "Про публічні закупівлі" до принципів закупівлі відносить: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю - договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ч. 2 ст. 189 ГК України визначено, що ціна є істотною умовою господарського договору.

Як вбачається з матеріалів справи за результатами відкритих торгів13 лютого 2017 року між ТОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" (Учасник) та Комунальним закладом Тернопільської обласної ради "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" (Замовник) по Лоту 5 укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти №35 (Договір), за умовами якого учасник зобов`язується протягом 2017 року поставити замовнику товар "Бензин та дизельне паливо, код ДК 016-210-19.20.2 "Паливо рідинне та газ; оливи мастильні" (код ДК 021:2015-09130000-9 "Нафта і дистиляти"), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі товари.

Пунктом договору передбачено, що сума договору становить 912 120 грн, в тому числі ПДВ.

Судом встановлено, що станом на момент підписання договору сторонами були погоджені всі істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог частини третьої статті 180 Господарського кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу вимог частини 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі (п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону).

У абзаці 2 частини 3 ст. 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Отже, Законом України "Про публічні закупівлі" встановлено імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме за пунктом 2 частини 4 наведеної норми - у випадку коливання цін на ринку товару чи то у бік збільшення, чи у бік зменшення, що надає сторонам право змінювати умови договору щодо ціни товару, при цьому не більше ніж на 10% та не збільшуючи загальну суму договору.

Аналогічна умова щодо зміни ціни за одиницю товару передбачена також п. 4.2. договору №35 від 13.02.2017.

У роз`ясненні Мінекономрозвитку України від 27.10.2016 р. №3302-06/34307-6 зазначено, що внесення змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим. Тобто для збільшення ціни закупівлі товару у договорі закупівлі товару за державні кошти сторонами договору повинно бути доведено та документально підтверджено факт коливання ціни такого товару на ринку у бік збільшення.

З аналізу вищенаведеного слідує, що коливання ціни товару на ринку передбачає динаміку ціни товару у бік збільшення за період з моменту укладення договору та до моменту виникнення необхідності у внесенні відповідних змін, зумовлених таким коливанням. Тобто, повинно бути доведено наявність коливання ціни у бік підвищення на ринку паливно-мастильних матеріалів за період з дати укладення основного договору до дати укладення додаткової угоди.

Отже, сторони у випадку коливання цін на ринку наділені правом вносити зміни до ціни товару декілька разів, але не більше, ніж на 10% від ціни за одиницю товару, і такі зміни сторони вносять з урахуванням вже внесених попередніх змін. Тобто, кожного разу сторони мають право збільшити ціну за одиницю товару не більше, ніж на 10% з урахуванням попередніх змін, однак у випадку коливання цін, тобто з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.

Як встановлено вище та що не заперечується учасниками процесу, підставою для укладення Додаткових угод № 1-3 до договору № 35 про закупівлю товарів за державні кошти від 13.02.2017 року слугували листи ТОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" про збільшення ціни на паливно-мастильні матеріали та довідки ДП "Держзовнішінформ" (№241 від 14.02.2017, №116/294 від 27.02.2017, №116/321 від 07.03.2017), в яких міститься інформація про розрахунковий рівень цін на нафтопродукти, у тому числі бензин А-92 та дизельне паливо, станом на 10.02.2017, 23.02.2017 та 06.03.2017 відповідно.

Проаналізувавши та оцінивши даний доказ, суд дійшов висновку, що цінова довідка ДП "Держзовнішінформ" лише відображає ціну на нафтопродукти у роздрібній торгівлі на ринку Тернопільської області станом на визначену дату, а не підтверджує динаміку росту цін на пальне на ринку з моменту укладення договору (від 13.02.2017) до моменту укладення відповідної додаткової угоди.

А навпаки, згідно отриманої під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001772 інформації Державної служби статистики України та Головного управління статистики у Тернопільській області, середні ринкові ціни на бензин А-92 та дизельне паливо з лютого по березень 2017 року змінювались у бік зменшення. Так, середні споживчі ціни на бензин та дизельне паливо по Тернопільській області становили у лютому 2017 року бензин А-92 - 24,03 грн., дизельне паливо - 22,26 грн., у березні 2017 року бензин А-92 - 23,98 грн., дизельне пальне - 22,20 грн.

Також факт відсутності росту цін на ринку нафтопродуктів з лютого по березень 2017 року підтверджується інформаціями Тернопільської торгово - промислової палати №280/01-19 від 10.10.2018 року та №9/01-12 від 18.01.2019, згідно яких рівень цін на ринку нафтопродуктів по АЗС Тернопільської області станом на 13.02.2017 становив: бензин А-92 - 22,40-25,99 грн., дизельне паливо - 20,90 - 23,99 грн., станом на 20.02.2017, 01.03.2017 та 10.03.2017 бензин А-92 - 22,40-25,99 грн., дизельне паливо - 20,90 - 23,99 грн., станом на 24.03.2017 ціна становила бензин А-92 - 22,40- 25,99 грн., дизельне пальне - 20,85-23,99 грн.

Аналогічно відсутність росту цін на ринку нафтопродуктів з лютого по березень 2017 року підтверджується і листами Державного підприємства "Укрпромзовнішекспертиза" Мінекономрозвитку України №2126 від 17.10.2018 та №229 від 30.01.2019.

Крім того, обставини укладення додаткових угод №1, №2 та №3 до договору №36 про закупівлю товарів за державні кошти від 13.02.2017 з порушенням вимог чинного законодавства підтверджується, серед іншого, довідкою збору інформації в Центрі екстреної медичної допомоги та медицини катастроф в рамках державного фінансового аудиту виконання бюджетної програми "Екстрена та швидка медична допомога населенню" Управлінням охорони здоров`я Тернопільської обласної державної адміністрації за період з 01.01.2015 по 31.10.2018, від 18.12.2018 року, складеною спеціалістом управління Західного офісу Держаудитслужби у Тернопільській області, в тому числі з рахуванням результатів розгляду звернення слідчого у кримінальному провадженні №0001772 від 21.06.2018.

Згідно вказаної довідки за результатами проведеного державного аудиту встановлено, що додаткові угоди між Замовником - КЗ ТОР "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" та Учасником ТОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" №1 від 20.02.2017, №2 від 01.03.2017 та №3 від 10.03.2017 до договору про закупівлю товарів за державні кошти №36 від 13.02.2017, укладено з порушення ч.4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки відсутнє належне документальне підтвердження росту цін на ринку нафтопродуктів та відсутній фактичний ріст цін на ринку нафтопродуктів у лютому - березні 2017 року.

З огляду на викладене господарський суд дійшов висновку, що Додаткові угоди №, № 1-3 укладені за відсутності законодавчо визначених підстав та суперечать приписам пункту 2 частини 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки коливання ціни на природний газ в період виконання Договору належними і допустимими доказами відповідачами не підтверджено.

Також судом встановлено, що оспорюваними додатковими угодами суттєво зменшено обсяги пального, що планується закупити та безпідставно збільшено ціну за одиницю товару, що в свою чергу не відповідає вимогам тендерної документації.

Так 20.02.2017 сторонами підписано Додаткову угоду № 1 до договору про закупівлю товарів за державні кошти № 35 від 13.02.2017 про збільшення ціни за одиницю товару не більше як на 10 відсотків від ціни визначеної в Договорі, без збільшення загальної суми Договору, встановивши ціну на рівні по Лоту 5 - Бензин А-92 -18,68 грн. за літр з ПДВ та Дизельне пальне -18,35 грн. за літр з ПДВ.

В подальшому сторонами 01.03.2017 року укладено Додаткову угоду №2 до договору про закупівлю товарів за державні кошти № 35 від 13.02.2017, у якій сторони вирішили збільшити ціну за одиницю товару не більше як на 10 % від ціни визначеної в Договорі, без збільшення загальної суми Договору та встановили ціну на рівні по Лоту №5 - Бензин А-92 - 20,55 грн. за літр з ПДВ та Дизельне пальне -20,19 грн. за літр з ПДВ.

10.03.2017 року сторонами укладено Додаткову угоду №3 до договору №35 про закупівлю товарів за державні кошти від 13.02.2017, про збільшення ціни за одиницю товару не більше як на 10 відсотків від ціни визначеної в Договорі, без збільшення загальної суми Договору та встановили ціну на рівні по Лоту 5 - Бензин А-92 - 22,61 грн. за літр з ПДВ та Дизельне пальне -22,21 грн. за літр з ПДВ.

З укладених між комунальним закладом Тернопільської обласної ради "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" Додаткових угод №№1,2,3 до Договору вбачається, що вказаними Додатковими угодами збільшено ціну на нафтопродукти в межах 10% кожного разу по кожній окремій угоді, та, відповідно, зменшено кількість нафтопродуктів (Бензин А-92 та Дизельне паливо), тобто внаслідок їх укладення відповідачами фактично було зменшено предмет закупівлі, при цьому сума договору залишилась сталою.

Зазначене, в свою чергу, порушує основні принципи, що передбачені ст. 3 Закону України „Про публічні закупівлі", а саме: добросовісна конкуренція серед учасників, максимальна економія та ефективність, відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; запобігання зловживанням.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Стаття 204 Цивільного кодексу України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Таким чином, порушення при укладенні Додаткових угод № 1-3 до договору № 35 про закупівлю товарів за державні кошти від 13.02.2017 року пункту 2 частини 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" є підставою для визнання таких Додаткових угод недійсними.

На необхідність дотримання вимог п.2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про закупівлі" щодо належного підтвердження підставності укладення додаткових угод звернув увагу Верховний Суд у постанові №921/898/18 від 21 березня 2019 року.

З огляду на встановлені судом обставини та норми чинного законодавста, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора про визнання недійсними додаткових угод №1 від 20.02.2017, №2 від 01.03.2017 та №3 від 10.03.2017 до договору про закупівлю за державні кошти №35 від 13.02.2017 підлягають до задоволення як обґрунтовано заявлені.

Щодо позовної вимоги прокурора про стягнення надміру сплачених бюджетних коштів на суму 73802 грн внаслідок неправомірного підвищення цін на нафтопродукти по укладених Додаткових угодах №1, №2 та №3 до договору про закупівлю товарів за державні кошти №35 від 13.02.2017 комунальним закладом Тернопільської обласної ради "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" судом встановлено таке.

Способом захисту порушеного права згідно зі ст. 16 ЦК України є відновлення становища, яке існувало до порушення, тобто до укладення додаткових договорів, шляхом застосування наслідків недійсності правочинів у вигляді реституції.

Окрім того, ч.2 ст.208 ГК України визначено, що у разі визнання недійсним зобов`язання з інших підстав кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за зобов`язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов`язання не передбачені законом.

Так, згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

При цьому, згідно із пунктом 1 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Згідно розрахунку прокурора вартість переданого відповідачу товару з урахуванням цін за додатковою угодою №1 становить 31525 грн (за бензин А-92 - 18 680,00 грн, дизельне паливо - 12845,00 грн), тоді як вартість товару відповідно до умов основного договору за аналогічну його кількість повинна становити 28656,00 грн, а саме: бензин А-92 - 16 980,00 грн, дизельне паливо - 11676 грн). Таким чином, для застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину у вигляді реституції ТОВ "ВОЛЬФСОН" має повернути сплачені на підставі Додаткової угоди №1 до договору про закупівлю за державні кошти №35 від 13.02.2017 кошти в сумі, що складають різницю в розмірі 2 2869грн. (31525,00 грн. - 28656,00 грн. = 2869,00 грн.).

Вартість переданого відповідачу товару з урахуванням цін за додатковою угодою №2 становить 51015,00 грн. (за бензин А-92 - 30825,00 грн., дизельне паливо - 20190,00 грн.), а вартість переданого товару без урахування додаткових угод №1 та №2 становить 42150,00 грн. (за бензин А-92 - 25470,00 грн., за дизельне паливо - 16680,00 грн.), відтак до стягнення належить різниця у сумі 8865 грн. (51015,00 грн. - 42150,00 грн. = 8865,00 грн.).

Вартість переданого відповідачу товару з урахуванням цін за додатковою угодою №3 становить 249271,00 грн (за бензин А-92 - 154878,50 грн, дизельне паливо - 94392,50 грн, натомість вартість переданого товару без урахування додаткових угод №1, №2 та №3 становить 187 203,00 грн (за бензин А-92 - 116313,00 грн., за дизельне паливо - 70890,00 грн). Таким чином до стягнення належать кошти в сумі, що складають різницю - 62 068,00 грн. (249271,00 грн - 187 203,00 грн = 62 068,00 грн).

Враховуючи наведене, а також здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 73802,00грн та наявність підстав для їх задоволення.

Враховуючи, що в даному випадку закупівля нафтопродуктів здійснювалась Комунальним некомерційним підприємством "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" за рахунок бюджетних коштів, то відповідні кошти підлягають поверненню на користь бюджету.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Приписами статті 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Пунктами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Заступника керівника Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудит служби до Комунального некомерційного підприємства "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" Тернопільської обласної ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛЬФСОН" про визнання недійсними додаткових угод №1 від 20.02.2017, №2 від 01.03.2017 та №3 від 10.03.2017 до договору про закупівлю за державні кошти №35 від 13.02.2017 та стягнення коштів в сумі 73802 грн є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, та такими, що підлягають до задоволення.

Заперечення відповідача 1- Комунального некомерційного підприємства Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Тернопільської обласної ради, викладені у відзиві на позов №137 від 05.03.2020 (вх. № 1686 від 06.03.2020), судом при ухваленні даного рішення до уваги не взяті, як такі, що спростовані встановленими у справі обставинами та наявними у матеріалах справи доказами.

За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідачів та розподіляється між ними наступним чином: на Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛЬФСОН" 6306,00грн (50% судового збору); на Комунальне некомерційне підприємство "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" Тернопільської обласної ради 6306,00 грн (50% судового збору).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 91, 129, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсною додаткову угоду №1 від 20.02.2017 року в частині внесення змін до договору про закупівлю товарів за державні кошти (лот 5) №35 від 13.02.2017 року, укладену між Комунальним закладом Тернопільської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ».

3. Визнати недійсною додаткову угоду №2 від 01.03.2017 року до договору про закупівлю товарів за державні кошти (лот 5) №35 від 13.02.2017 року, укладену між Комунальним закладом Тернопільської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ».

4. Визнати недійсною додаткову угоду №3 від 10.03.2017 року до договору про закупівлю товарів за державні кошти (лот 5) №35 від 13.02.2017 року, укладену між Комунальним закладом Тернопільської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ».

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛЬФСОН» (юридична адреса 69063, Запорізька область м. Запоріжжя, Олександрівський район, вул.Олександрівська, 3, Код ) на користь Комунального некомерційного підприємства «Центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Тернопільської обласної ради 46020, м.Тернопіль, вул. Репіна,11, ідентифікаційний код 14054198 (р/р UA 3044222 ДКСУ м. Київ, , МФО 838012) сплачені за додатковою угодою №1 від 20.02.2017 кошти в сумі 2 869 (дві тисячі вісімсот шістдесят дев`ять) грн 00 коп.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛЬФСОН» (юридична адреса 69063, Запорізька область м. Запоріжжя, Олександрівський район, вул.Олександрівська, 3, Код ) на користь комунального некомерційного підприємства «Центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Тернопільської обласної ради 46020, м. Тернопіль, вул. Репіна, 11, ідентифікаційний код 14054198 (р/р UA 3044222 ДКСУ м. Київ, , МФО 838012) сплачені за додатковою угодою №2 від 01.03.2017 кошти в сумі 8 865 (вісім тисяч вісімсот шістдесят п`ять) грн. 00 коп.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛЬФСОН» (юридична адреса 69063, Запорізька область м. Запоріжжя, Олександрівський район, вул.Олександрівська, 3, Код ) на користь Комунального некомерційного підприємства «Центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Тернопільської обласної ради 46020, м.Тернопіль, вул. Репіна,11, ідентифікаційний код 14054198 (р/р UA 3044222 ДКСУ м. Київ, , МФО 838012) сплачені за додатковою угодою №3 від 10.03.2017 кошти в сумі 62 068 (шістдесят дві тисячі шістдесят вісім) грн. 00 коп.

8. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" Тернопільської обласної ради (46020, м.Тернопіль, вул. Репіна,11, ідентифікаційний код 14054198) на користь Тернопільської обласної прокуратури (м.Тернопіль, вул. Листопадова, 4, р/р UA 0004091 в ДКСУ в м.Київ, МФО 820172, ідентифікаційний код одержувача 02910098, код економічної класифікації видатків бюджету - 2800) - 6 306 (шість тисяч триста шість) 00 грн судового збору.

9. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛЬФСОН" (69063, Запорізька область, м.Запоріжжя, Олександрівський район, вул.Олександрівська,3, ідентифікаційний код 39582451) на користь Тернопільської обласної прокуратури (м.Тернопіль, вул . Листопадова, 4, р/р UA0004091 в ДКСУ в м.Київ, МФО 820172, ідентифікаційний код одержувача 02910098, код економічної класифікації видатків бюджету - 2800) - 6 306 (шість тисяч триста шість) 00 грн судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 11.11.2020.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя Н.М. Бурда