ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року Справа № 915/1056/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Адаховської В.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу

за позовом: Миколаївського міського центру зайнятості (54001, м. Миколаїв, вул.Нікольська, 68, ідентифікаційний код 42559710), представник позивача: Мельников Вадим Іванович

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (54020, м. Миколаїв, вул. Морехідна, 1, ідентифікаційний код 13844159)

про: відшкодування збитків у сумі 26968,78 грн.

в с т а н о в и в:

05.08.2020 Миколаївський міський центр зайнятості (далі - Миколаївський МЦЗ) звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, сформованою в системі "Електронний суд" 04.08.2020 (вх. № 9577/20), про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - ГУ ПФУ в Миколаївській області) майнової шкоди в сумі 26968,78 грн., а також судового збору в сумі 2102 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ПФУ в Миколаївській області заподіяно шкоду Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття в особі Миколаївського МЦЗ у загальному розмірі 26968,78 грн., яка складається з суми виплаченої за період з 13.12.2019 по 12.05.2020 допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), у зв`язку з протиправним рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах, факт протиправної відмови встановлено за рішенням суду.

Ухвалою суду від 10.08.2020 даний позов залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня отримання цієї ухвали; указану ухвалу отримано позивачем 14.08.2020, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення.

25.08.2020 від Миколаївського МЦЗ надійшла заява про усунення недоліків, сформована в системі "Електронний суд" 25.08.2020.

Ухвалою суду від 02.09.2020 прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено для учасників справи процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходило.

16.09.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву № 1400-0802-7/52114 від 14.09.2020, в якому ГУ ПФУ в Миколаївській області позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні позову, оскільки на момент виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_2 , останній не перебував на обліку в органах Пенсійного фонду України та не отримував пенсію, а тому відсутній безпосередній причинний зв`язок між діями відповідача та шкодою, що завдана позивачу.

21.09.2020 від Миколаївського МЦЗ надійшла відповідь на відзив, сформована в системі "Електронний суд" 21.09.2020, в якій позивач підтримує позовні вимоги та зазначає, що:

- відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, настає незалежно від вини цих органів, тобто і при випадковому завданні;

- незаконність рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2 встановлена рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.04.2020 у справі № 400/611/20, що має преюдиційне значення.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Розглянувши заяву ОСОБА_2 , відповідач рішенням від 30.10.2019 № 615/03.19-р відмовив цій особі в призначенні пенсії, посилаючись на відсутність необхідного стажу роботи на пільгових умовах.

05.12.2019 ОСОБА_2 звернувся до Миколаївського МЦЗ з метою сприяння у працевлаштуванні.

06.12.2019 ОСОБА_2 було надано статус безробітного, а з 13.12.2019 було розпочато виплату допомоги по безробіттю.

Так, під час перебування на обліку у позивача, ОСОБА_2 , не погодившись з рішенням відповідача, звернувся з відповідним адміністративним позовом до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.04.2020 у справі № 400/611/20, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 30.10.2019 за № 615/03.19 про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати стаж роботи ОСОБА_2 у Публічному акціонерному товаристві "Миколаївський суднобудівний завод "Океан" на посаді складальника корпусів металевих суден з 16.09.2002 року по 04.03.2010 року до пільгового та зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до довідки відділу обслуговування громадян м. Миколаєва № 1 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області № 1400-0203-8/26996 від 26.05.2020, ОСОБА_2 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та отримує пенсію за віком з 01.08.2019 згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно розрахункової довідки позивача б/н від 27.05.2020, ОСОБА_2 за період з 13.12.2019 по 12.05.2020 перебував на обліку у відділі сприяння зайнятості в Інгульському районі та отримав допомогу по безробіттю у розмірі 26968,78 грн.

З матеріалів справи вбачається, що про повернення коштів в сумі 26968,78 грн. прийнято наказ Миколаївського МЦЗ № 23 від 27.05.2020.

У порядку досудового врегулювання спору Миколаївським МЦЗ 29.05.2020 надіслано ГУ ПФУ в Миколаївській області претензію № 175/2-20-мі про сплату майнової шкоди у розмірі 26968,78 грн.

Відповідачем претензію позивача залишено без задоволення (лист ГУ ПФУ в Миколаївській області № 1400-0801-8/33448 від 23.06.2020).

У зв`язку з відмовою відповідача відшкодувати збитки позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Предметом даного спору є стягнення із ГУ ПФУ в Миколаївській області заподіяної шкоди Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття у розмірі виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_2 в сумі 26968,78 грн. внаслідок непризначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Стаття 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлює, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частинами 1 і 2 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Положеннями статті 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

При цьому відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, настає незалежно від вини цих органів, тобто і при випадковому завданні.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Суб`єктами відповідальності, відповідно до статті 1173 ЦК України є органи державної влади або місцевого самоврядування.

Згідно статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

За пунктом 7 цього Положення Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Отже, ГУ ПФУ в Миколаївській області є органом виконавчої влади, тобто суб`єктом відповідальності в розумінні ст. 1173 ЦК України.

Таким чином, позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди, має довести наявність лише трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

За частиною 1 статті 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

У відповідності до частини 1 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії.

Положенням пункту 2 частини 1 статті 44 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Згідно із ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.04.2020 у справі № 400/611/20 встановлена незаконність рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2 , що має преюдиційне значення. Саме ця неправомірна відмова призвела до безпідставного нарахування та виплати ОСОБА_2 допомоги по безробіттю, оскільки на момент звернення останнього до позивача із заявою про надання статусу безробітного, підстав для відмови у наданні такого статусу не було.

Таким чином, своїми неправомірними діями відповідач завдав матеріальну шкоду у розмірі отриманої ОСОБА_2 допомоги по безробіттю в загальній сумі 26968,78 грн.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 13.02.2018 року у справі № 915/282/17.

Твердження відповідача про відсутність причинного зв`язку між діяннями відповідача та шкодою, що завдана позивачу, спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі статтями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (54020, м. Миколаїв, вул. Морехідна, 1, ідентифікаційний код 13844159) на користь Миколаївського міського центру зайнятості (54001, м. Миколаїв, вул. Нікольська, 68, ідентифікаційний код 42559710, р/р UA0706115 Держказначейська служба України, м. Київ) 26968,78 грн. майнової шкоди, а також 2102,00 грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтями 253, 254, 256-259 з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 05.11.2020.

Суддя В.С. Адаховська