ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" листопада 2020 р. м. ХарківСправа № 922/46/20 (1616з-20)

Господарський суд Харківської області у складі: судді Усатого В.О.

Без виклику представників сторін,

розглянувши заяву (вх. 1616з-20 від 02.11.2020)

керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Борових Ігора Авнеровича
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс"
про забезпечення позову до подання позову в межах справи про неплатоспроможність ФО ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.02.2020, крім іншого, відкрито провадження у справі про банкрутство ФО ОСОБА_1 , м. Харків, код ЄДРПОУ НОМЕР_1 .

Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника з 12.02.2020.

Введено процедуру реструктуризації боргів боржника з 12.02.2020.

Призначено керуючим реструктуризацією боржника арбітражного керуючого Борових Ігора Авнеровича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1154 від 02.07.2013).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.05.2020, крім іншого, визнано вимоги кредиторів :

ПАТ КБ "Приватбанк" у загальній сумі 3 599 770,57 грн, Головного управління ДПС у Харківській області у загальному розмірі 38439,90 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.05.2020 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" (вх. 5876 від 05.03.2020) з кредиторськими вимогами до боржника.

До Господарського суду Харківської області надійшла заява керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Борових І.В. (вх. 11616з-20), в якій просить суд: вжити заходи забезпечення позову до пред`явлення позову про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Поліс" (, вул. Шовковична, буд. 42-44, оф. 13-В, м. Київ, 01,99 грн

- шляхом накладення арешту на грошові кошти в сумі 3051816,99 грн, що належать ТОВ "ФК "Поліс" у всіх банківських та фінансових установах та на рухоме і нерухоме майно;

- заборонити суб`єктам державної реєстрації речових прав, в тому числі державним та приватним нотаріусам та іншим особам, що мають право вчиняти реєстраційні та нотаріальні дії, вчинення будь-яких реєстраційних, нотаріальних та інших дій щодо зміни власника та обтяження щодо рухомого та нерухомого майна ТОВ "ФК "Поліс", а також заборони ТОВ "ФК "Поліс" використовувати (користуватись) та вчиняти будь-які правочини щодо рухомого та нерухомого майна.

В заяві вказує на те, що, на його думку, при розгляді справи судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ "ФК "Поліс" задовольнив свої вимоги до боржника шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку. Як вважає заявник, вартість предмета іпотеки, який отримав ТОВ "ФК "Поліс", значно вище розміру боргу ФО ОСОБА_1. перед ТОВ "ФК "Поліс". Заявник переконаний, що наведене дає йому право вимагати від ТОВ "ФК "Поліс" відшкодувати боржнику (ФО ОСОБА_1 , керуючим реструктуризації у справі про неплатоспроможність якої є арбітражний керуючий Борових І.А.) різницю у вартості предмета іпотеки, на який звернув стягнення ТОВ "ФК "Поліс", між боргом ФО ОСОБА_1 .

Різниця у вартості за розрахунком керуючого реструктуризацією становить 3051816,99 грн. Заявник вказує, що має намір звернутися із відповідним позовом до ТОВ "ФК "Поліс" про стягнення зазначеної суми грошових коштів, які у разі задоволення таких вимог, будуть включені до ліквідаційної маси та спрямовані на погашення вимог інших кредиторів, що визнані судом та включені до реєстру.

Отже, вказана заява про забезпечення позову подається ним до подання відповідного позову.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 02.11.2020 заява вх. 1616з-20 про забезпечення позову до подання позову передана на розгляд судді Усатому В.О., в провадженні якого перебуває справа про банкрутство ФО ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Однак, відповідно до наказу Господарського суду Харківської області від 29.10.2020 суддя Усатий В.О. з 03 по 05 листопада перебував у відпустці.

З огляду на викладене, заява розглядається невідкладно після виходу судді з відпустки.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Виходячи з положень статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, ймовірності ускладнення чи не поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як зазначає заявник, предметом майбутнього позову будуть вимоги майнового характеру до відповідача про грошових коштів. Розмір грошових коштів, які будуть заявлені до стягнення, визначається ним як різниця між вартістю предмета іпотеки, який набув у власність ТОВ "ФК "Поліс", та його (ТОВ "ФК "Поліс") грошовими вимогами. На думку заявника, така різниця становить 3051816,99 грн.

Разом з тим, позивач, з метою забезпечення даного позову, просить суд: накласти арешт як на грошові кошти ТОВ "ФК "Поліс" в усіх банківських та фінансових установах у розмірі 3051516,99 грн, а також на рухоме та нерухоме майно ТОВ "ФК "Поліс". Крім того, просить заборонити будь які - реєстраційні дії щодо рухомого та нерухомого майна боржника та правочини щодо такого майна.

Однак, у такому випадку відсутній зв`язок між вказаним заходом забезпечення позову та предметом позовної вимоги, оскільки рухоме чи нерухоме майно не належить до предмета вимог, які, за твердженням заявника, він має намір заявити.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної ним у постановах від 15.01.2019 у справі № 915/870/18 та від 05.09.2019 у справі № 911/527/119 при застосуванні такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

Таким чином, обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.06.2018 у справі № 916/10/18.

З урахуванням наведеного вище, та оскільки заявник не зазначає, що в майбутньому позові будуть заявлені вимоги стосовно конкретно визначеного майна, суд не вбачає наявності зв`язку між цим заходом забезпечення позову і предметом вимог, які має намір заявити керуючий реструктуризації, а, отже, відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на рухоме та нерухоме майно та заборони вчиняти реєстраційні дії щодо такого майна та укладати правочини.

Щодо вимоги заявника про накладення арешту на грошові кошти у сумі 3051816,99 грн, які належать ТОВ "ФК "Поліс", в усіх банківських та фінансових установах, то суд зазначає про таке.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення особою, до якої заявник має намір пред`явити вимоги, дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги.

Однак, заявник не зазначив не про реальні факти та навіть про потенційну можливість ухилення ТОВ "ФК "Поліс" від виконання судового рішення, яке може бути ухвалене за результатами розгляду вимог, які він має намір пред`явити, та не навів відповідного обґрунтування, що виключає підстави для задоволення відповідної заяви.

Заходи забезпечення позову не повинні мати наслідком припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання.

Заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях заявника. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Заявником не було надано жодних доказів та обґрунтувань у розумінні вищевказаних положень Господарського процесуального кодексу України на підтвердження наявності обставин, які б дійсно могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі у разі задоволення позову.

Розглянувши мотиви поданої заяви, з урахуванням того, що заявник не надав доказів в обґрунтування того, що невжиття заходів до забезпечення позову вказаним в заяві шляхом, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Борових І.А. про забезпечення позову слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні заяви, сплачена заявником сума судового збору за її подання покладається на заявника та йому не відшкодовується.

У випадку надання заявником належних, допустимих, достовірних або достатніх у сукупності доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду - він не позбавлений права на повторне звернення до суду з заявою про забезпечення позову у загальному порядку.

За таких обставин, керуючись ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 136, 137, 140, 232-235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Борових І.А. (вх. 1616-з-20) від 02.11.2020.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені статтями 254-258 ГПК України.

Суддя В.О. Усатий