ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2020 р.м. ХарківСправа № 922/3118/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

за участю секретаря судового засідання Мороз Ю.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" (61001, м. Харків, вул. Актюбінська, 24, ідентифікаційний код 37761936)
до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (6137, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ідентифікаційний код 31557119)
про стягнення 32 952,61 грн
за участю представників учасників справи:

позивача - Тимош О.М., довіреність №3 від 02.01.2020;

відповідача - Танчак Л.О., довіреність №38-2072/470 від 10.05.2012;

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Міськелектротранссервіс" (позивач) звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача - Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" суми заборгованості за договором підряду № 17092604 від 26.09.2018 в загальному розмірі 32 952,61 грн., з яких: 16 165,62 грн. - сума основного боргу, 14 710,71 грн - пеня за прострочення виконання зобов`язання, 880,03 грн. - 3% річних від простроченої суми та 1196,25 грн. - інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30 вересня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/3118/20. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Також, вказаною ухвалою суду роз`яснено відповідачу, що згідно статті 251 ГПК України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

16.10.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позов (вх. №24117), який подано до суду 16.10.2020. У відзиві на позов відповідач зазначив, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 16 165,62 грн, 3% річних у розмірі 880,03 грн та інфляційних втрат у розмірі 1 196,25 грн визнає, проте заперечував в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 14 710,71 грн, оскільки пеня заявлена після спливу строку спеціальної позовної давності передбаченої ст. 258 (ЦК України), а тому просив застосувати наслідки спливу позовної давності.

Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі 05.10.2020, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Отже, відзив на позовну заяву подано до суду у строк встановлений в ухвалі господарського суду Харківської області від 30.09.2020, а тому його прийнято до розгляду.

Також, 19.10.2020 відповідачем було подано клопотання (вх. №24282), в якому останній просить суд розглядати справу у судовому засіданні з повідомленням сторін для надання обґрунтованих заперечень щодо стягнення пені.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.10.2020 задоволено клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Вирішено справу №922/3118/20 розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "03" листопада 2020 р. о 14:00 год.

Присутній представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Також, позивач просив покласти судові витрати у вигляді сплаченого за подання даного позову судового збору на відповідача повністю, оскільки спір між сторонами виник внаслідок неправильних дій з боку відповідача.

Присутній представник відповідача у судовому засіданні підтримав позицію викладену у відзиві на позовну заяву, що наданий до суду 16.10.2020, зокрема визнав позов в частині стягнення суми основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат, проте заперечував проти позовних вимог в частині стягнення пені.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, суд встановив наступне.

26 вересня 2018 року між Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» (замовник за договором, далі по тексту - відповідач) в особі генерального директора Андрєєва Сергія Юрійовича, з однієї сторони, та Комунальним підприємством «Міськелектротранссервіс» (підрядник за договором, далі по тексту - позивач), в особі директора Васенка Владислава Олександровича, з іншої сторони, був укладений договір підряду №17092604 (далі по тексту - договір).

Відповідно до п.1.1 договору в порядку та на умовах, визначених Договором, Підрядник зобов`язується виконати та здати Замовнику визначені цим Договором роботи з переносу контактної мережі тролейбуса по вул. 23 Серпня в районі кінотеатру ім. О.Довженка для виконання ремонтних робіт магістралі КП «ХТМ» (код СРV за ДК 021:2015 - Інші електромонтажні роботи 45317000-2) (надалі іменуються "роботи"), а Замовник зобов`язується прийняти й оплатити Підрядникові виконані роботи.

Найменування робіт: Перенос контактної мережі тролейбуса по вул. 23 Серпня в районі кінотеатру ім. О. Довженка для виконання ремонтних робіт магістралі КП "ХТМ" (код СРV за ДК 021:2015 - Інші електромонтажні роботи 45317000-2).

П. 1.2 Договору передбачено, що склад і обсяги робіт, що виконує Підрядник, передбачені кошторисною документацією - Договірною ціною (форма 9) з додатками (Додаток №1).

Відповідно до п.1.3 Договору, підтвердженням факту виконання Підрядником робіт відповідно до умов цього Договору є підписаний Сторонами та скріплений печатками сторін акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в).

До акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) додається довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3) (п.1.4. договору).

Згідно з п.2.3. договору, підрядник приступає до виконання робіт в строк не пізніше 3 (трьох) робочих днів з дня отримання від Замовника на свій поточний рахунок суми попередньої оплати за цим Договором та завершить виконання робіт не пізніше 2 (двох) робочих днів з дня їх початку.

Місце виконання робіт: 61000, Україна, м. Харків, контактна мережа тролейбуса по вул. 23 Серпня в районі кінотеатру ім. О. Довженка.

Договір набрав чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін та діє до 31.12.2018, але у будь-якому разі до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п.9.1 Договору).

Пунктом 4.1 Договору визначено, що ціна цього Договору визначається на підставі затвердженої сторонами Договірної ціни (форма 9) (Додаток №1), яка є невід`ємною частиною цього договору, та становить 23 578,48 грн (Двадцять три тисячі п`ятсот сімдесят вісім гривень 48 копійок), у тому числі ПДВ 20 %: 3 929,75 грн. (Три тисячі дев`ятсот двадцять дев`ять гривень 75 копійок).

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що розрахунки за виконані роботи здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядника на підставі документів про виконані роботи та їх вартість (форми КБ-2в, КБ-3).

Замовник здійснює попередню оплату за цим Договором на поточний рахунок Підрядника в розмірі 50 % від ціни цього Договору, зазначеної в п.4.1. цього договору (п. 5.2 договору).

Відповідно до п.5.3 Договору документи про виконані роботи та їх вартість (форми КБ-2в, КБ-3) складаються і підписуються Підрядником та надсилаються або передаються Замовнику в двох примірниках. Замовник зобов`язаний підписати один примірник акта приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) або надати письмові зауваження до нього протягом 5 календарних днів з моменту направлення Замовнику акта приймання виконаних робіт (форма КБ-2в).

Згідно п.п.5.3.1. п.5.3. Договору, у разі ненадходження Підряднику від Замовника, підписаного Замовником та скріпленого печаткою Замовника, одного примірника акта приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) або письмових зауважень до нього протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту направлення Замовнику акта приймання виконаних робіт (форма КБ-2в), роботи вважаються виконаними належним чином, в установлений строк і прийнятими Замовником в обсязі та на умовах, вказаних в акті приймання виконаних робіт (форма КБ-2в).

Відповідно до п.5.4. Договору Замовник зобов`язується здійснити остаточні розрахунки (оплату) протягом 5 банківських днів з моменту виконання робіт за цим Договором.

Підрядник (позивач у справі) відповідно до умов та обов`язків за Договором виконав роботи, визначені Договором, відповідно до кошторисної документації, склав акт приймання - виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), підписав його 31.10.2018, та надав Замовнику для підписання.

Відповідно до довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2018 року (форма №КБ-3) вартість виконаних Підрядником робіт склала 16 165,62 грн.

Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2018 року (форма №КБ-3) і акт приймання виконаних робіт за жовтень 2018 року (форма №КБ-2в) 31 жовтня 2018 року підписані Замовником (відповідач) та Підрядником (позивач) без зауважень, що свідчить про прийняття робіт відповідачем.

Отже, 31 жовтня 2018 року роботи відповідно до умов Договору були прийняті відповідачем.

В свою чергу відповідач у справі (Замовник) зобов`язався згідно з п.3.1.1 п.3.1. Договору в порядку та відповідно до умов цього Договору оплатити Підрядникові роботи.

П.5.4 Договору передбачає, що Замовник зобов`язується здійснити остаточні розрахунки (оплату) протягом 5 банківських днів з моменту виконання робіт за цим Договором.

Отже, у строк до 07 листопада 2018 року включно відповідач повинен був здійснити перерахування грошових коштів у сумі 16 165,62 грн на поточний рахунок Підрядника.

Проте, вказані зобов`язання по оплаті відповідач не здійснив, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 16 165,62 грн, що зумовило звернення позивача до суду із даним позовом про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку.

Також, у зв`язку із простроченням по оплаті позивачем нараховано пеню за прострочення виконання зобов`язання згідно з п. 6.2. договору за період з 08.11.2018 по 08.05.2019 у розмірі 14 710,71 грн, 3% річних від простроченої суми 880,03 грн та інфляційні втрати у розмірі 1196,25 грн за період з 08.11.2018 по 31.08.2020.

Відповідач позов визнає частково, а саме в частині суми основної заборгованості, 3 % річних та інфляційних. Проти позовних вимог в частині стягнення пені заперечує, заявляючи про сплив позовної давності.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 317 Господарського кодексу України загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Також, згідно з ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Отже, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання по оплаті виконаних позивачем робіт з 08.11.2018 на суму 16 165,62 грн., що визнається сторонами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач позов визнав частково, зокрема в частини суми основного боргу у розмірі 16 165,62 грн.

Згідно ч.4 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги порушення відповідачем умов договору підряду № 17092604 від 26.09.2018 в частині оплати виконаних позивачем робіт своєчасно та у повному обсязі, та те, що відповідач позов в цій частині визнав, а отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 16 165,62 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 14 710,71 грн, нараховану за період з 08.11.2018 по 08.05.2019.

Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п.6.2. Договору сторони погодили, що за несвоєчасну оплату виконаних робіт Замовник сплачує Підряднику пеню в розмірі 0,5 % від Договірної ціни за кожен день прострочення.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців, якщо інше не встановлено законом або договором.

Сторонами у договорі період нарахування пені не збільшено, отже й нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У п. 1.12. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 р. за № 14 господарським судам роз`яснено, що господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем пені, судом встановлено, що пеня на суму боргу в розмірі 16165,62 грн., яка нарахована за період з 08.11.2018 по 08.05.2019, що обмежена подвійною обліковою ставкою Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня становить 2896,08 грн.

В той же час відповідачем заявлено про сплив спеціальної позовної давності щодо вимог про стягнення пені.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У п. 2.1., п. 2.2, п. 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013 № 10 господарським судам роз`яснено, що частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. Законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Щодо фізичної особи (громадянина) останніми можуть бути документально підтверджені тяжке захворювання, тривале перебування поза місцем свого постійного проживання (наприклад, за кордоном) тощо. Стосовно підприємства (установи, організації) зазначені обставини не можуть братися судом до уваги, оскільки за відсутності (в тому числі й з поважних причин) особи, яка представляє його в судовому процесі, відповідне підприємство (установа, організація) не позбавлене права і можливості забезпечити залучення до участі у такому процесі іншої особи; відсутність зазначеної можливості підлягає доведенню на загальних підставах.

Закон не визначає, з чиєї ініціативи суд визнає причини пропущення позовної давності поважними. Як правило, це здійснюється за заявою (клопотанням) позивача з наведенням відповідних доводів і поданням належних та допустимих доказів. Відповідна ініціатива може виходити й від інших учасників судового процесу, зокрема, прокурора, який не є стороною у справі.

Висновок про застосування позовної давності відображається у мотивувальній частині рішення господарського суду.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

У п.3.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" господарським судам України роз`яснено, що стосовно вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч.4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Так, з матеріалів справи вбачається, що перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення пені починається з 08.11.2018.

Враховуючи те, що позивачем заявлено до стягнення пеню за періодом нарахування з 08.11.2018 по 08.05.2019, суд вважає, що на момент подання позову до суду - 28.09.2020 спливла позовна давність щодо позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 2896,08 грн, а тому приймаючи до уваги заяву відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню та суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення пені у розмірі 2896,08 грн.

Щодо решти частини позовних вимог про стягнення пені в сумі 11814,63 грн, то суд дійшов висновку про їх безпідставність та необгрунтованість, оскільки нарахування пені в цій сумі перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що не відповідає вимогам ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України.

За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення пені у розмірі 11 814,63 грн. з підстав його необґрунтованості.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 880,03 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 196,25 грн, що нараховані позивачем за період з 08.11.2018 по 31.08.2020.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, згідно з ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У п.7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" господарським судам України роз`яснено, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".).

Перевіривши розрахунок позивача за допомогою системи "Законодавство", період нарахування останнім сум 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми у розмірі 880,03 грн та інфляційні втрати у розмірі 1196,25 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України.

Частиною 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Представник позивача у судовому засіданні 03.11.2020 просив покласти судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2 102,00 грн на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене та те, що порушення відповідачем зобов`язання по оплаті виконаних позивачем робіт виникло з 08.11.2018 та на момент звернення позивача до суду із даним позовом відповідачем не виконане, суд вважає за необхідне судові витрати по сплаті судового збору за подання даного позову до суду у розмірі 2102,00 грн покласти на відповідача повністю.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 611, 612, 837, 839 Цивільного кодексу України; ст.ст. 4, 20, 73, 74, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково в сумі 18241,90 грн.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (6137, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ідентифікаційний код 31557119) на користь Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" (61001, м. Харків, вул. Актюбінська, 24, ідентифікаційний код 37761936) суму основного боргу у розмірі 16 165,62 грн, 3% річних від простроченої суми у розмірі 880,03 грн та інфляційні втрати у розмірі 1196,25 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Врешті частині позову в сумі 14710,71 грн - відмовити.

Судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 2102,00 грн. покласти на відповідача: Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (6137, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ідентифікаційний код 31557119).

Стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (6137, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ідентифікаційний код 31557119) на користь Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" (61001, м. Харків, вул. Актюбінська, 24, ідентифікаційний код 37761936) судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Позивач: Комунальне підприємство "Міськелектротранссервіс" (61001, м. Харків, вул. Актюбінська, 24, ідентифікаційний код 37761936).

Відповідач: Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (6137, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ідентифікаційний код 31557119).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "09" листопада 2020 р.

Суддя І.О. Чистякова