ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"04" листопада 2020 р. м. Київ Справа № 911/2737/17

Господарський суд Київської області у складі судді Христенко О.О., розглянувши скаргу № 24-1/10 від 24.10.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на бездіяльність державного виконавця Буського районного відділу державної виконавчої служби Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «Ніко- Тайс», м. Київ

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю

«ПК Трейдсервісгруп», с. Мархалівка

2. Приватної агрофірми «Покрова», с. Кути

про стягнення 403,57 грн.

за участю представників сторін:

від позивача (скаржник): Грищенко О.М., представник за довіреністю;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився;

від ВДВС: не з`явився.

встановив:

Рішенням господарського суду Київської області від 15.11.2017 у справі № 911/2737/17 задоволені частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс», присуджено до солідарного стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» та Приватної агрофірми «Покрова» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 1 207,85 грн. 3 % річних та 4 965,39 грн. інфляційних втрат; присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 696,43 грн. судового збору та 304,69 грн. витрат на оплату послуг адвоката; присуджено до стягнення з Приватної агрофірми «Покрова» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 696,43 грн. судового збору та 304,69 грн. витрат на оплату послуг адвоката; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

19.12.2017 на примусове виконання рішення господарського суду Київської області від 15.11.2017 у справі № 911/2737/17 були видані відповідні накази.

26.10.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» звернулось до господарського суду Київської області із скаргою № 24-1/10 від 24.10.2020 на бездіяльність державного виконавця Буського районного відділу державної виконавчої служби Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

В зазначеній скарзі скаржник просить суд визнати за період з 21.03.2020 по 23.10.2020 неправомірною бездіяльність державного виконавця Буського районного відділу державної виконавчої служби Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у виконавчих провадженнях № 55620030 та № 55619660 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 19.12.2017 у справі № 911/2737/17, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження» та зобов`язати державного виконавця Буського районного відділу державної виконавчої служби Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях № 55620030 та № 55619660 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області у справі № 911/2737/17 від 19.12.2017 із врахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження» та котрі були б направлені та свідчили про перевірку майнового стану боржника та примусове виконання наказу.

Скарга обґрунтована тим, що за період з 23.03.2020 по 23.10.2020 державним виконавцем не вчинялось належних та допустимих виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 19.12.2017 у справі № 911/2737/17.

Частиною 1 ст. 342 ГПК України, передбачено, що скарги на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення розглядаються у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.10.2018 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» № 24-1/10 від 24.10.2020 призначено до розгляду в судовому засіданні на 04.11.2020.

В судовому засіданні 04.11.2020 представник скаржника підтримав доводи наведені у скарзі та просив суд задовольнити її; представники відповідачів 1, 2 в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, письмових пояснень з приводу скарги, яка підлягає розгляду, до суду не надіслали.

Представник відділу ДВС в судове засідання 04.11.2020 не з`явився, однак 02.11.2020 через канцелярію суду надіслав письмові пояснення № 10881 від 29.10.2020 на скаргу ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» № 24-1/10 від 24.10.2020, разом із матеріалами виконавчих проваджень.

Враховуючи те, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 342 ГПК України), а надання письмового відзиву на скаргу є правом, а не обов`язком учасника процесу, господарський суд вважає, що неявка боржників та представника відділу ДВС в судове засідання не перешкоджає розгляду скарги за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши в судовому засіданні скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» № 24-1/10 від 24.10.2020, заслухавши пояснення скаржника, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

У відповідності до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження», який є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Цим Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Як вбачається із поданої скарги, предметом її розгляду є оскарження бездіяльності державного виконавця Буського РВ ДВС Західного МРУ Міністерства юстиції (м. Львів) протиправність якої, на думку скаржника, полягає у тому, що державний виконавець у період з 21.03.2020 по 23.10.2020 не вчинив дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 19.12.2017 у справі № 911/2737/17.

Розглядаючи скаргу на дії органу ДВС, господарський суд встановив, що 24.01.2018 старшим державним виконавцем Буського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55620030 за наказом господарського суду Київської області від 19.12.2017 у справі № 911/2737/17 щодо солідарного стягнення з ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» та Приватної агрофірми «Покрова» на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» 1 207,85 грн. 3% річних та 4 965,39 грн. інфляційних втрат.

24.01.2018 старшим державним виконавцем Буського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55619660 за наказом господарського суду Київської області від 19.12.2017 у справі № 911/2737/17 щодо стягнення з Приватної агрофірми «Покрова» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 696,43 грн. судового збору та 304,69 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Крім того, судом встановлено, що згідно з інформацією, яка міститься в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, а також на підставі поданих скаржником доказів, на виконання доручення Департаменту ДВС від 18.12.2019 № 2164/20.4.2/32-19 та наказу Міністерства юстиції України «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України» матеріали виконавчих проваджень № 55620030 та № 55619660 були передані Буським РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області до Буського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про що 09.01.2020 та 25.01.2020 начальником відділу Буського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області винесені постанови про передачу матеріалів виконавчого провадження.

26.03.2020 та 02.02.2020 начальником відділу Буського РВ ДВС Західного МРУ Міністерства Юстиції (м. Львів) винесені постанови про прийняття до виконання виконавчих проваджень № 55620030 та № 55619660.

Поруч з цим, на підтвердження вчинення державним виконавцем в оскаржуваний період передбачених законодавством дій щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 19.12.2017 у справі № 911/2737/17, державним виконавцем на адресу суду було направлено копії матеріалів виконавчих проваджень № 55620030 та № 55619660.

Із наданих державним виконавцем матеріалів вбачається, що 26.06.2020 начальником відділу Буського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) винесені постанови у виконавчому провадженні № 55620030 про арешт коштів боржника на рахунках в АТ «Універсал Банк» та АТ КБ «Приватбанк».

Також, з наданих матеріалів виконавчих проваджень вбачається, що державним виконавцем у спірний період з 21.03.2020 до 23.10.2020 були вчинені наступні дії: 27.03.2020 за № 3979 на адресу боржника державним виконавцем була направлена вимога щодо прибуття для проведення виконавчих дій; 27.07.2020 за № 3978 та 04.08.2020 за № 8216 державним виконавцем здійснений виклик керівника ПА «Покрова» для надання пояснень та відомостей; державним виконавцем направлені вимоги від 27.03.2020 за № 3980 та від 04.08.2020 за № 8217 до Кутівської сільської ради щодо надання інформації про те, чи здійснює господарську діяльність на території Кутівської сільської ради ПА «Покрова»; 05.05.2020 та 11.08.2020 державним виконавцем здійснений виїзд на місцезнаходження боржника та складено Акти, якими встановлено відсутність здійснення господарської діяльності ПА «Покрова»; направлені запити № 79191449 від 06.05.2020, № 83942452 від 28.07.2020 до Державної фіскальної служби про наявні рахунки боржників-юридичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців, а також рахунки, відкриті боржником-юридичною особою через свої відокремлені підрозділи; направлені запити до Міністерства внутрішніх справ України № 79191457 від 06.05.2020, № 83942458 від 28.07.2020 та встановлено відсутність даних про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

Інших відомостей щодо вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання наказів господарського суду Київської області у справі № 911/2737/17 від 19.12.2017 у виконавчих провадженнях № 55620030 та № 55619660 у межах та у спосіб, визначених Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, подані до суду матеріали не містять.

За змістом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Завданням органів державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 13 вказаного Закону, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Окрім наведеного, відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Згідно зі статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом (ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п.п. 6, 11 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами. Перевірка інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи або здійснення опису та арешту майна на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, здійснюється органом державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на територію вчинення таких дій, за дорученням державного виконавця.

Як встановлено судом, державним виконавцем не були здійснені всі можливі та достатні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на належне, повне та об`єктивне примусове виконання наказів суду у справі № 911/2737/17 у період з 21.03.2020 по 23.10.2020.

Зокрема, державний виконавець не здійснював періодичної перевірки майнового стану боржника, зокрема, щодо виявлення рахунків у боржника, наявності у боржника нерухомого майна та рухомого майна, його майнових прав та не здійснював заходів для отримання інформації про доходи боржника на виконання вимог ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні докази вчинення державним виконавцем Буського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) всіх можливих та достатніх дій, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямованих на належне, повне та об`єктивне примусове виконання наказів суду у справі № 911/2737/17, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» № 24-1/10 від 24.10.2020 на бездіяльність державного виконавця Буського РВ ДВС Західного МРУ Міністерства юстиції (м. Львів), котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного, керуючись положеннями Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 1-3, 18, 129, 339 - 345 ГПК України, господарський суд, -

постановив:

1. Скаргу № 24-1/10 від 24.10.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на бездіяльність державного виконавця Буського районного відділу державної виконавчої служби Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) задовольнити.

2. Визнати за період з 21.03.2020 по 23.10.2020 неправомірною бездіяльність державного виконавця Буського районного відділу державної виконавчої служби Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у виконавчих провадженнях № 55620030 та № 55619660 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 19.12.2017 у справі № 911/2737/17, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження».

3. Зобов`язати державного виконавця Буського районного відділу державної виконавчої служби Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях № 55620030 та № 55619660 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області у справі № 911/2737/17 від 19.12.2017 із врахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження» та котрі були б направлені та свідчили про перевірку майнового стану боржника та примусове виконання наказу.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали - 11.11.2020.

Суддя О.О. Христенко