ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2020 року м.Дніпро Справа № 908/973/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Антоніка С.Г., Дарміна М.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.07.2020, ухвалене суддею Науменко А.О., м. Запоріжжя, повний текст якого складений 20.07.2020, у справі №908/973/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Реммашресурс", , м. Харків

до Акціонерного товариства"ДТЕК Дніпроенерго", м. Запоріжжя,

про стягнення 17596 грн 77 коп.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року до Господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Реммашресурс" з позовом до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" про стягнення 17596 грн 77 коп., з яких: 16059,63 грн - основний борг, 167,22 3% річних та 1369,92 грн пеня.

Позов заявлено на підставі ст.ст. 509, 525, 526, 530, 612, 625, 626-629, 901, 903 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України і обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг № 2786-ДЭ-КрТЭС від 05.04.2019, укладеного між сторонами у справі.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 16.07.2020 у справі №908/973/20 позов задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Реммашресурс" 16059 грн 63 коп. грн. 63 коп. основного боргу, 167 грн 22 коп. 3% річних та 1938 грн 36 коп. судового збору.

У позові щодо стягнення 1369 грн 92 коп. пені та 163 грн 64 коп. судового збору відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду в частині стягнення трьох відсотків річних у розмірі 167,22 грн, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема нез"ясування всіх обставин справи, просить рішення суду скасувати частково та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 167,22 грн трьох відсотків річних відмовити.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на умови п.4.1 договору, відповідно до якого початок перебігу строку виконання зобов"язання з оплати пов"язаний з наступними подіями: підписанням акту приймання-передачі, пред"явленням рахунку на оплату, надання оформленої податкової накладної; таким чином, апелянт вважає надання цих документів відкладальною умовою для здійснення оплати.

Внаслідок направлення рахунків на оплату відповідачу лише 23.03.2020, що підтверджено матеріалами справи, перебіг строку з невиконання зобов"язання з оплати послуг має початись на 30-й календарний день - тобто, з 24.04.2020. Тому зазначений позивачем період нарахування 3% річних - з 29.11.2019 по 03.04.2020 відповідач вважає здійсненим поза межами строку оплати та таким, що не може бути врахований при ухваленні рішення суду.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Реммашресурс", відзив на апеляційну скаргу не надав, правом, передбаченим ст.263 ГПК України, не скористався.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.08.2020 (головуючий суддя Іванов О.Г.) відмовлено скаржнику у відстроченні сплати судового збору; апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" залишено без руху з підстав неподання доказів сплати судового збору за подання скарги та доказів направлення скарги листом з описом вкладення на належну адресу позивача, з наданням Відповідачу строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

14.09.2020 від скаржника до суду надійшла заява про усунення недоліків, до якої додані платіжне доручення № 1507873 від 26.03.2020, фіскальний чек, поштова накладна та опис вкладення у цінний лист від 09.09.2020 на адресу ТОВ "Реммашресурс".

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.09.2020 (колегія суддів: головуючий-доповідач - Іванов О.Г., судді - Дармін М.О., Антонік С.Г.) Акціонерному товариству "ДТЕК Дніпроенерго"відновлено строк для подачі апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.07.2020 у справі № 908/973/20; зупинено дію оскаржуваного рішення на час розгляду апеляційної скарги; з урахуванням ціни позову справу вирішено розглядати в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами; сторонам наданий строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

05.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Реммашресурс" (виконавець за договором, позивач у справі) та Акціонерним товариством "ДТЕК Дніпроенерго" (замовник за договором, відповідач у справі) укладений договір про надання послуг № 2786-ДЭ-КрТЭС (надалі - договір), відповідно до предмету якого виконавець зобов`язується у 2019 році надати замовнику послуги, зазначені в п. 1.2 договору (найменування послуг код ДКПП 82.99.1 Послуги комерційні допоміжні, інші, н. в. і. у.): Ремонт і калібрування контрольно-вимірювальних приладів (монометри кисневі) (далі - послуги), а замовник - прийняти і оплатити такі послуги (п.п.1.1, 1.2 договору (а.с.6-14)).

Відповідно до п. 3.1, 3.2 договору, сторони узгодили, що сума цього договору становить 35419,01 грн, у тому числі ПДВ 20% 5903,17 грн. Сума цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін, що оформлюється підписання додаткової угоди.

З моменту виставлення виконавцем рахунку за надані послуги, сума наданих послуг, що вказана в такому рахунку є фіксованою і зміні не підлягає, окрім випадків, передбачених цим договором (п.3.3 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору, розрахунки проводяться шляхом оплати замовником наданих виконавцем замовнику послуг на тридцятий календарний день після підписання сторонами акту прийому-передачі наданих послуг, пред`явлення виконавцем рахунку на оплату послуг та за умови надання виконавцем належним чином оформленої податкової накладної. Якщо останній день строку для оплати, що встановлений цим договором, припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, днем закінчення такого строку є перший за ним робочий день.

Згідно з п. 5.4 договору, надані виконавцем послуги згідно з цим договором оформлюються актами прийому-передачі наданих послуг із зазначенням коду згідно ДКПП, які виконавець надає до 26 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до п. 6.1.1 договору, замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати надані послуги.

Пунктом 10.1 договору сторони передбачили, що договір діє до 31.12.2019, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання своїх грошових зобов`язань.

Розділом 14 договору сторони визначили місцезнаходження та банківські реквізити сторін.

Договір підписаний з боку обох сторін та скріплений печатками товариств.

До договору сторонами складено та підписано додатки (№1 - Технічне завдання, №2 - договірна ціна, №3 - локальний кошторис, №4 - графік ремонту манометрів).

На виконання умов договору, позивач надав відповідачеві відповідні послуги на загальну суму 16059 грн 13 коп., що підтверджується: актом приймання виконаних будівельних робіт № 2 від 29.07.2019, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за 29.07.2019; актом приймання виконаних будівельних робіт № 3 від 30.08.2019, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за 30.08.2019, актом приймання виконаних будівельних робіт № 4 за вересень 2019, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2019, актом приймання виконаних будівельних робіт № 5 за жовтень 2019, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2019, розрахунками 1-2 та відомостями ресурсів (а.с.20-43).

Враховуючи дати підписання вищевказаних актів та рахунків 27.07.2019, 30.08.2019, 25.09.2019, 29.10.2019, позивач, посилаючись на сплив строку оплати наданих послуг за останнім актом 29.11.2019 та , відповідно відсутність оплати наданих послуг з боку відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Також позивачем нараховано на суму заборгованості 3% річних в сумі 167,22 грн за період з 29.11.2019 по 03.04.2020 та пеню у розмірі 1369,92 грн за цей же період.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що матеріалами справи доведено надання позивачем відповідачу послуг на суму 16059,63 грн та наявність заборгованості зі сплати суми основного боргу у цьому розмірі. На суму заборгованості, яка не сплачена Відповідачем вчасно, згідно зі ст.625 ЦК України нараховано та стягнуто відсотки річних в сумі 167,22 грн.

В частині стягнення 1369,92 грн пені відмовлено, з урахуванням того, що сторонами даний вид майнової відповідальності та її розмір не передбачений умовами договору.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, відповідно, здійснений розподіл судового збору.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів констатує, що рішення господарського суду оскаржується в частині стягнення 3% річних в розмірі 167,22 грн.

Оскільки рішення суду в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 16059,63 грн та відмови у стягненні пені на суму 1369,92 грн заявником апеляційної скарги не оскаржується, тобто не є вимогою апеляційної скарги, тому суд апеляційної інстанції законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення вимог по стягнення відсотків річних з Відповідача з наступних мотивів.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору про надання послуг, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з матеріалами справи, послуги надані позивачем та прийняті відповідачем за актами приймання виконаних робіт за №2 від 29.07.2019, №3 від 30.08.2019, №4 від 25.09.2019, №5 від 29.10.2019. Отже, з урахуванням пункту 4.1 договору строк оплати за цими актами настав: 28.08.2019 (включно), 30.09.2019 (включно), 25.10.2019 (включно) та 28.11.2019 (включно).

Оплата відповідачем наданих послуг в цей строк здійснена не була, таким чином, позивачем обґрунтовано визначений період прострочення для нарахування 3% річних з 29.11.2019 по 03.04.2020.

Посилання апелянта на умови п.4.1 договору, а відтак, здійснення ним висновку про те, що надіслання рахунку є відкладальною умовою для здійснення оплати, внаслідок чого він вважає здійснений позивачем розрахунок відсотків річних поза межами оплати, оскільки в матеріалах справи містяться докази направлення рахунку лише 23.03.2020, суд апеляційної інстанції не приймає, з огляду на наступне.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що за своєю правовою природою рахунок на оплату не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє Відповідача від обов`язку сплати платежів. Даної правової позиції дотримується Верховний Суд в постановах від 28.03.2018 у справі №910/32579/15, від 22.05.2018 у справі №923/712/17, від 21.01.2019 у справі №925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18 і Суд не вбачає підстав для відступу від зазначеної позиції.

Таким чином, будучи обізнаним про банківські реквізити позивача та суми, визначені до оплати за кожним актом виконаних робіт (наданих послуг) відповідач мав можливість у строки, визначені п.4.1 договору здійснити оплату наданих послуг.

З урахуванням наведеного, рішення суду про стягнення з Відповідача на користь позивача 3 % річних в сумі 167,22 грн. є обґрунтованими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства"ДТЕК Дніпроенерго", м. Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.07.2020 у справі № 908/973/20 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 16.07.2020 у справі №908/973/20 - залишити без змін.

Судові витрати Акціонерного товариства"ДТЕК Дніпроенерго", м. Запоріжжя за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 16.11.2020.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя С.Г. Антонік