ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30 жовтня 2020 року Справа № 903/342/20

Господарський суд Волинської області у складі судді Костюк С. В., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом Акціонерного товариства Укртрансгаз

до відповідача: Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Волиньгаз

про стягнення 113462427,06 грн,

за участю представників-учасників справи:

від позивача: Оніщук В. М., довіреність № 1-2259 від 23.01.2020;

від відповідача: Козлюк З. Р., довіреність № 007.1Др-11-0120 від 02.01.2020.

Права та обов`язки учасникам судового процесу роз`яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Судове засідання проведено в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

В с т а н о в и в:

позивач Акціонерне товариство Укртрансгаз звернулося з позовом до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Волиньгаз про стягнення 113462427,06 грн, з них 96121554,80 грн заборгованості, 5787200,05 грн відсотки річних, 11553672,21 грн інфляційних.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в ході виконання укладеного між сторонами договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 позивач здійснив процедуру алокації обсягів природного газу, відібраних відповідачем з точки виходу з газотранспортної системи до точки входу до суміжної системи газорозподільної системи, в результаті чого у відповідача виявлені обсяги негативних місячних небалансів у січні 2018 році в обсязі 5950,00 тис.куб.м., у лютому в обсязі 3700,000 тис. куб. м., в березні в обсязі 3500,000 тис. куб. м., у квітні в обсязі 866,000 тис. куб. м., в травні в обсязі 545,000 тис. куб. м., у червні в обсязі 500,000 тис. куб. м., що підтверджується алокаціями (звітами) ПАТ "Волиньгаз" про поділ фактичного обсягу природного газу за січень-червень та звітами по точках входу/виходу за січень-червень 2018 року. Такі обсяги негативних небалансів природного газу виникли у відповідача внаслідок безпідставного відбору ним з газотранспортної системи природного газу для покриття його власних виробничо-технічних витрат та споживачами без подання таких обсягів до газотранспортної системи та внаслідок несанкціонованих відборів газу, оскільки у спірний період у відповідача не було жодного постачальника природного газу. У зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних місячних небалансів за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, позивач, як оператор газотранспортної системи, надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 96121554,80 грн, про що складено односторонні акти про надання таких послуг та надіслано відповідачу з рахунками на оплату та звітами по точках входу/виходу супровідними листами. Однак, в порушення вимог п. 4 глави 4 Розділу ХІV Кодексу ГТС та умов п. 9.4 договору, відповідач не сплатив заборгованість за надані позивачем послуги балансування, чим порушує права та інтереси останнього, п.13.1 договору передбачена відповідальність згідно чинного законодавства та договору, а тому враховуючи прострочення сплати основного боргу, нарахував на суму боргу 3% річних та інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 25.05.2020 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.06.2020; ухвалою суду від 23.06.2020 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 04.08.2020, також даною ухвалою задоволено клопотання відповідача про витребування доказів; згідно довідки про неможливість проведення судового засідання від 04.08.2020 судове засідання по справі № 903/342/20, призначене на 04.08.2020 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Костюк С. В. у відпустці; ухвалою суду від 11.08.2020 повідомлено сторін про проведення підготовчого засідання 25.08.2020.

Позивач заявою від 03.08.2020 на вимогу суду надіслав витребовувані матеріали.

Відповідач у відзиві від 20.08.2020 зазначає, що позивачем при складанні актів та розрахунків вартості послуг балансування за спірний період, а саме з січня по червень 2018 року неправильно застосовано коефіцієнт компенсації 1,2, замість 1.

Так, пунктом 9.2 Договору визначено, що вартість послуг балансування за базовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс Замовника за формулою, в якій зазначається коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2; при розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

Вказує, що при визначенні коефіцієнту компенсації К, враховується обсяг газу відібраний замовником з газотранспортної системи, тобто значення алокації по даному замовнику. А для оператора ГРС (АТ "Волиньгаз") необхідно враховувати весь обсяг природного газу отриманий оператором ГРС у фізичних точках виходу з газотранспортної системи для подальшого розподілу приєднаним споживачам.

Перевищення 5% від обсягів природного газу, відібраного з газотранспортної системи в спірний період не відбувалося, тому при розрахунку вартості послуг балансування за всі місяці вказані в позовній заяві, необхідно застосовувати коефіцієнт компенсації 1, а не 1,2.

З огляду на безпідставне застосування завищеного коефіцієнту, відповідач надсилав позивачу листи про повернення актів наданих послуг балансування з коефіцієнтом 1.2 №V103.02-ЛВ-1956-0418 від 11.04.2018, №V103.02-Сл-2127-0418 від 25.04.2018, №V103.2-ЛВ-2518-0618 від 01.06.2018, №V103/02-Cл-2728-0618 від 22.06.2018, №V103.02-Сл-176/12-01 від 31.07.2018.

У відзиві відповідач посилався також на листи НКРЕКП від 25.03.2016р. №2840/16.3/7-16, від 27.06.2017р. №7044/16.3.2/7-17 та від 09.02.2018 № 1283/16.3/7-18.

Відповідач стверджує, що Оператор газотранспортної системи повинен забезпечити замовників безкоштовною, достатньою, своєчасною та достовірною інформацією про статус балансування в межах інформації, що знаходиться у розпорядженні оператора газотранспортної системи у відповідний момент часу; яка має надаватися відповідному замовнику в електронному форматі (ч.3 ст.35 Закону України "Про ринок природного газу").

Однак в порушення умов Договору та Кодексу ГТС, позивачем, на думку відповідача, не дотримано відповідний порядок визначення небалансу (пункти 1,2 Розділу 3 Глави XIV Кодексу), не направлено відповідачу відповідний звіт про надання послуг з балансування, як це передбачено Розділом 4 Глави XIV Кодексу, позбавлено змоги відповідачу самостійно врегулювати небаланс у визначені строки (пункти 3-6 Розділу 3 Глави XIV Кодексу).

Також зазначив, що дії позивача при складанні односторонніх актів про надання послуг балансування, розрахунків та рахунків, в яких визначено вартість послуг балансування, свідчать про порушення порядку надання послуг балансування, допустимих термінів та строків передбачених умовами Договору та нормами Кодексу ГТС, правил балансування визначених Законом України "Про ринок природного газу"; відсутність обґрунтування реальних витрат, унеможливило своєчасне самостійне врегулювання небалансу відповідачем.

Також зазначає, що газорозподільні мережі не входять в зону балансування Оператора ГТС, що виключає покладення на нього відповідальності за небаланс; вказує, що у Оператора відсутні підстави/необхідність для надання послуг балансування; також позивач ставлячи вимогу про стягнення коштів, жодним чином не обґрунтовує факту наявності загрози для звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовником послуг транспортування своїх підтверджених номінацій (лист НКРЕКП України від 27.01.2016 № 583/16/7-16), виходячи з зазначеного вказує, що відповідач не замовляв послуг місячного балансування у позивача, а в останнього були відсутні підстави їх надавати, а тому вважає, що односторонні акти не підтверджують надані послуги балансування; вказує, що ненадання послуг балансування також підтверджується відсутністю звітів алокації Оператора ГТС, що свідчить про нездійснення останнім даної алокації.

Вказує, що р.ХІІІ Кодексу ГТС визначено коли саме проводиться балансування, однак долученими до позову доказами позивач не довів необхідність проведення обов`язків з балансування системи.

Також зазначає, що в односторонніх актах, які позивач надав в підтвердження послуг балансування, рахунках та розрахунках позивачем завищено базову ціну газу, що ставить під сумнів дані розрахунки.

При обґрунтуванні викладеного у відзиві посилається на судову практику Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду та просить в позові відмовити.

Ухвалою суду від 25.08.2020 повідомлено сторін про проведення підготовчого засідання 06.10.2020.

07.09.2020 позивач подав відповідь на відзив відповідача, в якій зокрема, вказує, що Оператор ГТС визначає місячний небаланс як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу за цей базовий місяць (п.1,2 гл.3 р.XIV Кодексу ГТС, затв. постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493 в редакції, що діяла у спірний період); відповідачем було надіслано Оператору ГТС інформацію про обсяги подачі та/або відбору природного газу алокації за період з січня по червень 2018 і саме виходячи з даної інформації Оператор виявив у даний період безпідставний відбір відповідачем природного газу для покриття власних виробничо-технологічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи, у зв`язку з чим і виник негативний місячний небаланс, розрахований відповідно до п.2 гл.3 р. XIV Кодексу ГТС; підставою для проведення розрахунку з балансування є односторонні акти, оформлені оператором відповідно до умов договору транспортування природного газу від 17.12.2015; вважає, що дані обставини спростовують аргументи відповідача щодо відсутності належних доказів на підтвердження обсягу спожитого газу, визначення небалансу відповідача та підстав для оплати вартості послуг балансування.

Також у відповіді на відзив заперечує твердження відповідача про неправильне застосування коефіцієнту компенсації 1,2, вказуючи, що обсяг відібраного відповідачем з газотранспортної системи газу в спірні місяці становив 100 % розміру його небалансу, а тому і був застосований даний коефіцієнт, водночас коефіцієнт компенсації 1 згідно п.9.2 договору повинен застосовуватись виключно при розмірі небалансу до 5 % від обсягу природного газу відібраного з газотранспортної системи; тому вважає розрахунок вартості послуг правильним та проведеним відповідно до умов договору та п.1 гл.4 р. XIV Кодексу ГТС.

Також вважає безпідставним твердження відповідача про надання позивачем послуг балансування по невиправдано високій ціні, вказуючи, що формування базової ціни газу та надання послуг балансування проводиться з врахуванням п. 9.2 договору та Кодексу ГТС України, оскільки Оператор ГТС закуповує природний газ у власника на загальних підставах та ринкових умовах; наголошує, що протягом 2017-2018 років АТ «Укртрансгаз» здійснювало закупівлю природного газу переважно в НАК «Нафтогаз України»; з врахуванням наведеного у відповіді вважає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення позивачем норм чинного законодавства при розрахунку вартості послуг балансування, тому з врахуванням зазначеного у відповіді на відзив просить позов задоволити.

07.09.2020 на адресу суду від позивача надійшло заперечення на пояснення відповідача від 20.08.2020, в якому, посилаючись на норми Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996 від 16.07.1999 та постанову № 2497 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 «Про затвердження Типового договору транспортування природного газу», зареєстр. В МЮ 06.11.2015 за № 1383/27828 вказує, що односторонній акт балансування обсягів природного газу оформлений Оператором ГТС є первинним документом, який засвідчує факт здійснення господарської операції та є підставою для проведення розрахунку послуг балансування (лист ДФС України № 2637/6/99-99-15-03-02-15 від 10.06.2019); з моменту отримання відповідачем актів, рахунків на оплату та звітів по точках входу/виходу у відповідача згідно п. 9.4 договору та п. 4 гл.4 р. XIV Кодексу ГТС виникли зобов`язання оплати послуг за спірний період в сумі 96121554,80 грн, вважає, що оскільки відповідач не замовляв жодних обсягів природного газу ним у спірний період здійснено відбір газу з газотранспортної системи Оператора ГТС, здійснені відповідачем несанкціоновані відбори газу підтверджуються алокаціями (звітами) про поділ фактичного обсягу газу за січень-червень 2018, звітами по точках входу/виходу за січень-червень 2018; вказує, що відповідачем не надано жодного належного доказу в підтвердження обставин, якими заперечується позовна вимога.

28.09.2020 від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив та заперечення на пояснення від 20.08.2020 в якому, зокрема вказує, що зона ліцензійної діяльності АТ «Укртрансгаз» охоплює виключно магістральні газопроводи останнього, а зона балансування чітко обмежена газотранспортною системою, за умовами договору транспортування відповідач не замовляв послуг балансування, а тому позивач не в праві їх нав`язувати в односторонньому порядку; за діючої системи балансування даної послуги від Оператора ГТС (позивача) потребують постачальники споживачів, а не Оператор ГРМ, яким є відповідач; ні положення Закону України «Про ринок природного газу», ні норми Кодексу ГТС та Кодексу ГРС, ні Регулятор не відносять газорозподільні мережі АТ «Волиньгаз» до зони балансування Оператора ГТС (АТ «Укртрансгаз»), вказує, що оскільки позивачем не надані докази здійснення фізичного балансування та не доведений факт наявності негативного небалансу у відповідача, то останній не погоджується з тим, що позивач надав послуги фізичного балансування, зазначені в односторонніх актах; вважає, що позивач формує подвійну оплату та надає фіктивну послугу, оскільки у тарифі на транспортування природного газу АТ «Укртрансгаз» Регулятором (НКРЕКП) закладено витрати для здійснення господарської діяльності та підтримання належного рівня функціонування газотранспортної системи, зазначає, що враховуючи положення п. 9.5 договору транспортування, ч.1 ст.32 та ч.2 ст. 35 Закону України «Про ринок природного газу», п. 2 р. ХІІІ Кодексу ГТС позивачем не доведено який саме обсяг обґрунтованих та реальних витрат понесено ним у зв`язку із здійсненням балансування та з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання відповідачем своїх підтверджених номінацій (постанова Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/1580/18); також посилаючись на лист НКРЕКП від 27.01.2016 № 583/16/7-16 від 27.01.2016 заперечує позицію позивача в частині того, що Оператор ГРМ є споживачем у відносинах з АТ «Укртрансгаз»; стверджує, що алокація (звіт) та звіт по точках входу/виходу замовлення послуг транспортування різні документи, мають різне призначення, а оскільки підстав для надання відповідачу послуг балансування не було, вказана послуга не надавалась, позивачем не доведено факту виникнення небалансу, докази здійснення фізичного балансування відсутні, в позові просить відмовити.

В обґрунтування заперечення посилається на судову практику Верховного Суду, судів апеляційної інстанції, яку долучає до заперечення.

Представник позивача в судовому засіданні 30.10.2020 позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позові, відповіді на відзив, заперечені на пояснення відповідача від 20.08.2020 та просить позов задоволити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві, запереченні на відповідь на відзив.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши наявні у справі докази, заслухавши представників сторін, господарський суд встановив наступне.

17.12.2015 року між позивачем (оператор) та відповідачем (замовник) підписано договір транспортування природного газу №, згідно п. 2.1 якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену у цьому договорі вартість таких послуг (а.с.6-16 т.1).

Згідно п. 2.3 договору, послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Пунктом 2.4 договору передбачено, що обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору.

Відповідно до п. 2.5 договору приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу.

Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі (п. 2.6 договору).

Відповідно до п. 2.7 договору оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу (п. 2.8. договору).

Додатки 1,2 в матеріалах справи відсутні, копія додатку 3 надіслана електронною поштою 29.10.2020, тобто з порушенням строку надання доказів, тому суд залишає даний доказ без розгляду.

Пунктом 3.1 договору передбачено обов`язок оператора, а саме: своєчасно надавати послуги належної якості; приймати номінації та реномінації, а також заявки на розподіл потужності від замовника відповідно до умов, встановлених Кодексом; забезпечувати належну організацію та функціонування своєї диспетчерської служби; виконувати інші обов`язки, визначені Кодексом та чинним законодавством України.

Згідно з п. 3.2 договору оператор має право, зокрема, стягувати із замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором; користуватися іншими правами, передбаченими цим договором та чинним законодавством України, для забезпечення належного надання послуг, а також для виконання обов`язків оператора газотранспортної системи.

Відповідно до п. 4.1 договору замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та кодексом, негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; здійснити додаткову оплату оператору у разі перевищення розміру договірної потужності та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором; не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому договорі; вчасно врегульовувати небаланси.

Згідно п. 4.2 договору передбачено, що замовник має право, зокрема, замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям.

Згідно із п. 5.4 окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи/прямим споживачем/газовидобувним підприємством /виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника.

Оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності) (п. 6.1 договору).

Відповідно до п. 7.1 договору вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом.

Згідно з п.п. 9.1, 9.2 договору у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу у строк до 12 числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу. Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою:

В (балансування) = БЦГ х К х QБГ, де:

БЦГ - базова ціна газу;

QБГ - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування;

К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

Згідно з п. 9.4 договору оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Розбіжності щодо вартості послуг балансування підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість послуг балансування, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 9.4 цього договору, визначається за даними оператора (п. 9.5 договору).

Відповідно до п. 11.1 послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформляються оператором і замовником актами наданих послуг.

Згідно з п. 11.4 послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору.

Пунктом 11.5 договору передбачено, що оператор і замовник зобов`язуються здійснювати звірку розрахунків щокварталу до двадцять п`ятого числа місяця, наступного за кварталом. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки.

Розділом 12 договору встановлено, що протягом всього строку отримання послуг замовник надає оператору та підтримує на належному рівні фінансове забезпечення відповідно до вимог Кодексу. Фінансове забезпечення щодо замовленої потужності надається у формах, визначених Кодексом, в сумі місячних зобов`язань на користь оператора. Фінансове забезпечення щодо послуг балансування надається у формах, визначених Кодексом, на користь оператора згідно з чинним законодавством України. Оператор зупиняє надання послуг в разі порушення замовником умов надання фінансового забезпечення.

Відповідно до п. п. 13.1, 13.2, 13.5 договору у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором. Сторона, що не виконує умови цього договору та (або) умови Кодексу, зобов`язана в повному обсязі відшкодувати збитки, завдані іншій стороні. У разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Пунктами 15.5, 15.6 договору передбачено, що оператор до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості природного газу та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем. Розбіжності щодо вартості природного газу підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість природного газу, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 15.5 цього розділу, визначається за даними оператора.

Згідно з п. 17.1 договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Усі зміни та доповнення до договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими особами сторін.

Договір транспортування природного газу № від 17.12.2015р. підписано та скріплено відтисками печаток сторін.

Додатковою угодою №1 від 29.11.2017р. до вищевказаного договору, внесено зміни та доповнення у п.п. 8.2, 8.4, 9.4, 10.4, 10.5). зокрема, п. 9.4 викладено у наступній редакції: "Оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник, крім вартості послуг, вказаних у абзаці другому цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій а державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період".

Позивач листами від 28.11.2017, 14.06.2018,Є 25.06.2018 повідомив відповідача про заміну реквізитів та назви, відповідач листом від 05.12.2017 № 900/12-08 повідомив позивача про зміну уповноважених представників.

За твердженнями позивача ним здійснено алокацію обсягів природного газу, відібраних відповідачем з точки виходу з газотранспортної системи до точки входу до суміжної системи - газорозподільної системи, оператором якої є відповідач, за результатами чого у останнього були виявлені обсяги негативних місячних небалансів у січні 2018 в обсязі 5950,00 тис.куб.м., зокрема у лютому в обсязі 3700,000 тис. куб. м., в березні в обсязі 3500,000 тис. куб. м., у квітні в обсязі 866,000 тис. куб. м., в травні в обсязі 545,000 тис. куб. м., у червні в обсязі 500,000 тис. куб. м., що відображено в актах надання послуг балансування обсягів природного газу, розрахунках вартості послуг балансування та звітах по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (оператора газорозподільних систем).

У зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативного місячного небалансу за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, позивач, як оператор газотранспортної системи, надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 96121554,80 грн.

З метою оформлення наданих послуг позивач надіслав, а відповідач отримав з супровідними листами від 14.02.2018р., від 14.03.2018р., від 13.04.2018р., від 14.05.2018р., від 14.06.2018р., від 13.07.2018р. документи, а саме:

- односторонні акти про надання послуг балансування обсягів природного газу №01-18--БАЛАНС від 31.01.2018р., №02-18--БАЛАНС від 28.02.2018р., №03-18--БАЛАНС від 31.03.2018р., №04-18--БАЛАНС від 30.04.2018р., №05-18--БАЛАНС від 31.05.2018р., №06-18--БАЛАНС від 30.06.2018р.;

- розрахунки вартості послуг балансування;

- рахунки на оплату послуг від 31.01.2018р. на суму 69775821,36 грн, від 28.02.2018р. на суму 47128557,60 грн, від 31.03.2018р. на суму 50188320,00 грн, від 30.04.2018р. на суму 11030629,97 грн, від 31.05.2018р. на суму 6941909,16 грн, від 30.06.2018р. на суму 6368724,00 грн;

- звіти по точках входу/виходу відповідача транспортування за січень-червень 2018 року.

Позивач зазначає, що з моменту отримання відповідачем актів про надання послуг балансування, рахунків на їх оплату та звітів по точках входу/виходу у відповідача згідно з п. 9.4 договору та п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС, виникли зобов`язання з оплати таких послуг у строк, що не перевищує п`яти банківських днів з дня отримання зазначених документів.

Однак, відповідачем не сплачено за послуги балансування 96121554,80 грн., при розрахунку яких позивачем застосовано коефіцієнт компенсації - 1,2.

Враховуючи наявність у відповідача несплаченого боргу за надані позивачем послуги балансування природного газу, АТ "Укртрансгаз" нарахував 3% річних та інфляційні втрати, які просить стягнути з сумою боргу згідно заявленої вимоги.

Як слідує з листів НКРЕКП від 25.03.2016р., від 27.06.2017р., від 09.02.2018р., від 27.08.2018р., від 24.09.2018р., від 26.10.2018р., від 22.11.2018р., від 21.12.2018р., від 12.01.2019р., від 17.01.2019р. адресованих АТ "Укртрансгаз", Регулятор вказує на те, що коригування Оператором ГТС коефіцієнта компенсації в сторону збільшення не відповідає чинному законодавству і може розглядатися як порушення Закону України «Про ринок природного газу», а також те, що виставляння до оплати односторонніх актів про надання послуг балансування на обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування є незаконними діями оператора ГТС.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як зазначалось вище, 17.12.2015 між сторонами підписано договір транспортування природного газу №, відповідно до умов п. 2.1 якого ПАТ "Укртрансгаз" надає ПАТ по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену у цьому договорі вартість таких послуг.

В ході виконання умов вищевказаного договору у сторін відбулись зміни найменувань юридичних осіб, що враховано судом при розгляді справи, а тому, на час розгляду справи, належними сторонами за договором № від 17.12.2015р. є АТ "Укртрансгаз" (Оператор) та АТ "Оператор газорозподільної системи "Волиньгаз" (Замовник).

Правовідносини з транспортування природного газу та діяльність позивача як оператора газотранспортної системи врегульовані, нормами Закону України "Про ринок природного газу" та Кодексом газотранспортної системи (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 1 глави 1 розділу VIII Кодексу газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС, в редакції, чинній на момент надання позивачем відповідачу послуг балансування), одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування. З моменту укладення договору транспортування замовник послуг транспортування також одержує право доступу до віртуальної точки, на якій відбувається передача природного газу.

Відповідач у спірних правовідносинах, окрім статусу замовника послуг транспортування природного газу, має також статус оператора газорозподільної системи (оператор ГРС), яким відповідно до ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" є суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Отже, нормами чинного законодавства визначено, що транспортування природного газу може здійснюватись лише в межах газотранспортної системи, на підставі договору, укладеного з оператором газотранспортної системи.

Згідно з пунктом 1 глави 1 розділу VIII Кодекс газотранспортної системи, одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування. З моменту укладення договору транспортування замовник послуг транспортування також одержує право доступу до віртуальної точки, на якій відбувається передача природного газу.

Відповідно до п. 5 глави 1 розділу 1 Кодексу ГТС небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації.

Балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування.

В свою чергу, фізичне балансування - заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу, а комерційне балансування - діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі даних, отриманих у процедурі алокації.

Алокація, згідно з пунктом 5 глави 1 розділу 1 Кодексу, це віднесення оператором газотранспортної системи обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників.

Алокація обсягів природного газу по точці входу до газотранспортної системи здійснюється оператором газотранспортної системи з урахуванням підтверджених номінацій по цій точці (п. 1 гл. 2 розділу ХІІ Кодексу ГТС в редакції чинній з 28.04.2017р.).

Замовник послуг транспортування - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування).

Пунктом 8 глави 3 Розділу ХІІ Кодексу ГТС передбачено, що у разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи, а по прямому споживачу - на оператора газотранспортної системи.

Відповідно до пунктів 1, 2 глави 3 розділу ХІV Кодексу газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу (у тому числі щодо власних споживачів) за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи, а також алокацій, одержаних від операторів суміжних газотранспортних систем, операторів газорозподільних систем, операторів газосховищ, газовидобувних підприємств або прямих споживачів.

Отже, як випливає із зазначених приписів чинного законодавства та укладеного між сторонами договору, позивач має права та обов`язки щодо визначення за відповідачем наявності негативного місячного небалансу та надання йому, у зв`язку з цим, послуг балансування у разі не врегулювання негативного місячного небалансу у наступному місяці після місяця, у якому здійснювалось балансування.

А з 28.04.2017р. обов`язок здійснення алокації по точках виходу з газотранспортної системи покладено на АТ "Укртрансгаз".

АТ "Волиньгаз" у алокаціях (звітах) про поділ фактичного обсягу природного газу у спірні місяці по всіх категоріях визначав небаланс в обсязі "0".

Водночас, як слідує з матеріалів справи алокацію АТ "Укртрансгаз" у період з січня по червень 2018 не здійснював, що свідчить про відсутність будь-яких доказів надання послуги балансування.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 22 Закону України "Про ринок природного газу" оператор газотранспортної системи зобов`язаний, зокрема, здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб.

Згідно зі ст. 35 Закон України "Про ринок природного газу" правила балансування повинні бути справедливими, недискримінаційними, прозорими та обумовленими об`єктивними чинниками.

Такі правила мають відображати реальні потреби газотранспортної системи з урахуванням ресурсів у розпорядженні оператора газотранспортної системи; мають бути засновані на ринкових принципах; створювати економічні стимули для балансування обсягів закачування і відбору природного газу самими замовниками.

Розмір плати за небаланси замовників визначається виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування. При визначенні розміру плати за небаланси замовників не допускається перехресне субсидіювання між замовниками, у тому числі шляхом збільшення вартості приєднання нових об`єктів замовників до газотранспортної системи.

Оператор газотранспортної системи повинен забезпечити замовників безкоштовною, достатньою, своєчасною та достовірною інформацією про статус балансування в межах інформації, що знаходиться у розпорядженні оператора газотранспортної системи у відповідний момент часу. Така інформація має надаватися відповідному замовнику в електронному форматі.

Згідно з п. 3 глави 1 розділу V Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи для забезпечення надійної та безпечної експлуатації газотранспортної системи, зокрема, здійснює заходи фізичного балансування.

Відповідно до розділу XIII Кодексу ГТС (Фізичне балансування):

Замовник послуг транспортування зобов`язаний подавати та відбирати до/з газотранспортної системи природний газ в обсягах, які виникають на підставі умов укладених договорів постачання природного газу, договору транспортування природного газу, технічної угоди та підтверджених номінацій.

Замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор газотранспортної системи надає послуги балансування виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій.

Якщо існує загроза цілісності газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи вживає таких заходів:

1) купівлю-продаж природного газу за короткостроковими договорами в точці, в якій відбувається передача природного газу, а в разі відсутності такої можливості - за конкурсною процедурою та за ринковими цінами;

2) регулювання обсягу надходження газу в газотранспортну систему (точки входу та/або виходу) у випадках, передбачених Національним планом дій та цим Кодексом;

3) регулювання обсягу природного газу, який знаходиться в газотранспортній системі;

4) регулювання обсягу природного газу, який зберігається у газосховищах, які знаходяться в управлінні оператора газотранспортної системи.

Тобто необхідною підставою для надання послуг балансування оператором газотранспортної системи АТ "Укртрансгаз" є існування загрози цілісності газотранспортної системи.

Водночас, Оператор газотранспортної системи зобов`язаний здійснювати балансування в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб, виходячи із обґрунтованих та реальних витрат, забезпечуючи замовників безкоштовною, достатньою, своєчасною та достовірною інформацією про статус балансування.

Однак, позивач, як Оператор ГТС, не надав суду доказів вчинення дій з балансування газотранспортної системи, зокрема, доказів резервування частини діючої ємності газосховища, потужності закачування та відбору газосховища, що необхідні для виконання ним обов`язків з балансування системи. Відсутність технічної угоди свідчить про те, що обсяги природного газу, що закачувались до газосховищ та відбирались з газосховищ мали би відповідати обсягам, згідно підтверджених номінацій замовників послуг транспортування/зберігання природного газу.

У зв`язку з тим, що законодавством визначено процедуру подачі та відібрання газу до/з газотранспортної системи шляхом вчинення Оператором ГТС (позивачем) конкретних дій по врегулюванню обсягів газу в газотранспортній системі, а докази вчинення відповідних дій зі сторони позивача не надані, суд приходить до висновку, що такі послуги відповідачу взагалі не надавалися, оскільки відсутній чіткий ланцюг (відповідні договори з іншими суб`єктами господарювання, які укладались позивачем з метою балансування газотранспортної системи), який би надав можливість документально підтвердити факт наявності у позивача ресурсу для здійснення балансування.

Відповідно до п.12 розділу XIII Кодексу ГТС (в редакції, чинній на час підписання сторонами договору) у разі якщо не вистачає інструментів, зазначених у пункті 2 цього розділу, оператор газотранспортної системи може запровадити обмеження у точках входу та виходу згідно з розділом XV цього Кодексу.

Однак, Оператор газотранспортної системи не запроваджував обмеження в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи у січня-червні 2018, що свідчить про відсутність потреб оператора газотранспортної системи у наданні послуг балансування.

Водночас, акти та рахунки наданих послуг балансування обсягів природного газу, які мали б складатися АТ "Укртрансгаз" при фактичній потребі у наданні таких послуг не свідчать про фактичне здійснення господарської операції та надання такої послуги відповідачу

Відповідно до п. 1 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС (Комерційне балансування) замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов`язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення.

Замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, що свідчить про відсутність такої відповідальності в АТ "Волиньгаз", оскільки останнім не укладаються договори постачання природного газу.

З наявних у матеріалах справи документах відсутня інформація про обставини, за яких у АТ "Волиньгаз" виник небаланс, а саме: які обсяги газу були замовлені відповідачем, на підставі яких документів (номінації) такі обсяги газу були замовлені, які фактично обсяги відібрані ним, чим це має бути підтверджено (алокації).

Позивачем в ході судового розгляду не доведено чи було ним дотримано порядок визначення небалансу (пункти 1,2 Розділу 3 Глави XIV Кодексу, в редакції, чинній на момент підписання сторонами договору), чи було надано змогу замовнику послуг самостійно врегулювати небаланс (пункти 3-6 Розділу 3 Глави XIV Кодексу) у строки визначені згаданим розділом, та чи були у позивача підстави для вчинення дій, передбачених пунктом 7 Розділу 3 Глави XIV Кодексу.

Разом з тим, складені позивачем односторонні акти не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження визначення обсягу та відповідно вартості послуг балансування газу. Правові висновки щодо обов`язковості, документального оформленням факту надання послуг балансування та їх заявленого обсягу при стягненні сум заборгованості за послуги балансування наведені, зокрема, у постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2020 у справі № 924/59/20 та постанові Верховного Суду від 25.06.2019 року.

Враховуючи положення пункту 9.5 Договору, ч. 1 ст. 32 та ч. 2 ст. 35 Закону України "Про ринок природного газу", пункту 2 розділу XIII Кодексу ГТС позивач не довів який саме обсяг обґрунтованих та реальних витрат понесено ним, як Оператором газотранспортної системи, у зв`язку із здійснення балансування та з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання відповідачем своїх підтверджених номінацій.

Також, АТ "Укртрансгаз" не надано жодної інформації щодо технічних параметрів звичайного рівня функціонування газотранспортної системи.

Згідно пункту 47 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" цілісність газотранспортної системи - стан газотранспортної системи, за якого тиск і фізико-хімічні показники природного газу залишаються в межах між мінімальним та максимальним рівнями, визначеними оператором газотранспортної системи, що технічно гарантують транспортування природного газу.

Тобто, Законом встановлено обов`язок оператора газотранспортної системи визначати мінімальний та максимальні рівні тиску і фізико-хімічні показники природного газу, що технічно гарантують транспортування газу. Відсутність даної інформації свідчить про неможливість встановлення параметрів звичайного рівня функціонування газотранспортної системи, а отже, не можливо визначити параметри, які свідчитимуть про відхилення у функціонуванні ГТС від цього звичайного рівня.

Позивачем на підтвердження дій з врегулювання небалансу АТ "Волиньгаз" у січні-червні липні 2018 було надано односторонні акти та рахунки наданих послуг балансування обсягів природного газу за період січень-червень 2018, а також акти приймання-передачі природного газу за період січень-червень 2018, які як вважає суд, не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження визначення обсягу та відповідно вартості послуг балансування газу. Правові висновки щодо обов`язковості документального оформленням факту надання послуг балансування та їх заявленого обсягу при стягненні сум заборгованості за послуги балансування, обов`язковості з доказової точки зору факту понесення витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування обсягів природного газу у заявлені ним періоди, так само як і розміру заявленої до стягнення вартості послуг балансування, наведені у постанові Верховного Суду від 25.06.2019р. у справі № 916/2090/16.

В актах приймання-передачі природного газу за період січень-червень 2018, копії яких надано АТ "Укртрансгаз" зазначено, що природний газ, який отримує АТ "Укртрансгаз" в особі Філії "Оператор газотранспортної системи України" згідно договорів про закупівлю природного газу "для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб, природний газ для забезпечення балансування".

Відповідно до пп.1 п.3 розділу XIII Кодексу ГТС якщо існує загроза цілісності газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи вживає таких заходів: - купівлю-продаж природного газу за короткостроковими договорами в точці, в якій відбувається передача природного газу, а в разі відсутності такої можливості - за конкурсною процедурою та за ринковими цінам.

Позивачем таких договорів на підтвердження купівлі-продажу природного газу до матеріалів справи не надано.

Позивач не надав жодних первинних документів, які б свідчили про реальність надання послуг балансування АТ "Волиньгаз" за газові місяці січень-червень 2018 відповідно до положень Кодексу ГТС.

Враховуючи недоведеність позивачем належними та допустимими доказами факту надання послуг відповідачу за період з січня по червень 2018, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення 96121544,80 грн боргу за послуги балансування обсягів природного газу.

Позивачем заявлено також до стягнення з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України та п. 13.5 договору № від 17.12.2015р. 5787200,05 грн 3% річних та 11553672,21 грн інфляційних за період з січня по червень 2018 року (включно).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що позивачем не доведено надання відповідачу послуг балансування природного газу у заявлених обсягах за спірний період у відповідності до договору транспортування природного газу № від 17.12.2015р., та відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення 96121554,80 грн боргу за послуги балансування обсягів природного газу, відсутні підстави для стягнення з відповідача 5787200,05 грн 3% річних, 11553672,21 грн інфляційних втрат як похідних вимог.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

в позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного

судового рішення

09.11.2020.

Суддя С. В. Костюк