ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.11.2020 Справа № 908/2801/20

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі суду: судді Боєвої О.С., розглянувши заяву від 08.10.2020 вих. № 06/46-юр, що надійшла 02.11.2020 (вх. №3026/08-07/20 від заявника: Концерну «Міські теплові мережі», (69091, м.Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137; фактична адреса: 69076, м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка (Задніпровська), 7)

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліфтовик», (місцезнаходження юридичної особи, що вказане в заяві: 69114, м. Запоріжжя, вул.Воронезька, буд.1, кв. 250)

про видачу судового наказу про стягнення суми 18253,07 грн.,

Без повідомлення (виклику) заявника і боржника

ВСТАНОВИВ:

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу від 02.11.2020 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2801/20 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Згідно з ч. 2 ст. 12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про наявність його заявнику невідомо.

Судовий наказ, відповідно до положень статті 232 ГПК України, є судовим рішенням.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.148 цього Кодексу. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

У статті 150 ГПК України містяться вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, зокрема: повне найменування (для юридичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи і Єдиному державному реєстрі підприємців і організацій України заявника і боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі.

Згідно з відомостями, що містяться в Єдиному державної реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, адресою місцезнаходження юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліфтовик» () є: 69123, м. Запоріжжя, Хортицьке шосе, будинок 1.

Однак у заяві про видачу наказу, що надійшла до суду, адресою місцезнаходження боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліфтовик» () вказано: 69114, м. Запоріжжя, вул. Воронезька, буд.1, кв. 250, що не відповідає актуальним відомостям, які містяться в Єдиному державного реєстру реєстрі.

Отже, заява Концерну «Міські теплові мережі» не відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 150 ГПК України.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що у задоволенні заяви про видачу судового наказу слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом ч. 1 ст. 153 цього Кодексу відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків. Крім того, заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Керуючись ст. 150, п. 1 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Концерну «Міські теплові мережі» у видачі судового наказу за заявою від 08.10.2020 вих. № 06/46-юр (вхід. №3026/08-07/20 від 02.11.2020) про видачу наказу про стягнення грошової заборгованості.

Отримати інформацію по справі можливо на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/sud5009/.

Ухвала підписана 11.11.2020.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її підписання в порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Суддя О.С. Боєва