номер провадження справи 12/187/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.11.2020 Справа № 908/2836/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіоком» коштів в загальній сумі 7950,00 грн.

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» (далі заявник) звернулось до Господарського суду Запорізької області із заявою за вих. № 020-02/ від 30.10.2020 про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіоком» заборгованості зі спожитих послуг в розмірі 7950,00 грн. за договором про надання послуг із забезпечення доступу до телекомунікаційного обладнання багатоквартирних будинків № 02-ОД від 18.01.2019.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2020 вищевказану заяву про видачу судового наказу передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

В обґрунтування вказаної заяви заявник посилається на те, що 18.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Радіоком», далі Провайдер (боржник), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія», далі Управитель (заявник) був укладений договір про надання послуг із забезпечення доступу до телекомунікаційного обладнання багатоквартирних будинків № 02-ОД, згідно з умовами якого Управитель зобов`язався надавати Провайдеру послуги із забезпечення доступу до телекомунікаційного обладнання будинків, зазначених у додатку № 1 до договору, яке використовується виключно для надання співвласникам будинків телекомунікаційних послуг, а Провайдер в свою чергу зобов`язався належним чином обслуговувати телекомунікаційне обладнання та оплачувати послуги. При цьому в пункті 4.1. договору сторони визначили, що загальний розмір щомісячної плати за надання послуг із забезпечення доступу до обладнання будинків (Додаток № 1), який Провайдер зобов`язаний перераховувати Управителю, за місяць становить 2100,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% = 350,00 грн. Вартість послуг із забезпечення доступу до одного пристрою активного обладнання, розміщеного у будинку складає 100 грн., в тому числі ПДВ на місяць, вартість послуг із забезпечення доступу до одного пристрою пасивного обладнання складає 50 грн., в тому числі ПДВ на місяць. Заявник в заяві вказує, що зважаючи на те, що жодна зі сторін договору не зажадала його припинення (в тому числі й в односторонньому порядку), він є чинним до теперішнього часу. Заявник зазначає, що впродовж дії договору № 02-ОД добросовісно виконував свої зобов`язання за договором, а саме: забезпечував доступ до багатоквартирних будинків Провайдеру та вчасно надавав відповідні рахунки та акти на оплату послуг. При цьому вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Радіоком» в свою чергу оплату спожитих послуг виконував неналежним чином, невчасно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 20.10.2020 утворилась заборгованість з оплати спожитих послуг в розмірі 7950,00 грн. Заявник зазначає, що звертався з вимогою до ТОВ «Радіоком» про сплату боргу, але боржник проігнорував та до теперішнього часу оплату боргу не здійснив.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

За змістом статей 148, 154 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 232 ГПК України судовий наказ є судовим рішенням.

Таким чином, зважаючи на принципи наказного провадження та встановлений порядок розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та розмір якої підтверджується доданими до заяви документами.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ст. 86 ГПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, в також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, в тексті поданої заявником заяви зазначено, що ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» впродовж дії договору № 02-ОД добросовісно виконувала свої зобов`язання за договором, а саме: забезпечувала доступ до багатоквартирних будинків Провайдеру та вчасно надавала відповідні рахунки та акти на оплату послуг. При цьому вказує, що у боржника станом на 20.10.2020 утворилась заборгованість в сумі 7950,00 грн.

Відповідно до п. 4.2. 4.4. договору № 02-ОД від 18.01.2019 Управитель в строк до 10 числа місяця, наступного за звітним, надсилає Провайдеру акт наданих послуг за звітний місяць та рахунок на оплату послуг. Провайдер зобов`язаний розглянути надіслані документи та повернути Управителю їх підписаними зі свого боку до 15 числа місяця, наступного за звітним. У разі, якщо Провайдер не надає в зазначений строк належним чином засвідчених актів або обґрунтованих зауважень до актів, вважається, що послуги надані в повному обсязі та прийняті Провайдером без зауважень. Провайдер повинен сплатити Управителю плату за послуги до 20 числа місяця, наступного за звітним, шляхом перерахування відповідної суми коштів на поточний рахунок Управителя.

Так, до поданої заяви заявник надав належним чином засвідчені копії актів надання послуг, які підписані з боржником за договором № 02-ОД від 18.01.2019 , а саме:

- акт надання послуг № 700 від 29.05.2020 на суму 1750,00 грн.;

- акт надання послуг № 757 від 30.06.2020 на суму 1650,00 грн.;

- акт надання послуг № 1136 від 31.07.2020 на суму 1650,00 грн.;

- акт надання послуг № 1770 від 31.08.2020 на суму 1650,00 грн.

Зі змісту вказаних актів вбачається, що в них містяться посилання на рахунки № 718 від 30.06.2020, № 666 від 28.05.2020, № 1718 від 31.08.2020 та № 1090 від 31.07.2020.

Втім, вищевказані рахунки заявником до поданої заяви не надані, чим порушені вимоги п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України.

Разом з тим, загальна вартість послуг за доданими заявником до заяви актами надання послуг складає 6700,00 грн.

Проте, заявник в заяві про видачу судового наказу зазначає, що у боржника станом на 20.10.2020 утворилась заборгованість в сумі 7950,00 грн.

Втім, будь-які інші докази на підтвердження наявності у боржника заборгованості саме в розмірі 7950,00 грн. за договором № 02-ОД від 18.01.2019 заявник суду не надав.

Заявник долучив до поданої заяви копію акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2020 по 20.10.2020 з ТОВ «Радіоком» за договором № 02-ОД, який підписаний лише з боку ТОВ «Керуюча компанія «Мрія». У вказаному акті звірки міститься інформація про здійснення ТОВ «Радіоком» часткових оплат 10.01.2020, 31.01.2020, 10.02.2020, 04.03.2020, 12.10.2020, 15.10.2020 та зазначене кінцеве сальдо 7950,00 грн. на користь ТОВ «Керуюча компанія «Мрія».

При цьому кінцеве сальдо в розмірі 7950,00 грн. утворилось саме з врахуванням вищевказаних часткових оплат боргу.

Втім, докази на підтвердження здійснення часткових оплат боржником за вказаним договором заявник суду не надав.

Враховуючи ненадання заявником до поданої заяви доказів, які підтверджують викладені обставини щодо наявності у боржника заборгованості в розмірі 7950,00 грн. (актів надання послуг, рахунків, проведених боржником часткових оплат боргу), суд дійшов висновку про те, що із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги (саме в розмірі 7950,00 грн.), за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно із п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Приписами ч. ч. 2, 3 ст. 152 ГПК України визначено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу. У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно із ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За таких обставин, суд відмовляє у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» за вих. № 020-02/ від 30.10.2020 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіоком» заборгованості зі спожитих послуг в розмірі 7950,00 грн. за договором про надання послуг із забезпечення доступу до телекомунікаційного обладнання багатоквартирних будинків № 02-ОД від 18.01.2019 на підставі п. п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Частиною 1 ст. 153 ГПК України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Приписами ч. 2 ст. 151 ГПК України визначено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 147, 150, п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ

1. У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» за вих. № 020-02/ від 30.10.2020 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіоком» заборгованості зі спожитих послуг в розмірі 7950,00 грн. за договором про надання послуг із забезпечення доступу до телекомунікаційного обладнання багатоквартирних будинків № 02-ОД від 18.01.2019 - відмовити.

2. Звернути увагу учасників судового процесу, що з судовим рішенням можливо ознайомитися в Єдиному державному реєстрі судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади: http://court.gov.ua. Електронна адреса Господарського суду Запорізької області: inbох@zp.arbitr.gov.ua.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 11.11.2020 та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.Г. Смірнов