РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.10.2020Справа № 910/2649/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., при секретарі судового засідання Стеренчук М.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтелект-Сервіс" вул. Кирилівська 102, м. Київ, 04080

до 1. Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вул. Трьохсвятительська,4-в, м. Київ, 01001

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Соларсофт" 03142, м. Київ, БУЛЬВАР ВЕРНАДСЬКОГО, будинок 36, кімната 717

про визнання результатів процедури закупівлі недійсним та визнання недійсним

договору

Представники сторін:

Від позивача:не з`явився;

Від відповідача 1:Маланчук В.М. - наказ № 29-К;

Від відповідача 2:Лінніченко Д.О. - довіреність № 12/01-2020 від 24.01.2020 року;

Від відповідача 2:Крестінова А.Г. - довіреність б/н б/д.

ОБСТАВИНИСПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтелект-Сервіс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Соларсофт" про визнання недійсними результатів електронної процедури закупівлі послуг з постачання в електронній формі та встановлення ліцензійного програмного забезпечення "Master: Комплексний облік для бюджетних установ" за ДК021:2015-48440000-4 "Пакети програмного забезпечення для фінансового аналізу та бухгалтерського обліку", номер оголошення у Prozorro №UA-2019-09-16-001982-b; визнання протиправним та зобов`язання відповідача 1 скасувати протокол (рішення) засідання Комітету замовника (відповідача) від 25.09.2019 року № 58 про відхилення пропозиції кандидата; визнання протиправним та зобов`язання відповідача 1 скасувати протокол (рішення) засідання Комітету замовника (відповідача) від 03.10.2019 № 62 про визначення переможця; визнати недійсним договір від 08.10.2019 року № 201909-97/28 про закупівлю послуг, укладений між відповідачем 1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Соларсофт".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на факт встановлення відповідачем 1 у тендерній документації дискримінаційних вимог до учасників процедури закупівлі та, як наслідок, прийняття неправомірних рішень у вигляді протоколів засідань комітету відповідача 1, що призвело до порушення прав та інтересів позивача як учасника процедури закупівлі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2020 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2020 року, за результатами розгляду заяви позивача б/н від 06.03.2020 року про усунення недоліків позовної заяви, останню прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/2649/20, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.04.2020 року.

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням внесених змін згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 №239 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" та змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 291 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України", установлено з 12 березня 2020 року до 11 травня 2020 року на усій території України карантин.

Окрім того, відповідно до заяви Голови Ради суддів України щодо карантинних заходів, яка була розміщена 11.03.2020 року на офіційному веб-сайті Ради суддів України, розміщено звернення до громадян щодо утримання від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачаються обов`язкової присутності учасників сторін та щодо утримання від відвідин суду, якщо у громадян є ознаки будь-якого вірусного захворювання, та у зв`язку з необхідністю надання позивачу часу для ознайомлення із запереченнями відповідача щодо висновку експертів.

Листом від 16.03.2020 року № 9рс-186/20 Радою суддів України з метою убезпечення населення України від поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу COVID-19, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб, рекомендовано встановити особливий режим роботи судів України на період з 16.03.2020 по 03.04.2020 року, зокрема, щодо можливості відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами.

В зв`язку з викладеним, з метою мінімізації ризиків розповсюдження хвороби судове засідання, призначене на 15.04.2020 року, не відбулося.

В подальшому відповідно до постанов Кабінету Міністрів України № 239, 291, 392 про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та постанови Кабінету Міністрів України № 500 від 17.06.2020 року про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 року карантин на території України було продовжено до 31.07.2020 року. Разом з тим, починаючи з 11.05.2020 року, режим карантину послаблено, а саме: з 11.05.2020 року відновлено діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів, з 22.05.2020 року відновлено роботу громадського транспорту, а з 25.05.2020 року - роботу метрополітенів.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України № 435 від 03.06.2020 року внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року № 392 та запроваджено наступний етап послаблення карантинних заходів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2020 року підготовче засідання призначено на 16.07.2020 року.

У судове засіданні 16.07.2020 року з`явився уповноважений представник позивача та відповідача 1.

Уповноважений представник відповідача 2 в судове засідання не з`явився.

Про дату, час і місце розгляду даної справи відповідач 2 повідомлені належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №: 740.

Судом доведено до відома сторін, що до початку судового засідання 16.07.2020 року від відповідача 1 06.04.2020 року надійшов відзив на позовну заяву № 073-3479 від 30.03.2020 року, в якому останній зазначив про застосування процедури допорогової закупівлі у відповідності до вимог законодавства та визначення кваліфікаційних критеріїв учасників, щодо роз`яснення яких позивач до відповідача 1 не звертався. Водночас, підставою для відхилення пропозиції позивача була невідповідність поданих документів встановленим відповідачем 1 вимогам. Окрім цього відповідач 1 зауважив, що предметом закупівлі визначено саме послуги з постачання в електронній формі та встановлення програмного забезпечення «Master:Комплексний облік для бюджетних установ», в той час як позивачем запропоновано програмне забезпечення "IS-pro" ("Іс-Про"), що відповідачем 1 не використовується, та є аналогом програмного забезпечення, зазначеного замовником у вимогах до предмету закупівлі. Відзив разом з доказами відправки на адресу сторін долучено судом до матеріалів справи.

Також через канцелярію суду 10.04.2020 року від відповідача 1 надійшло клопотання № 074-3721 від 09.04.2020 року про відкладення розгляду справи; від позивача 16.04.2020 року надійшло клопотання б/н від 09.04.2020 року про долучення доказів до матеріалів справи та відповідь на відзив б/н від 09.04.2020 року разом з доказами відправки на адресу сторін, в якій позивач посилається на зазначення відповідачем 1 всупереч вимогам ст. 22 Закону України "Про публічні закупівлі" в характеристиках предмета закупівлі конкретного програмного забезпечення «Master: Комплексний облік для бюджетних установ», що свідчить, на думку позивача, про наявність дискримінаційних вимог. Також позивач наголосив, що тендерна документація може включати в себе перелік обов`язкових складових, однак не має обмежувати конкуренцію та призводити до дискримінації учасників. Натомість опис предмета закупівлі свідчить саме про дискримінаційний характер запропонованих вимог, оскільки обмежує коло учасників виключно сертифікованими партнерами ТОВ «МАСТЕР:СТРІМ». Документи судом долучені до матеріалів справи.

Від відповідача 2 через канцелярію суду 17.04.2020 року надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання; 05.05.2020 року від відповідача 1 надійшли заперечення на відповідь на відзив № 073-4230 від 27.04.2020 року разом з доказами відправки на адресу сторін, в яких відповідач 1 зазначив, що позивач до реєстрації у процедурі допорогової закупівлі був ознайомлений із умовами закупівлі та кваліфікаційними критеріями, що ставилися до учасників, однак не зазначав про порушення його прав, як учасника закупівлі. Поряд із цим відповідач 1 наголосив, що використання електронної системи закупівлі, яка не є обов`язковою при здійсненні допорогових закупівель, навпаки свідчить про об`єктивність та неупередженість оцінки тендерних пропозицій. Клопотання та заперечення на відповідь на відзив судом долучені до матеріалів справи.

Окрім цього судом доведено до відома, що до початку судового засідання 16.07.2020 року через канцелярію суду 17.06.2020 року від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву б/н від 12.06.2020 року, в якому останній наголошує, що вартість спірної закупівлі становила менше 200000 грн., а отже до даної закупівлі застосовувалася процедура допорогової закупівлі. При цьому, позивач не звертався до відповідача за роз`ясненнями стосовно зазначеної інформації про технічні характеристики предмета закупівлі чи процедури кваліфікації критеріїв учасників у контексті можливих ознак дискримінації. В свою чергу надані позивачем у складі цінової пропозиції документи не відповідали вимогам кваліфікації учасників, оскільки такі документи стосувалися іншого програмного забезпечення, ніж оголошено відповідачем 1 до закупівлі - "IS-pro" ("Іс-Про"), а також позивачем не надано довідки належного змісту, яка містить перелік бюджетних установ, яким надавалися послуги, із зазначенням періоду виконання договору тощо. Документи судом долучені до матеріалів справи.

Через канцелярію суду 13.07.2020 року від відповідача 2 надійшла заява про відкладення розгляду справи, яка долучена судом до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 року задоволено клопотання відповідача 2 та відкладено підготовче засідання на 26.08.2020 року.

У судове засіданні 26.08.2020 року з`явились уповноважені представники позивача, відповідача 1 та відповідача 2.

Судом доведено до відома сторін, що до початку судового засідання 26.08.2020 року від позивача 23.07.2020 року надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи; 25.08.2020 року від позивача надійшла заява про долучення доказів. Подані заяви долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2020 року, враховуючи те, що судом остаточно з`ясований предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників справи, визначені обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрані відповідні докази, вчинені усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі № 910/2649/20 та початок розгляду справи по суті, судове засідання призначено на 24.09.2020 року.

В судове засідання з розгляду справи по суті 24.09.2020 року з`явились уповноважені представники позивача та відповідачів 1, 2.

В судовому засіданні з розгляду справи по суті 24.09.2020 року судом протокольно оголошено перерву до 07.10.2020 року.

В судове засідання з розгляду справи по суті 07.10.2020 року з`явились уповноважені представники відповідача 1 та відповідача 2, представник позивача у вказане судове засідання не з`явився.

Про дату, час і місце проведення судового засідання 07.10.2020 року позивач повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою представника ТОВ «Інтелект-Сервіс» б/н від 24.09.2020 року про оголошення перерви.

Про поважні причини неявки уповноваженого представника позивача в судове засідання суд не повідомлено.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, а також заяв та клопотань процесуального характеру від сторін на час розгляду справи та станом на 07.10.2020 року до суду не надходило.

В судовому засіданні 24.09.2020 року представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, та просив їх задовольнити.

Представники відповідачів 1 та 2 в судових засіданнях 24.09.2020 року та 07.10.2020 року проти задоволення позовних вимог заперечували з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву.

Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 07.10.2020 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлені Законом України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «По публічні закупівлі» цей Закон застосовується до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень; до замовників, які здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 1 мільйон - гривень, а робіт - 5 мільйонів гривень.

Під час здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг, вартість яких є меншою за вартість, що встановлена в абзацах другому і третьому цієї частини, замовники повинні дотримуватися принципів здійснення публічних закупівель, встановлених цим Законом, та можуть використовувати електронну систему закупівель з метою відбору постачальника товару (товарів), надавача послуги (послуг) та виконавця робіт для укладення договору.

Наказом № 10 від 19 березня 2019 року Державним підприємством «Прозорро» затверджено Інструкцію про порядок використання електронної системи закупівель у разі здійснення закупівель, вартість яких є меншою за вартість, що встановлена в абзацах другому та третьому частини першої статті 2 Закону України «Про публічні закупівлі» (далі - Інструкція).

Статтею 11 Закону України «Про публічні закупівлі» встановлено, що для організації та проведення процедур закупівель замовник утворює тендерний комітет (комітети) або визначає уповноважену особу (осіб). Тендерний комітет діє на засадах колегіальності та неупередженості. Членство в тендерному комітеті або визначення уповноваженої особи (осіб) не повинно створювати конфлікт між інтересами замовника та учасника чи між інтересами учасників процедури закупівлі, наявність якого може вплинути на об`єктивність і неупередженість прийняття рішень щодо вибору переможця процедури закупівлі. Уповноважена особа (особи) під час організації та проведення процедур закупівель повинна забезпечити об`єктивність та неупередженість під час процесу організації та проведення процедур закупівлі в інтересах замовника.

Тендерний комітет або уповноважена особа (особи): планує закупівлі, складає та затверджує річний план закупівель; здійснює вибір процедури закупівлі; проводить процедури закупівель; забезпечує рівні умови для всіх учасників, об`єктивний та чесний вибір переможця; забезпечує складання, затвердження та зберігання відповідних документів з питань публічних закупівель, визначених цим Законом; забезпечує оприлюднення інформації та звіту щодо публічних закупівель відповідно до Закону; здійснює інші дії, передбачені цим Законом.

Рішення тендерного комітету або уповноваженої особи оформлюється протоколом. У рішенні відображаються результати поіменного голосування членів комітету, присутніх на засіданні тендерного комітету, з кожного питання. Протокол підписується всіма членами комітету, присутніми на його засіданні, або всіма уповноваженими особами. У разі відмови члена тендерного комітету або однієї з уповноважених осіб підписати протокол про це зазначається у протоколі з обґрунтуванням причин відмови.

На засіданні тендерного комітету Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), оформленого протоколом № 47 від 05.09.2019 року, відповідачем 1 було прийнято рішення про здійснення електронних закупівель послуг, зокрема, з постачання в електронній формі та встановлення ліцензійного програмного забезпечення: «Master:Комплексний облік для бюджетних установ» з очікуваною вартістю 22500,00 грн. з ПДВ та затверджено оголошення щодо закупівлі, форму пропозиції, вимоги до учасників, основні умови договору та специфікацію.

Згідно пунктів 1 та 2 розділу II Інструкції закупівля в електронній системі закупівель передбачає такі етапи: оголошення про проведення закупівлі; період уточнення інформації, зазначеної в оголошенні про проведення закупівлі; подання пропозицій учасниками; електронний аукціон; розгляд пропозицій учасників; визначення переможця закупівлі та завершення закупівлі.

Під час оголошення закупівлі в електронній системі закупівель розміщується інформація про:

- замовника (найменування, місцезнаходження, ідентифікаційний код замовника в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, його категорія, веб-сайт (у разі наявності), контактна особа замовника, уповноважена здійснювати зв`язок з учасниками);

- предмет закупівлі (вид, назва, код та назви відповідних класифікаторів предмета закупівлі і частин предмета закупівлі (лотів) (за наявності), кількість товарів або обсяг виконання робіт чи надання послуг, одиниця виміру, місце поставки, кінцева дата строку поставки);

- очікувану вартість закупівлі (не може бути меншою, ніж 3 000 гривень) та включення/виключення податку на додану вартість (так/ні); валюту закупівлі;

- розмір мінімального кроку пониження ціни (у межах від 0,5 відсотка до 3відсотків очікуваної вартості закупівлі визначається у відсотках з обов`язковим перерахунком у грошові одиниці або у грошових одиницях з обов`язковим перерахунком у відсоток від очікуваної вартості);

- інші критерії оцінки крім ціни (питома вага нецінових критеріїв не може бути вищою ніж 30 відсотків);

- дату та час початку і закінчення періоду уточнень інформації про закупівлю, зазначеної в оголошенні про проведення закупівлі (не менше одного робочого дня, якщо очікувана вартість закупівлі дорівнює або перевищує 3 тисячі гривень, але не перевищує 50 тисяч гривень, та не менше трьох робочих днів, якщо очікувана вартість закупівлі перевищує 50 тисяч гривень);

- дату та час початку і закінчення отримання пропозицій учасників (не менше одного робочого дня, якщо очікувана вартість закупівлі дорівнює або перевищує 3 тисячі гривень але не перевищує 50 тисяч гривень, та не менше трьох робочих днів, якщо очікувана вартість закупівлі перевищує 50 тисяч гривень).

Вимоги до предмета закупівлі, кваліфікаційні критерії, визначені змовником, проект договору, інші документи можуть бути завантажені в електронній системі закупівель окремими файлами або в електронній формі з окремими полями в електронній системі закупівель. Замовником також може бути зазначена інформація стосовно джерела фінансування, виду та розміру забезпечення пропозицій учасників, іншої інформації, яку замовник вважає за потрібне зазначити.

Так, відповідно до оголошення від 16.09.2019 № UA-2019-09-16-001952-b на веб-порталі електронної системи закупівель Prozorro у мережі Інтернет http://www.dzo.com.ua/tenders/4309284 відповідач 1 оголосив про проведення процедури допорогової закупівлі послуг з постачання в електронній формі та встановлення ліцензійного програмного забезпечення «Master: Комплексний облік для бюджетних установ» (за кодом CPV за ДК 021-2015: 48440000-4 «Пакети програмного забезпечення для фінансового аналізу бухгалтерського обліку»), строк надання послуг: вересень - грудень 2019 року, очікувана вартість закупівлі - 22500,00 грн. з ПДВ, кінцевий строк для подання тендерних пропозицій - до 18.09.2019 року.

Відповідно кваліфікаційних критеріїв учасників (Додаток № 1 до оголошення) останні мали подати в електронному (сканованому) вигляді у складі своєї пропозиції, зокрема, копії сертифікатів спеціалістів, які пройшли курс навчання з впровадження і обслуговування комп`ютерних програм програмної платформи MASTER (не менше 2-х); копії сертифікатів спеціалістів, що пройшли курс навчання з впровадження і обслуговування комп`ютерних програм програмної платформи MASTER «Швидкий старт у MASTER» (MASTER: Комплексний облік для бюджетних установ) (не менше 5-ти); копію сертифікату сертифікованого партнера ТОВ «МАСТЕР:СТРІМ» для підтвердження можливості обслуговування програмного забезпечення «MASTER: Комплексний облік для бюджетних установ»; довідку в довільній формі щодо наявності досвіду виконання аналогічних договорів на постачання, встановлення та налаштування програмного забезпечення «MASTER: Комплексний облік для бюджетних установ» протягом останнього року, яка містить перелік бюджетних установ (не менше 10-ти організацій), яким надавались послуги, із зазначенням періоду виконання договору, на вимогу Замовника - копії відповідних договорів та актів здачі - приймання послуг.

Пунктом 11 Інструкції визначено, що на етапі розгляду пропозицій учасників електронної системи закупівель автоматично розкривається вся інформація, зазначена в пропозиціях учасників, та формується перелік учасників у порядку від найнижчої до найвищої запропонованої ними ціни/приведеної ціни.

Як встановлено судом за матеріалами справи, для участі в указаній процедурі допорогової закупівлі свої пропозиції подали позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтелект-Сервіс» з ціновою пропозицією 18300,00 грн. та відповідач 2 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Соларсофт» з ціновою пропозицією 22497,00 грн.

Згідно з рішенням засідання комітету відповідача 1, оформленого протоколом від 25.09.2019 № 58, копія якого наявна в матеріалах справи, пропозиція позивача за ціною 18300,00 грн. з ПДВ була відхилена з огляду на невідповідність пропозиції умовам закупівлі, а саме: учасником ТОВ «Інтелект-Сервіс» запропоновано у своїй пропозиції комплексну конфігурацію «Бухгалтерія ПРО» комп`ютерної програми «Комплексна система автоматизації підприємства «IS-рго» («ІС-Про»)», яка є аналогом послуги з постачання в електронній формі та встановлення ліцензійного програмного забезпечення: «Маster: комплексний облік для бюджетних установ», крім того, учасник не виконав вимогу щодо надання інформації про 10 організацій, з якими укладено аналогічні договори, а вказав неповні назви 2-ох організацій та назви областей, а також не вказав конкретних строків виконання таких договорів.

Пунктом 12 розділу II Інструкції передбачено, що у випадку виявлення порушення протягом періоду уточнень та на рішення Замовника по кваліфікації на етапі розгляду пропозицій учасник має можливість протягом 2 робочих днів через електронну форму в електронній системі закупівель звернутися до Замовника з вимогою про усунення порушення у процесі проведення закупівлі.

Зокрема, Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтелект-Сервіс» 27.09.2019 року через електронну систему закупівель подано скаргу за вих. № 296-І на рішення тендерного комітету, оформленого протоколом № 58 від 25.09.2019 року по закупівлі «Послуги з постачання в електронній формі та встановлення ліцензійного програмного забезпечення:«Маster:комплексний облік для бюджетних установ», ідентифікатор закупівлі UA-2019-09-16-001952-b (номер вимоги: UA-2019-09-16-001952-b.а1).

За результатами розгляду скарги Тендерний комітет Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)відхилив скаргу, зазначивши, що не приймає до уваги викладені в ній доводи,а вважає її не обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, про що було повідомлено позивача відповідним листом, копія якого наявна в матеріалах справи.

Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було опрацьовано тендерну пропозицію другого учасника закупівлі - ТОВ «Соларсофт» та на засідання тендерного комітету 03.10.2019 року було прийнято рішення, оформлене протоколом № 62, про визначення останнього переможцем щодо закупівлі послуги з забезпечення постачання в електронній формі та встановлення ліцензійного програмного забезпечення «Master: Комплексний облік для бюджетних установ» (ДК 021-2015: 48440000-4 «Пакети програмного забезпечення для фінансового аналізу бухгалтерського обліку») з ціновою пропозицією 22497,00 грн. без ПДВ та про намір укладення з переможцем договору на закупівлю відповідної послуги.

Відповідно до пункту 13 розділу II Інструкції на етапі визначення переможця закупівлі та завершення закупівлі Замовником, у разі прийняття Замовником рішення про визначення переможця закупівлі, в електронній системі закупівель публікується інформація про намір укласти договір з переможцем закупівлі шляхом завантаження окремого файлу та електронною системою закупівель формується інформація про переможця закупівлі (назва переможця закупівлі, ціна його остаточної пропозиції, документи щодо пропозиції).

Замовник протягом 30 днів після закінчення строку подання пропозицій завершує закупівлю в електронній системі закупівель шляхом підписання договору про закупівлю або її відміни.

Договір про закупівлю, що розміщується в ЕСЗ протягом двох робочих днів з дня його укладання, є у вільному доступі для перегляду користувачами.

Як вбачається із матеріалів справи, в подальшому за результатами проведеної процедури закупівлі 08 жовтня 2019 року між відповідачем 1 - Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) як замовником та відповідачем 2 - Товариством з обмеженою відповідальністю «Соларсофт» як виконавцем укладено Договір № 201909-97/28 (далі - Договір), за умовами якого виконавець зобов`язується виконати для замовника комплекс послуг з постачання в електронній формі та встановлення ліцензійного програмного забезпечення «Master: Комплексний облік для бюджетних установ» відповідно до специфікації (додаток № 1) у визначені цим Договором строки, а замовник зобов`язується прийняти послуги та сплатити за них кошти.

Згідно п.1.2 Договору предмет останнього визначено відповідно до єдиного закупівельного словника ДК 021:2015 (CPV:2008)- 48440000-4 «Пакети програмного забезпечення для фінансового аналізу бухгалтерського обліку».

Розділами 2 - 6 Договору сторони узгодили ціну та порядок розрахунків, надання послуг, права, обов`язки та відповідальність сторін, гарантії та строк дії Договору тощо.

Відповідно до п. 6.2 Договору цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє по 31 грудня 2019 року, в частині розрахунків - до повного їх виконання.

Вказаний Договір підписаний представниками замовника та виконавця та скріплений печатками сторін.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 63 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Так, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання, згідно статті 174 Господарського кодексу України, є господарський договір.

Згідно зі статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто.

При цьому умовами Договору сторони узгодили, що виконавець на момент укладення цього Договору має право продавати примірники (екземпляри) в електронній формі комп`ютерних програм платформи «Master: Комплексний облік для бюджетних установ» (далі - програмна продукція), які законним чином введені у цивільний обіг шляхом їх першого продажу, а кінцевий користувач (замовник) має намір придбати примірник програмної продукції в електронній формі у виконавця для власного використання за функціональним призначенням, а не для розповсюдження серед інших осіб.

Ціна Договору становить 22497,00 грн. без ПДВ (п.2.1 Договору).

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Договору послуги надаються з 08.10.2019 року по 31.12.2019 року, місце надання послуг: м. Київ, вул. Хрещатик, 32А.

Приймання - передача наданих послуг оформлюється відповідним актом (п.3.3 Договору).

В свою чергу, не погоджуючись із результатами електронної процедури закупівлі та посилаючись на факт встановлення відповідачем 1 як замовником у тендерній документації дискримінаційних вимог до учасників процедури закупівлі та, як наслідок, прийняття неправомірних рішень у вигляді протоколів засідань комітету відповідача 1, що призвело до порушення прав та інтересів позивача як учасника процедури закупівлі внаслідок порушення вимоги ст.ст. 5, 22 Закону України «Про публічні закупівлі», останній звернувся із даною позовною заявою до суду, в якій просить визнати недійсними результати електронної процедури закупівлі послуг з постачання в електронній формі та встановлення ліцензійного програмного забезпечення «Master: Комплексний облік для бюджетних установ» за ДК021:2015-48440000-4 "Пакети програмного забезпечення для фінансового аналізу та бухгалтерського обліку", номер оголошення у Prozorro №UA-2019-09-16-001982-b; визнати протиправним та зобов`язати відповідача 1 скасувати протокол (рішення) засідання Комітету замовника (відповідача) від 25.09.2019 року № 58 про відхилення пропозиції кандидата та протокол (рішення) засідання Комітету замовника (відповідача) від 03.10.2019 № 62 про визначення переможця, а також визнати недійсним договір від 08.10.2019 року № 201909-97/28 про закупівлю послуг, укладений між відповідачами Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Соларсофт".

Додатково в обґрунтування позовних вимог позивач посилається також на не накладення відповідачем 1 як замовником на документи закупівлі електронного цифрового підпису (ЕЦП) та порушення відповідачем 1 строків надання відповіді на скаргу.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до ст. 124, п. п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі" публічна закупівля (далі - закупівля) - придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом; тендер (торги) - здійснення конкурентного відбору учасників з метою визначення переможця торгів згідно з процедурами, установленими цим Законом (крім переговорної процедури закупівлі).

За змістом п. 30 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі" тендерна пропозиція - пропозиція щодо предмета закупівлі або його частини (лота), яку учасник подає замовнику відповідно до вимог тендерної документації.

Згідно з приписами абз. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про публічні закупівлі" під час здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг, вартість яких є меншою за вартість, що встановлена в абзацах другому і третьому цієї частини, замовники повинні дотримуватися принципів здійснення публічних закупівель, установлених цим Законом, та можуть використовувати електронну систему закупівель з метою відбору постачальника товару (товарів), надавача послуги (послуг) та виконавця робіт для укладення договору.

Оскільки, як встановлено судом, очікувана вартість спірної закупівлі в розмірі є 22500,00 грн. є меншою за вартість, що встановлена у абз. 2, 3 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме якщо вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень; для замовників, які здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 1 мільйон - гривень, а робіт - 5 мільйонів гривень, аукціон щодо цієї закупівлі проведено із застосуванням процедури допорогової закупівлі.

Зазначене підтверджується змістом листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 31.03.2017 року № 3302-06/10639-06 «Щодо випадків, на які не поширюється дія Закону України "Про публічні закупівлі», в якому зазначено, що «Закон застосовується до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі дорівнює або перевищує вартісні межі, встановлені в абзацах другому і третьому частини першої статті 2 Закону».

Порядок використання електронної системи закупівель під час здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг, вартість яких є меншою за вартість, що встановлена в абзацах другому і третьому частини першої статті 2 Закону України "Про публічні закупівлі" (далі - Закон), з метою відбору постачальника товару (товарів), надавача послуги (послуг) та виконавця робіт для укладення договору, або оприлюднення звіту про укладені договори в системі електронних закупівель відповідно до Закону у разі здійснення закупівель товарів, робіт і послуг без її використання, визначає Інструкція про порядок використання електронної системи закупівель у разі здійснення закупівель, вартість яких є меншою за вартість, що встановлена в абзацах другому і третьому частини першої статті 2 Закону України "Про публічні закупівлі" (зі змінами), затверджена наказом Державного підприємства "Прозорро" від 19.03.2019 року № 10 (далі - Інструкція).

Зокрема, пунктом 6 розділу І Інструкції визначено, що замовники можуть використовувати електронну систему закупівель з метою здійснення відбору постачальника товару (товарів), надавача послуг (послуги) та виконавця робіт, а також оприлюднення звітів згідно з вимогами Господарського кодексу України.

Згідно пункту 2 розділу II Інструкції під час оголошення закупівлі в електронній системі закупівель розміщується інформація, зокрема, про вимоги до предмета закупівлі, кваліфікаційні критерії, визначені замовником, проект договору, інші документи можуть бути завантажені в електронну систему закупівель окремими файлами або в електронній формі з окремими полями в електронній системі закупівель.

При цьому положення Інструкції не передбачають обов`язкового накладення електронного підпису посадової особи на документи, розміщені замовником.

Окрім цього позивач не зазначає в позовній заяві, яким чином відсутність електронного цифрового підпису порушує його права в даному випадку, обмежившись посиланням на приписи Закону України "Про електронний цифровий підпис" та обов`язковість накладення ЕЦП на документи замовників закупівель.

Щодо посилання позивача в обґрунтування позовних вимог на порушення відповідачем 1 принципів здійснення публічних закупівель, встановлених статтею 3 та частиною 3 статті 5 Закону «Про публічні закупівлі», а саме принципів добросовісної конкуренції серед учасників, недискрімінації учасників, об`єктивної і неупередженої оцінки тендерних пропозицій суд зазначає, що економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку (ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

Приписи статті 5 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачають, що вітчизняні та іноземні учасники всіх форм власності та організаційно-правових форм беруть участь у процедурах закупівель на рівних умовах. Замовники забезпечують вільний доступ усіх учасників до інформації про закупівлю, передбаченої цим Законом. Замовник не може встановлювати дискримінаційні вимоги до учасників.

За визначенням пункту 22 частини 1 статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі» предмет закупівлі - це товари, роботи чи послуги, що закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі або в межах проведення спрощеної закупівлі, щодо яких учасникам дозволяється подавати тендерні пропозиції/пропозиції або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі). Предмет закупівлі визначається замовником у порядку, встановленому Уповноваженим органом, із застосуванням Єдиного закупівельного словника, затвердженого у встановленому законодавством порядку.

Згідно п.3 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про публічні закупівлі» тендерна документація повинна містити, зокрема, інформацію про необхідні технічні, якісні та кількісні характеристики предмета закупівлі, у тому числі відповідну технічну специфікацію (у разі потреби - плани, креслення, малюнки чи опис предмета закупівлі). При цьому технічна специфікація повинна містити: детальний опис товарів, робіт, послуг, що закуповуються, у тому числі їх технічні та якісні характеристики; вимоги щодо технічних і функціональних характеристик предмета закупівлі у разі, якщо опис скласти неможливо або якщо доцільніше зазначити такі показники; посилання на стандартні характеристики, вимоги, умовні позначення та термінологію, пов`язану з товарами, роботами чи послугами, що закуповуються, передбачені існуючими міжнародними або національними стандартами, нормами та правилами. Технічна специфікація не повинна містити посилання на конкретну торговельну марку чи фірму, патент, конструкцію або тип предмета закупівлі, джерело його походження або виробника. У разі якщо таке посилання є необхідним, воно повинно бути обґрунтованим, а специфікація повинна містити вираз "або еквівалент". Технічні, якісні характеристики предмета закупівлі повинні передбачати необхідність застосування заходів із захисту довкілля.

Відповідно до частин 1, 2 статті 16 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник вимагає від учасників подання ними документально підтвердженої інформації про їх відповідність кваліфікаційним критеріям. Замовник установлює один або декілька з таких кваліфікаційних критеріїв: наявність обладнання та матеріально-технічної бази; наявність працівників відповідної кваліфікації, які мають необхідні знання та досвід; наявність документально підтвердженого досвіду виконання аналогічного договору.

Наразі, як свідчать матеріали справи, у відповідності до визначених відповідачем 1 як замовником процедури закупівлі кваліфікаційних критеріїв учасників, останні мали подати у складі своєї пропозиції певні документи, що підтверджують можливість надання послуг з постачання в електронній формі та встановлення ліцензійного програмного забезпечення «Master: Комплексний облік для бюджетних установ».

Як свідчать матеріали справи, ТОВ «Інтелект-Сервіс» було запропоновано у своїй пропозиції комплексну конфігурацію «Бухгалтерія ПРО» комп`ютерної програми «Комплексна система автоматизації підприємства «IS-рго» («ІС-Про»)», яка є аналогом послуги з постачання в електронній формі та встановлення ліцензійного програмного забезпечення: «Master: комплексний облік для бюджетних установ».

Проте замовник у відповідності до приписів чинного законодавства визначив предмет закупівлі, виходячи з необхідності забезпечення власних потреб у постачанні та встановленні на комп`ютерах відповідача 1 програмного забезпечення «Master: Комплексний облік для бюджетних установ», з урахуванням технічної необхідності вибору та використання в своїй діяльності саме вказаного програмного продукту.

В свою чергу суд звертає увагу, що термін «еквівалент» як аналог - продукт або товар, який є рівнозначний, рівноцінний іншому продукту або товару за своїми характеристиками, в контексті специфіки програмних продуктів не може бути застосований до опису предмета закупівлі в даному випадку, позаяк під час формування предмета закупівлі відповідачем 1 визначено недоцільним використання іншого програмного продукту, ніж програмне забезпечення: «Master: комплексний облік для бюджетних установ».

Таким чином, оскільки вимоги пункту третього частини другої статті 22 Закону «Про закупівлю» щодо змісту технічної специфікації предмету закупівлі, яка не повинна містити посилання на конкретні торговельну марку чи фірму, патент, конструкцію або тип предмета закупівлі, джерело його походження або виробника, а специфікація повинна містити вираз "або еквівалент", стосується саме тендерної документації, яка розробляється та затверджується замовником під час здійснення процедур закупівель, що передбачені статтею 12 Закону, та оскільки сфера застосування Закону визначена статтею 2 Закону, вимоги щодо порядку проведення процедур закупівель, у тому числі вимоги щодо визначення замовником технічних, якісних та кількісних характеристик предмета закупівлі, не поширюються на допорогові закупівлі, в зв`язку з чим доводи позивача щодо невідповідності тендерної документації в частині технічних вимог (специфікації) приписам чинного законодавства та, як наслідок, приведення до дискримінації учасників, судом відхиляються.

Поряд із цим, положення Інструкції передбачають право учасника звернутися до замовника через електронну систему закупівель за роз`ясненням щодо інформації, розміщеної під час оголошення про закупівлю та щодо вимог до предмета закупівлі та/або звернутися до замовника з вимогою щодо усунення порушення (пункт 4 розділу ІІ Інструкції). Крім того, учасник має можливість вносити зміни та уточнення до поданої ним пропозиції до кінцевого строку завершення етапу подання пропозицій учасників, визначеного замовником (пункт 6 розділу ІІ).

Однак, як свідчать матеріали справи та позивачем не спростовано, останній відповідними правами на роз`яснення розміщеної інформації щодо вимог до предмета закупівлі, подання вимоги про усунення порушення чи зміну поданої пропозиції не скористався.

Також як встановлено судом згідно наявних в матеріалах справи доказів, відповідно до додатку № 1 до оголошення про проведення закупівлі через систему електронних закупівель серед документів, які повинен надати учасник для підтвердження кваліфікаційних вимог, зазначено довідку, складену у довільній формі, про наявність досвіду виконання аналогічних договорів на постачання, встановлення та налаштування програмного забезпечення «Master: Комплексний облік для бюджетних установ» бюджетних установ протягом останнього року, яка містить перелік бюджетних установ (не менше 10 організацій), яким надавалися послуги, із зазначенням періоду виконання договору.

За змістом наданої позивачем на підтвердження наявності досвіду виконання аналогічних договорів на постачання, встановлення, налаштування та обслуговування в бюджетних установах програмного забезпечення "IS-Pro" "Комп`ютерна програма Комплексний облік для бюджетних установ" довідки від 18.09.2019 року вбачається, що позивачем зазначено неповні назви двох установ "Державні центри зайнятості - Головні управління статистики - з 01.01.18 по 31.12.18 р. та наведено перелік 12 областей: Волинської, Вінницької, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, а також зазначено "та інші області". Окрім того у довідці не наведено конкретних строків виконання договорів.

Отже, враховуючи вищезазначене та приймаючи до уваги зміст затверджених відповідачем 2 документів, які повинен надати учасник закупівлі, суд доходить висновку, що позивач під час проведення допорогової закупівлі не надав належні документи для підтвердження кваліфікаційних вимог, у зв`язку з чим за обставин невідповідності пропозиції позивача умовам закупівлі та відсутності причин для відхилення тендерної пропозиції другого учасника відповідачем 1 оформлено протокол від 25.09.2019 року № 58 про відхилення пропозиції позивача та протокол від 03.10.2019 року № 62 про визнання відповідача 2 переможцем аукціону.

Таким чином, оскільки пропозиція позивача не відповідала вимогам до предмета закупівлі, визначеного відповідачем 1 виходячи з власних потреб, за висновками суду відсутні підстави вважати, що проведення процедури закупівлі відбулося із порушенням принципу добросовісної конкуренції серед учасників, а переможця торгів визначено не в результаті конкурентного відбору.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про недоведеність позивачем встановлення відповідачем 1 дискримінаційних вимог до учасників процедури закупівлі та порушення правил економічної конкуренції при проведенні допорогової закупівлі № UA-2019-09-16-001982-а, у зв`язку з чим за відсутності правових підстав позовні вимоги про визнання недійсними результатів вказаної електронної процедури закупівлі задоволенню не підлягають.

Щодо заявлених позивачем позовних вимог про визнання недійсним Договору № 201909-97/28 про закупівлю послуг від 08.10.2019 року, укладеного між відповідачами, суд зазначає, що недійсність договору про закупівлю визначається нормами ст. 37 Закону України "Про публічні закупівлі", згідно з якими договір про закупівлю є нікчемним у разі: його укладення з порушенням вимог частини 4 статті 36 цього Закону; його укладення в період оскарження процедури закупівлі відповідно до статті 18 цього Закону; його укладення з порушенням строків, передбачених частиною 2 статті 32 та абзацом 8 частини 3 статті 35 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у зв`язку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до статті 18 цього Закону.

Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб встановлений законом або договором.

При виборі і застосуванні норм права до спірних відносин, суд, відповідно до ч. 4. ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, враховує висновки, викладені в постановах Верховного Суду.

Поряд із цим з огляду на важливість єдності і передбачуваності судової практики як реалізації принципу верховенства права у вирішенні спорів судами суд окремо наголошує, що за умови відсутності правової норми, яка закріплює обов`язковість врахування судами правових позицій, викладених в постановах Верховного Суду України та Вищого господарського суду України, практика їх застосування кореспондується із вимогами чинного законодавства, згідно з яким виключно Верховний Суд може відступити від цих позицій.

Так, відповідно до п. 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 року «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» (далі - Постанова № 11) загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п`ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. За загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом наслідків, а не визнання правочину недійсним.

Суд зазначає, що згідно ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Приписами статті 203 Цивільного кодексу України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Отже, чинним законодавством визначено, що договір (його частина) може бути визнаний недійсним лише з підстав, передбачених законом.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Таким чином, для визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов`язання) (його частини) необхідно встановити, що правочин (його частина) не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію.

При цьому, зміст правочину відповідно до ч.1 ст. 203 Цивільного кодексу України не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до статті 217 Цивільного кодексу України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Крім того, за приписами ч.1 ст. 207 Господарського кодексу, господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї зі сторін або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю чи в частині.

Тобто, виходячи з наведених приписів позивач, звертаючись із даним позовом до суду з вимогою про визнання недійсним договору в частині, зобов`язаний довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними на момент їх вчинення і настання відповідних наслідків.

За змістом постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. (далі - Постанова № 9) відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до Постанови № 9 під час розгляду справ про визнання угоди (правочину) недійсною господарський суд встановлює наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними та настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. При цьому обставини, що мають істотне значення для вирішення спору повинні підтверджуватись сторонами належними та допустимими доказами відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами, зокрема, про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

У відповідності до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Тобто в силу припису ст. 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується. Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача (прокурора - в разі подання ним відповідного позову).

Згідно ст. 638 ЦК України та ст. 180 ГК України договір вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов (предмету, визначених законом необхідних умов для договорів даного виду та визначених за заявою сторін умов). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому, за змістом ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Проаналізувавши умови оспорюваного Договору № 201909-97/28 про закупівлю послуг від 08.10.2019 року, суд приходить до висновку про його укладеність, зважаючи на погодження його сторонами усіх істотних для даного Договору умов.

Окрім цього судом взято до уваги той факт, що оспорюваний Договір прийнято сторонами до виконання, на підтвердження чого відповідачем 2 надано копію підписаного обома сторонами Договору акту наданих послуг № 9-510 від 11.10.2019 року, згідно з яким відповідачем 1 як замовником прийнято, а відповідачем 2 надано як виконавцем в повному обсязі та без претензій по об`єму, якості та строкам послуги згідно з оспорюваним Договором на загальну суму 22497,00 грн.

Частиною 3 статті 2 ГПК України визначено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, диспозитивність.

Згідно зі статтею 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Водночас, частини перша, третя і четверта статті 13 ГПК України регламентують, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на викладене, за результатами дослідження та оцінки за правилами статті 86 ГПК України, зібраних у справі доказів та обставин у сукупності, з урахуванням ст.ст. 2, 13, 14 ГПК України, судом встановлено, що пропозиція відповідача 2 відповідає кваліфікаційним критеріям замовника процедури закупівлі, послуги, запропоновані відповідачем 2 повністю відповідають по якості та технічним характеристикам вимогам документації на закупівлю послуги, при цьому судом не було встановлено наявність у замовника підстав для відмови учаснику в участі у процедурі закупівлі, передбачені ст. 17 Закону України "Про публічні закупівлі".

Окрім цього суд зазначає, що умови договору про закупівлю не відрізняються від змісту допорогової закупівлі та пропозиції переможця процедури закупівлі, в зв`язку з чим дійшов висновку про дотримання відповідачами вимог Закону України «Про публічні закупівлі» при проведенні процедури закупівлі послуг з постачання в електронній формі та встановлення ліцензійного програмного забезпечення "Master: Комплексний облік для бюджетних установ" за ДК 021:2015-48440000-4 "Пакети програмного забезпечення для фінансового аналізу та бухгалтерського обліку", №UA-2019-09-16-001982-b та, відповідно, відсутність підстав для визнання недійсним Договору, укладеного на виконання даної процедури закупівлі, як такого, що відповідає вимогам чинного законодавства у сфері державних закупівель та є правомірним відповідно до ст. 203 ЦК України.

Крім того суд зазначає, що оскаржуваний Договір не зачіпає майнових прав позивача, оскільки він не є ні переможцем, ні замовником, а тому визнання недійсним договору не сприятиме захисту його прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "ГарсіяРуїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "ХіроБалані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та МесропМовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до п. 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 р. у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

У відповідності до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що позивач не довів в розумінні ст. 74 Господарського процесуального кодексу України ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, а також у зв`язку з відсутністю фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання недійсними результатів електронної процедури закупівлі та укладеного за її результатами договору і настання відповідних юридичних наслідків, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позову повністю з огляду на його необґрунтованість та недоведеність.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст. ст. 73-80, 86, 123, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 13 листопада 2020 року.

Суддя А.М. Селівон