УХВАЛА

10 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 910/13986/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І. В.(головуючий), Львова Б.Ю. та Селіваненка В. П.

розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Котнар-М" (далі - Товариство) ,

на рішення господарського суду міста Києва від 27.02.2020 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2020

за позовом Товариства

до Антимонопольного комітету України

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

24.10.2020 (згідно з відміткою на конверті) Товариство звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення господарського суду міста Києва від 27.02.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2020 зі справи №910/13986/19.

Водночас у касаційній скарзі товариство просить поновити строк на касаційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 27.02.2020 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2020 у цій справі.

Проте подана касаційна скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з такого.

Суд звертає увагу, що відповідно до Закону України №460-IX від 15.01.2020, який набрав чинності з 08.02.2020 внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Приписами пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено, підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Суд звертає увагу скаржника на те, що системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Проте у поданій касаційній скарзі скаржником не зазначено ні порушення або неправильного застосування яких конкретно норм матеріального та процесуального права припустилися, на думку скаржника, суди попередніх інстанцій у прийнятті оскаржуваних в касаційному порядку рішень та в чому саме полягало таке неправильне застосування, ані конкретних підстав касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 287 ГПК України.

Крім того, відповідно до частини першої та другої статті 288 ГПК України визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Права господарського суду при вирішенні питання, що виникають у зв`язку із відновленням пропущеного процесуального строку, унормовуються процесуальним законодавством, зокрема, відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскаржувана постанова апеляційного господарського суду у даній справі ухвалена 10.09.2020 (повний текст підписаний 15.09.2020), а тому строк на її оскарження закінчився 05.10.2020.

Касаційну скаргу ж було подано скаржником до Верховного Суду 24.10.2020, підтвердженням чого є поштова відмітка на конверті, в якому касаційна скарга надсилалася на адресу Суду, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження зазначеної постанови апеляційного господарського суду від 10.09.2020.

Звертаючись з клопотанням про поновлення строку на звернення з касаційною скаргою, Товариство посилається на те, що копію зазначеної постанови від 10.09.2020 скаржник отримав 25.09.2020. На підтвердження вказаних доводів скаржником надано копію конверта, в якому оскаржувана постанова від 10.09.2020 була надіслана скаржнику.

Однак, враховуючи, що повний текст оскаржуваної постанови скаржником отриманий 25.09.2020, тому двадцятиденний строк з дня вручення повного тексту закінчився 15.10.2020, а з касаційною скаргою Товариство звернулося 24.10.2020, тобто поза межами двадцятиденного строку з дня вручення повного тексту постанови.

У клопотанні Товариством не наведено аргументів стосовно того, що саме позбавило скаржника можливості звернутися з касаційною скаргою раніше ніж 24.10.2019, адже назване судове рішення отримане скаржником 25.09.2020 та опубліковане в Єдиному державному реєстрі судових рішень 17.09.2020.

При цьому суд касаційної інстанції враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні у справі Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008, згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи, що Товариство було скаржником у суді апеляційної інстанції, а тому не було позбавлене можливості відстежувати хід розгляду його ж апеляційної скарги.

З огляду на викладене та, враховуючи, що копія оскаржуваної постанови скаржнику була вручена 25.09.2020, а касаційна скарга подана 24.10.2020, тобто поза межами двадцятиденного строку з дня вручення повного тексту постанови Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2020, суд касаційної інстанції вважає, що доводи, наведені в клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, є необґрунтованими.

Статтею 129 Конституції України визначено як одну із засад судочинства рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Право на звернення до суду не є абсолютним, оскільки воно реалізується тільки в порядку і спосіб, встановлених законом, у цьому разі ГПК України.

Частиною третьою статті 292 ГПК України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.

Окрім того, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Порядок і розмір сплати судового збору встановлений Законом України "Про судовий збір" (далі - Закон).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З позовною заявою Товариство звернулася у 2019 році де відповідно до приписів статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2019 року був визначений у розмірі 1 921,00 грн.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір складає 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже, враховуючи викладене, судовий збір з цієї касаційної скарги мав обчислюватись та сплачуватись до спеціального фонду Державного бюджету України з врахуванням вимог вказаних норм Закону у сумі 3 842,00 грн (1921*200%).

Проте скаржником до касаційної скарги додано квитанцію від 19.10.2020, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1000, 00 грн, тобто у меншому розмірі, ніж встановлено Законом.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Отже, суд касаційної інстанції зазначає, що Товариству необхідно усунути недоліки касаційної скарги, а саме: зазначити підстави касаційного оскарження судових рішень, передбачених абзацом першим частини другої статті 287 ГПК України, надати Суду інші докази, або навести інші підстави, за їх наявності, на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження та надати суду оригінал документа, що підтверджує доплату судового збору у розмірі 2 842,00 грн на реквізити рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:

Отримувач коштів: УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA0026007

Код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055")

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику або відмовлено у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Котнар-М" на рішення господарського суду міста Києва від 27.02.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2020 зі справи № 910/13986/19 залишити без руху.

2. Надати товариству з обмеженою відповідальністю "Котнар-М" строк для усунення недоліків касаційної скарги до 07 грудня 2020 року. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

3. Роз`яснити товариству з обмеженою відповідальністю "Котнар-М", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику або відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов

Суддя В. Селіваненко