РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2020Справа № 916/2484/19

За позовом Фізичної особи-підприємця Дунаєнка Олександра Анатолійовича Одеської області

до 1. Одеської обласної державної адміністрації,

2. Романенко Анастасії Геннадіївни м. Одеси,

3. Державного реєстратора Комунального підприємства "Агенція державної реєстрації" Дунай Христини Богданівни м. Одеси

треті особи 1. Татарбунарська районна державна адміністрація Одеської області, 2. Фізична особа-підприємець Соколов Володимир Олександрович Одеської області, 3. ОСОБА_2 Одеської області

про скасування розпорядження, визнання договору недійсним, витребування майна, скасування рішення та запису державного реєстратора,

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Божко Д.О.

Представники:

від позивача: не з`явився,

від відповідачів 1., 2., 3.: не з`явилися,

від третіх осіб 1., 2.: не з`явилися.

СУТЬ СПОРУ :

у серпні 2019 року Фізична особа-підприємець Дунаєнко Олександр Анатолійович звернувся в господарський суд Одеської області з указаним позовом.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11 листопада 2019 р. справу передано за підсудністю до господарського суду міста Києва.

Позивач зазначав, що 27 червня 2007 р. між ним, фізичною особою-підприємцем Соколовим Володимиром Олександровичем (далі-третя особа 2.) та Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області (далі-третя особа 1.) укладено договір оренди земельних ділянок, згідно з умовами якого третя особа 1. (орендодавець) на підставі розпорядження № 303/А-2006 від 18 серпня 2006 р. передала йому та третій особі 2. у строкове платне користування на 25 років земельні ділянки несільськогосподарського призначення загальною площею 1,549 га, які знаходяться на території 2-го та 5-го км піщаної коси Чорного моря Татарбунарського району Одеської області.

27 червня 2007 р. між ним та третьої особою 2. укладено угоду про порядок користування земельними ділянками на території 2-го та 5-го км піщаної коси Чорного моря Татарбунарського району Одеської області, якою сторони погодили, що він самостійно користується земельною ділянкою 5 площею 0,500 га на території 2-го км піщаної коси Чорного моря для будівництва, експлуатації та обслуговування причалу з рибоприймальним пунктом.

Згодом цій земельній ділянці присвоєний кадастровий номер :01:003:0003, уточнена площа якої складає 0,4999 га, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру на цю земельну ділянку № НВ-017 від 26 вересня 2017 р.

19 березня 2018 р. Одеською обласною державною адміністрацією (далі-відповідач 1.) прийнято розпорядження № 248/А-2018, згідно з яким за ним припинено право користування вищевказаною земельною ділянкою, надано цю земельну ділянку в оренду строком на 49 років Романенко Анастасії Геннадіївни (далі-відповідач 2.).

13 липня 2018 р. між відповідачами по справі укладено договір оренди спірної земельної ділянки.

18 липня 2018 р. державним реєстратором Комунального підприємства "Агенція державної реєстрації" Дунай Христиною Богданівною (далі-відповідач 3.) прийнято рішення (індексний номер 42116916) про державну реєстрацію права оренди спірної земельної ділянки за відповідачем 2. та внесено відповідний запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Посилаючись на те, що вищезгадане розпорядження прийняте, а договір укладений з порушенням вимог ч.ч. 3, 5 ст. 122 ЗК України, ст. 31 Закону України "Про оренду землі", ст. 19 Конституції України, оскільки розпорядження земельними ділянками для ведення водного господарства віднесено до компетенції районних державних адміністрацій, договір укладений відповідачем 1. з порушенням порядку припинення діючого договору оренди, укладеного ним з третьою особою 1., та порушують його права, позивач просив визнати протиправним та скасувати розпорядження, договір оренди недійсним, витребувати від відповідача 2. на його користь спірну земельну ділянку.

Крім того, просив скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства "Агенція державної реєстрації" Дунай Х.Б., індексний номер 42116916 від 18 липня 2018 р. та запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права оренди земельної ділянки загальною площею 0,4999 га кадастровий номер :01:003:0003 для рибогосподарських потреб за адресою: Одеська область, Татарбунарський район за Романенко А.Г., номер запису 27094987.

Також просив покласти на відповідачів понесені ним по справі судові витрати.

У процесі розгляду справи позивач подав клопотання від 15 травня 2018 р. про відшкодування йому понесених ним витрат по оплаті послуг адвоката у розмірі 22950 грн. та інших судових витрат у розмірі 2406 грн., що становлять вартість проїзду його представника з міста Одеси до місця проведення судових засідань у господарському суді міста Києва.

Також подав заяву про повернення судового збору у розмірі 9605 грн. у зв`язку із тим, що він як інвалід ІІ групи відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільняється від сплати судового збору.

Позивач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений у встановленому порядку, просив розгляд справи проводити без участі його представника.

Відповідачі 1., 2. у відзивах на позовну заяву проти позову заперечували, посилаючись на відповідність прийнятого розпорядження та укладеного правочину вимогам чинного законодавства. Пояснили, що 17 лютого 2014 р. між ОСОБА_2 та Романенко А.Г. було укладено договір купівлі-продажу комплексу будівель та споруд (причал) загальною площею - 114,4 м2, що знаходиться за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, сільська рада Тузлівська, комплекс будівель і споруд № 9, який розташований на спірній земельній ділянці, та який зареєстрований в реєстрі за № 273. Таким чином, відповідно до вимог ч. 3 ст. 7 Закону України "Про оренду землі" за вищевказаним правочином, за яким перейшло до Романенко А.Г. право власності на комплекс будівель та споруд (причал), перейшло право на земельну ділянку, на якій знаходиться вищевказане нерухоме майно. Відповідач 1. подав клопотання про зменшення розміру заявлених позивачем судових витрат. Відповідач 3. відзив на позовну заяву не подав.

Представники відповідачів у судове засідання повторно не з`явилися, про час і місце його проведення повідомлені в установленому порядку,

Треті особи 1., 2., 3. у судове засідання не з`явилися, про час і місце його проведення повідомлені у встановленому порядку, третя особа 1. подала заяву про розгляд справи за відсутності її представника.

Третя особа 3. підтримала поданий у справі позов, у письмово суду пояснила, що у 2013 році вона за власні кошти на належній позивачу земельній ділянці збудувала нерухоме майно (причал) та зареєструвала право власності на нього за собою. 17 лютого 2014 р. на підставі договору купівлі-продажу вона продала це майно Романенко А.Г . Проте постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2014 р. у справі № 815/820/14 реєстрацію декларації про готовність цього об`єкта до експлуатації - комплекс будівель і споруд (причал) № 9, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області серія ОД 0754 від 17 жовтня 2013 р., розташованого за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, Тузлівська сільська рада, комплекс будівель та спору № 9 було скасовано, також скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області № 7845017 від 12 листопада 2013 р. про державну реєстрацію права власності на цей комплекс будівель і споруд (причал).

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 202 ГПК України у відсутності представників сторін, третіх осіб за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін та третіх осіб.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 27 червня 2007 р. між позивачем, третіми особами 1. та 2. укладено договір оренди земельних ділянок, згідно з умовами якого третя особа 1. (орендодавець) на підставі розпорядження Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області № 303/А-2006 від 18 серпня 2006 р. передала позивачу та третій особі 2. у строкове платне користування на 25 років земельні ділянки несільськогосподарського призначення загальною площею 1,549 га, які знаходяться на території 2-го та 5-го км піщаної коси Чорного моря Татарбунарського району Одеської області.

27 червня 2007 р. між позивачем та третьої особою 2. укладено угоду про порядок користування земельними ділянками на території 2-го та 5-го км піщаної коси Чорного моря Татарбунарського району Одеської області, згідно з якою сторони погодили, що позивач самостійно користується земельною ділянкою 5 площею 0,500 га на території 2-го км піщаної коси Чорного моря для будівництва, експлуатації та обслуговування причалу з рибоприймальним пунктом.

Указаній земельній ділянці присвоєний кадастровий номер :01:003:0003, уточнена площа якої складає 0,4999 га, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру на цю земельну ділянку № НВ-017 від 26 вересня 2017 р.

Ці обставини підтверджуються поясненнями позивача викладеними у позовній заяві, наявними у матеріалах справи копіями вищевказаних договорів та не заперечуються відповідачами.

19 березня 2018 р. Одеською обласною державною адміністрацією прийнято розпорядження № 248/А-2018 "Про надання Романенко Анастасії Геннадіївні земельної ділянки в оренду", згідно з яким припинено позивачу право користування вищевказаною земельною ділянкою, надано цю земельну ділянку в оренду строком на 49 років відповідачу 2., доручено Татарбунарській районній державній адміністрації від імені Одеської обласної державної адміністрації внести зміни до договору оренди земельних ділянок від 27 червня 2007 р. та укласти договір оренди земельної ділянки з Романенко А.Г .

Указане розпорядження мотивоване, зокрема, заявою Романенко А.Г. та договором купівлі-продажу від 17 лютого 2014 р., зареєстрованим у реєстрі за № 273.

13 липня 2018 р. між відповідачами по справі укладено договір оренди земельної ділянки, згідно з умовами якого Одеська обласна державна адміністрація (орендодавець) на підставі вищезазначеного розпорядження передала Романенко Анастасії Геннадіївні в строкове платне користування земельну ділянку водного фонду для рибогосподарських потреб (вид використання - для будівництва, експлуатації та обслуговування обловно-пропускних каналів та причалу з рибоприймальним пунктом) кадастровий номер :01:003:0003, розташовану за адресою Одеська область Татарбунарський район.

Це підтверджується письмовими поясненнями сторін, викладеними у позовній заяві та відзивах на нього, наявними у матеріалах справи копіями розпорядження та договору.

Таким чином, між сторонами по справі виникли відносини щодо користування земельною ділянкою на підставі договору оренди та переходу цих прав у разі зміни власника розташованої на ній будівлі, врегульовані положеннями ЦК України, ЗК України та Закону України "Про оренду землі" (далі-Закон).

У відповідності до вимог ст. 6 Закону орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Статтею 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно зі статтями 13 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 31 Закону визначено, зокрема, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Зі змісту договору оренди земельних ділянок від 27 червня 2007 р., укладеного між позивачем та третіми особами вбачається, що цей договір укладений строком на 25 років, а саме до 27 червня 2032 року.

Таким чином, строк дії вищевказаного договору оренди земельних ділянок станом на час прийняття Одеською обласною державною адміністрацією розпорядження щодо передачі спірної земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0003 Романенко Анастасії Геннадіївні не сплив.

У зв`язку з набранням 1 січня 2013 р. чинності змін до ст. 122 ЗК України повноваження щодо передачі земель водного фонду за межами населених пунктів у користування були передані від районних до обласних державних адміністрацій, на території яких вони розташовані.

Отже, станом на час прийняття спірного розпорядження № 248/А-2018 "Про надання Романенко Анастасії Геннадіївні земельної ділянки в оренду" від 19 березня 2018 р., повноваження вирішувати питання передачі спірної земельної у користування належали Одеській обласній державній адміністрації.

Доводи позивача з цього приводу суперечать вимогам чинного земельного законодавства, тому є безпідставними.

При цьому у зв`язку зі зміною порядку правового регулювання відносин з передачі земель водного фонду за межами населених пунктів на підставі ч. 3 ст. 11 ЦК України з 1 січня 2013 р. Одеська обласна державна адміністрація набула прав та обов`язків орендодавця спірної земельної ділянки, які виникли з договору оренди земельних ділянок від 27 червня 2007 р.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Підстави для зміни або розірвання договору визначені ст. 651 ЦК України, згідно з якою, зокрема, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Усупереч вимог ст. 74 ГПК України суду не надано доказів зміни або розірвання в установленому порядку договору оренди земельних ділянок від 27 червня 2007 р. до прийняття спірного розпорядження № 248/А-2018 "Про надання Романенко Анастасії Геннадіївні земельної ділянки в оренду" від 19 березня 2018 р.

З рішення господарського суду Одеської області від 28 листопада 2016 р. у справі № 916/2547/16 за участю сторін у даній справі, яке набрало законної сили, вбачається, що у позові фізичної особи-підприємця Романенко Анастасії Геннадіївни про розірвання договору оренди земельних ділянок від 27 червня 2007 р. було відмовлено.

Доводи відповідача 2. про набуття Романенко А.Г. прав на спірну земельну ділянку у зв`язку із придбанням на підставі договору купівлі-продажу у матері позивача ОСОБА_2 комплексу будівель та споруд (причал) загальною площею - 114,4 м2, розташованого на цій земельній ділянці, є безпідставними з огляду на наступне.

Згідно вимог ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Аналогічні положення закріплені ч.ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про оренду землі" до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

За змістом указаних вимог закону зміна власника житлового будинку, будівлі або споруди, розташованих на орендованій земельній ділянці, не припиняє договору оренди землі в цілому, має місце заміна сторони у зобов`язанні. Укладення іншого договору оренди з новим власником не вимагається, оскільки продовжується дія попереднього.

З матеріалів справи слідує, що позивачу за договором оренди від 27 червня 2007 р., укладеного з третіми особами 1. та 2., була передана земельна ділянка без будівель та споруд на ній.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2014 р. у справі № 815/820/14, яка набрала законної сили, скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації - комплекс будівель і споруд (причал) № 9 розташованого за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, Тузлівська сільська рада, комплекс будівель та спору № 9, а також скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області № 7845017 від 12 листопада 2013 р. про державну реєстрацію права власності на це майно за ОСОБА_2 .

Указане рішення, мотивоване відсутністю в останньої прав на земельну ділянку, на якій нею здійснювалося будівництво, ухвалене до прийняття оскаржуваного розпорядження та спірного договору оренди, тому про його зміст повинно було бути відомо відповідачам у справі.

У відповідності до вимог ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Доказів відведення ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва причалу або надання земельної ділянки в установленому порядку їй під уже збудоване нерухоме майно з визнанням за рішенням суду права власності на це майно суду не надано.

Таким чином, будівництво останньою причалу на орендованій позивачем земельній ділянці за своєю природою було самочинним.

У силу вимог ч. 2 ст. 376 ЦК України ОСОБА_2 не набула права власності на це нерухоме майно, тому не мала правомочностей на розпорядження ним як власник.

Реєстрація за ОСОБА_2 протягом 2013-2014 років права власності на це майно та наступне укладення нею договору купівлі-продажу від 17 лютого 2014 р. з Романенко А.Г. не змінили правовий статус цього майна як самочинного будівництва, на яке право власності не набувається, оскільки майно продовжило перебувати на чужій земельній ділянці, належній позивачеві.

Установлений чинним законодавством механізм переходу прав на землю не стосується правочинів із самочинним будівництвом.

Тому до відповідача Романенко А.Г. не перейшло право користування спірною земельною ділянкою.

Виходячи з наведеного, за наявності чинного до 2032 року договору оренди земельних ділянок від 27 червня 2007 р з позивачем., відсутності факту переходу до Романенко А.Г. права користування земельною ділянкою кадастровий номер :01:003:0003, Одеська обласна державна адміністрація як орендодавець не мала підстав в односторонньому порядку відмовлятися від договору з позивачем, припиняючи йому право користування вищевказаною земельною ділянкою, надавати цю земельну ділянку іншим особам, у т.ч. відповідачу 2., укладаючи з нею окремий договір оренди цієї земельної ділянки.

Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Оскільки розпорядження Одеської обласної державної адміністрації "Про надання Романенко Анастасії Геннадіївні земельної ділянки в оренду" № 248/А-2018 від 19 березня 2018 р. суперечить вимогам ст. 31 Закону України "Про оренду землі", ст. 116 ЗК України, ст.ст. 629, 651 ЦК України, то вимоги позивача про визнання його протиправним та скасування підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з правилами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Враховуючи, що розпорядження Одеської обласної державної адміністрації № 248/А-2018 від 19 березня 2018 р. визнано протиправним та скасоване судом, укладений на підставі нього договір оренди землі від 13 липня 2018 р. між відповідачами 1. та 2. суперечить вимогам ч. 5 ст. 116 ЗК України, ст. 7 Закону України "Про оренду землі", то останній відповідно до вимог ст.ст. 203, 215 ЦК України слід визнати недійсним.

З урахуванням встановлених обставин протиправної передачі Романенко А.Г. в оренду на 49 років спірної земельної ділянки, заявлений позивачем позов про витребування майна з чужого незаконного володіння на підставі ст.ст. 387, 396 ЦК України підлягає задоволенню.

Також встановлено, що 18 липня 2018 р. державним реєстратором Комунального підприємства "Агенція державної реєстрації" Дунай Христиною Богданівною прийнято рішення (індексний номер 42116916) про державну реєстрацію права оренди спірної земельної ділянки за відповідачем 2. та внесено запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права оренди земельної ділянки загальною площею 0,4999 га кадастровий номер :01:003:0003 для рибогосподарських потреб за адресою: Одеська область, Татарбунарський район за Романенко А.Г. , номер запису 27094987.

Оскільки правочин, на підставі яких були прийнято рішення та вчинено запис, в установленому порядку визнаний недійсним, то вимоги про визнання протиправним та скасування відповідних рішення та запису також підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Тому заявлена вимога про скасування рішення та запису підлягають задоволенню в такий спосіб.

Як вбачається з квитанцій №№ ПН842 від 22 серпня 2019 р., ПН4497 від 9 вересня 2019 р. позивачем за подачу даного позову сплачено судовий збір у розмірі 9605 грн.

Заявою від 15 січня 2020 р. позивач просив повернути сплачений ним судовий збір у розмірі 9605 грн. у зв`язку із тим, що він як інвалід ІІ групи відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільняється від сплати судового збору.

За таких обставин стосовно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" сплачений судовій збір у розмірі 9605 підлягає поверненню платнику.

Враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідачів 1. та 2., судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід стягнути з них у доход Державного бюджету.

Виходячи з характеру спору, обсяг наданих позивачу по справі адвокатом правових послуг, суд вважає, що витрати по їх оплаті підлягають відшкодуванню за рахунок цих відповідачів в розмірі 12000 грн.

Решта понесених позивачем судових витрат у вигляді витрат на проїзд його представника з м. Одеси до м. Києва у розмірі 2406 грн., що підтверджуються залізничними квитками (посадочними документами) №№ 14223741, 14249050, 14410080, 14714440, 000В40С7-7FDD-FAEF-0001, 000B4156-ADF8-6117-0001, стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід також покласти на вищезазначених відповідачів у рівних частках.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Фізичної особи-підприємця Дунаєнка Олександра Анатолійовича Одеської області задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Одеської обласної державної адміністрації № 248/А-2018 "Про надання Романенко Анастасії Геннадіївні земельної ділянки в оренду" від 19 березня 2018 р.

Визнати недійсним договір оренди землі від 13 липня 2018 р. між Одеською обласною державною адміністрацією (65032, м. Одеса, проспект Шевченка, 4, код 00022585) та Романенко Анастасією Геннадіївною ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Витребувати від Романенко Анастасії Геннадіївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та передати Фізичній особі-підприємцю Дунаєнку Олександру Анатолійовичу ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) земельну ділянку для рибогосподарських потреб, кадастровий номер :01:003:0003, загальною площею 0,4999 га, розташовану у Татарбунарському районі Одеської області.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства "Агенція державної реєстрації" Дунай Христини Богданівни ( АДРЕСА_3 , паспорт id: НОМЕР_3 , виданий 23 квітня 2018 р., орган 5115) індексний номер 42116916 від 18 липня 2018 р. про право оренди земельної ділянки для рибогосподарських потреб, кадастровий номер :01:003:0003, загальною площею 0,4999 га, розташовану у Татарбунарському районі Одеської області за орендарем Романенко Анастасією Геннадіївною ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Припинити право оренди земельної ділянки для рибогосподарських потреб, кадастровий номер :01:003:0003, загальною площею 0,4999 га, розташовану у Татарбунарському районі Одеської області за орендарем Романенко Анастасією Геннадіївною ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстроване державним реєстратором Комунального підприємства "Агенція державної реєстрації" Дунай Христини Богданівни ( АДРЕСА_3 , паспорт id: НОМЕР_3 , виданий 23 квітня 2018 р., орган 5115), номер запису про інше речове право: 27094987 від 16 липня 2018 р.

Стягнути з Одеської обласної державної адміністрації (65032, м. Одеса, проспект Шевченка, 4, код 00022585) на користь Фізичної особи-підприємця Дунаєнко Олександра Анатолійовича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 7203 грн. витрат по оплаті послуг адвоката та інших судових витрат.

Стягнути з Романенко Анастасії Геннадіївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Дунаєнко Олександра Анатолійовича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 7203 грн. витрат по оплаті послуг адвоката та інших судових витрат.

Стягнути з Одеської обласної державної адміністрації (65032, м. Одеса, проспект Шевченка, 4, код 00022585) у доход Державного бюджету (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA3026001; код класифікації доходів бюджету 22030101) 4802,50 грн. судового збору.

Стягнути з Романенко Анастасії Геннадіївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у доход Державного бюджету (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA3026001; код класифікації доходів бюджету 22030101) 4802,50 грн. судового збору.

Судовий збір у розмірі 9605 грн., сплачений Дунаєнком Олександром Анатолійовичем ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі квитанцій №№ ПН842 від 22 серпня 2019 р., ПН4497 від 9 вересня 2019 р., оригінали яких знаходяться в матеріалах справи, повернути платнику.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 13 листопада 2020 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар