ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" листопада 2020 р. Cправа № 902/877/20

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Стафійчук І.С.

Представники сторін не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дельта Медікел" (вул. Чорновола, буд. 43, м. Вишневе, Київська обл., 08132)

до: Фізичної особи - підприємця Медухи Ірини Володимирівни ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 62196,30 грн заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дельта Медікел" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Медухи Ірини Володимирівни 62196,30 грн. заборгованості за неналежне виконання Договору купівлі-продажу №502 від 01.01.2015.

Ухвалою суду від 10.09.2020 позов залишено без руху на підставі ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України та встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків: 10 днів з дня вручення ухвали суду.

На виконання ухвали суду від 10.09.2020 по справі № 902/877/20 від позивача 17.09.2020 надійшла заява про усунення недоліків з доказом направлення позовної заяви з додатками відповідачу.

Ухвалою від 18.09.2020 відкрито провадження у справі № 902/877/20 за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 12.10.2020.

Ухвалою від 12.10.2020 відкладено розгляд справи у порядку спрощеного провадження на 10.11.2020, з підстав викладених у відповідній ухвалі.

На визначену судом дату представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином що стверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення та розпискою представника позивача в судовому засіданні, долученою до протоколу судового засідання від 12.10.2020.

Щодо повідомлення відповідача суд зазначає наступне, ухвали суду про відкриття провадження у справі та про відкладення розгляду справи направлялись на адресу місцезнаходження відповідача згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: вул. Хмельницьке шосе, буд. 49, кв. 59, м. Вінниця, 21036, були повернуті суду у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання.

Відповідно до ч.3,7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 р. у справі № 910/15442/17.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але останній не скористався своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 10.11.2020 судом долучено вступну та резолютивну частину рішення до матеріалів справи без її проголошення, в зв`язку з неявкою сторін.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

01.01.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дельта Медікел" (позивач, в договорі Продавець) та Фізичною особою-підприємцем Медухою Іриною Володимирівною (відповідач, в договорі Покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 502 (далі - Договір), в п 1.1. якого зазначено, що Продавець зобов`язується передати у власність Покупця косметичні засоби (далі - товар), а Покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його, відповідно до умов даного Договору.

Асортимент, кількість та ціна товару визначається у видаткових накладних, які у розумінні ст. 266 Господарського кодексу України, сторони вважають відповідною специфікацією (п. 1.2. Договору).

Сума цього договору визначається як вартість всього товару, поставленого протягом терміну дії Договору, згідно підписаних Сторонами видаткових накладних. Ціна Товару визначається згідно прайс-листа Продавця, що діє на дату надходження замовлення (згідно розділу 3 цього Договору) та зазначається у видаткових накладних. Оплата кожної поставленої партії товару здійснюється Покупцем в наступні строки: відстрочення платежу 35 календарних днів з дати поставки (оплата здійснюється на 35-й календарний день з дати поставки) - окрім товару, визначеного п. 2.3.2 цього Договору; відстрочення платежу 45 календарних днів з дати поставки (оплата здійснюється на 45-й календарний день з дати поставки) - на товари під ТМ «СПЛАТ», пластирі ТМ «URGO» та «ALPE», тести «Тест фор Бест». Під партією розуміється товар, що поставлений згідно однієї видаткової накладної (п.п. 2.1. - 2.3. Договору).

В разі невиконання або неналежного виконання сторонами зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України. В разі порушення строків оплати товару, Покупець зобов`язаний сплатити Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочки (п.п. 4.1. та 4.2. Договору).

Даний договір вступає в силу з дати його підписання та діє до 31.12.2015 року, а в фінансовому відношення - до повного виконання зобов`язань з оплати товару. Якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії даного Договору жодна зі сторін не заявить про свій намір припинити дію даного Договору, то останній вважається пролонгованим на один календарний рік на тих самих умовах (п. 7.1. Договору).

За період дії договору між сторонами підписано ряд додаткових угод в яких встановлювались розміри знижок на відповідні товари та реквізити сторін (а.с. 9-21).

Додатковою угодою №11 від 01.08.2019 сторони погодили внести зміни до п. 2.3. Договору, а саме «Оплата кожної поставленої партії товару здійснюється Покупцем в наступні строки відстрочення платежу 60 календарних днів з дати поставки (оплата здійснюється на 60-й календарний день з дати поставки) Партією розуміється товар, що поставлений згідно однієї видаткової накладної» Додаткова угода набуває чинності з дати підписання та діє протягом терміну дії Договору.

Судом встановлено, що позивач за період з жовтня по грудень 2019 поставив відповідачу товар на загальну суму 111717,92 грн на підставі видаткових накладних №ДМТ00424401 від 31.10.2019 дата оплати 02.01.2020, №ДМТ00491703 від 21.11.2019 дата оплати 24.02.2020, №ДМТ00515673 від 28.11.2019 дата оплати 02.03.2020, №ДМТ00562442 від 12.12.2019 дата оплати 16.03.2020 та №ДМТ00586782 від 18.12.2019 дата оплати 23.03.2020(а.с. 28-33).

Відповідач за поставлений товар розрахувався частково, станом на 01.09.2020 у відповідача рахується заборгованість перед позивачем за поставлений але не оплачений товар в розмірі 56320,00 грн.

Що стало підставою звернення позивача до суду, крім суми основного боргу позивачем заявлено до стягнення 4484,72 грн - пені, 834,00 грн - 3% річних та 557,58 грн - інфляційних втрат.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Приписами статей ст. 173, 175 Господарського кодексу України унормовано, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем, в порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором купівлі-продажу №502 від 01.01.2015р. у визначений в Додатковій угоді №11 до Договору строк, не було здійснено остаточної оплати вартості поставленого позивачем товару на суму 56320,00 грн.

В результаті викладеного, господарський суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 56320,00 грн. є обґрунтованими, не спростованими відповідачем, а тому підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач просить стягнути з відповідача 4484,72 грн - пені, 834,00 грн - 3% річних та 557,58 грн - інфляційних втрат.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 230 ГК України встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 4.2 Договору в разі порушення строків оплати товару, Покупець зобов`язаний сплатити Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочки

Суд здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 4484,72 грн - пені, 834,00 грн - 3% річних, в системі «Ліга Закон», помилки не виявив, а тому заявлені позивачем вимоги, є такими що передбачені договором та законом.

Водночас, оскільки арифметично вірний розмір інфляційних втрат, перерахований судом в межах вказаного позивачем періоду в системі «Ліга Закон», становить 443,80 грн, вимога позивача про стягнення з відповідача 557,58 грн інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню у розмірі визначеному судом.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню судом частково.

В зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 2, 3, 7, 13, 46, 73, 74, 76-80, 86, 91, 113, 118, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Медухи Ірини Володимирівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дельта Медікел" (вул. Чорновола, буд. 43, м. Вишневе, Київська обл., 08132, ) 56320,00 грн - основного боргу, 4484,72 грн - пені, 834,00 грн - 3% річних, 443,80 грн - інфляційних втрат та 2098,15 грн - відшкодування витрат на сплату судового збору.

3. У частині стягнення 113,78 грн - індексу інфляції відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається відповідно до ст.ст. 256, 257 та п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 16 листопада 2020 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (вул. Чорновола, буд. 43, м. Вишневе, Київська обл., 08132);

3 - відповідачу ( АДРЕСА_1 ).