номер провадження справи 6/145/15-17/27/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2020 Справа № 908/5135/15

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсуна В.Л. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників матеріали справи № 908/5135/15

за позовною заявою: публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК", 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50

до відповідача: фізичної особи - підприємця Рєпіна Олега Вікторовича, АДРЕСА_1

про стягнення 33 303,81 грн.

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

23.09.15 до господарського суду Запорізької області звернулось публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК") з позовною заявою про стягнення з фізичної особи-підприємця Рєпіна Олега Вікторовича (надалі ФОП Рєпін О.В.) 33 303,81 грн. заборгованості за договором банківського обслуговування б/н від 12.04.11.

Ухвалою від 25.09.15 судом порушено провадження у справі № 908/5135/15 (суддя Місюра Л.С.), якій присвоєно № провадження 6/145/15, судове засідання призначено на 12.10.15.

Ухвалою від 12.10.15 судом відкладено розгляд справи на 02.11.15.

Ухвалою від 02.11.15 судом продовжено строк розгляду справи на 15 днів, матеріали справи направлено слідчому відділенню Якимівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області (вул. Пушкіна, 21, смт Якимівка Запорізької області, 72503). Зупинено провадження у справі № 908/5135/15 до закінчення досудового розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001447. Зобов`язано сторін та слідче відділення Якимівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області повідомити господарський суд Запорізької області і підтвердити документально про результати досудового розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001447.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 29.12.15 ухвалу господарського суду Запорізької області від 02.11.15 у справі № 908/5135/15 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У зв`язку із закінченням повноважень судді Місюри Л.С., на підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Запорізької області від 10.01.17 № П-36/17, автоматизованою системою документообігу господарського суду здійснено розподіл справи № 908/5135/15 між суддями та призначено її для розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 16.01.17 суддею Корсун В.Л. прийнято зупинену справу № 908/5135/15 до свого провадження та присвоєно номер провадження 6/145/15-17/27/17.

З огляду на відсутність від сторін та слідчого відділення повідомлення про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі № 908/5135/15, судом у червні 2020 року на адресу сторін у справі та керівнику Якимівського ВП Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області надіслано листи з проханням повідомити чи усунуті обставин, що зумовили зупинення провадження у цій справі.

16.06.20 від відповідача надійшло клопотання про доручення доказу по справі № 908/5135/15, а саме копії вироку Якимівського районного суду від 02.07.18 у справі № 330/2687/17 та копію ухвали Запорізького апеляційного суду від 16.12.18 у справі № 330/2687/17.

30.06.20 від позивача надійшла заява про поновлення провадження у справі.

01.07.20 від начальника Якимівського ВП Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області надійшла відповідь на запит суду, якою повідомлено, що у слідчому відділенні матеріали кримінального провадження № 0001447 не перебувають.

Судом враховано, що 15.12.17 набрав чинності Закон України від 03.10.17 № 2147-VIII, яким, зокрема, внесено зміни до Господарського процесуальної кодексу України (далі ГПК України).

Згідно з п. 9 Перехідних положень ГПК України, в редакції Закону України від 03.10.17 № 2147VІІІ, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою від 07.08.20 судом поновлено провадження у справі № 908/5135/15 та вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (зі стадії відкриття провадження у справі) без повідомлення (виклику) учасників справи.

Частиною 1 ст. 251 ГПК України передбачено, що відзив подається протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Частинами 1-3 ст. 252 ГПК України визначено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через 30 днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом 30 днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Згідно із ч. 5 та ч. 7 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше 5 днів з дня отримання відзиву.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Як свідчать наявні матеріали справи, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін ні позивач, ні відповідач суду не надали.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач у позовній заяві від 10.09.15 зазначає, що 12.04.11 ФОП Рєпін О.В. приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом складають договір банківського обслуговування від 12.04.11 та взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору. Свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 30 000,00 грн. У зв`язку з порушенням умов договору та своїх зобов`язань за договором обслуговування кредитних лімітів на поточному рахунку відповідач станом на 27.08.15 має заборгованість у розмірі 33 303,81 грн., яка складається з 19 391,93 грн. заборгованості за кредитом, 6 244,20 заборгованості по процентах за користування кредитом, 6 620,50 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та 1 047,18 грн. заборгованості по комісії за користуванням кредитом. У зв`язку із викладеним представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 33 303,81 грн. заборгованості за договором банківського обслуговування від 12.04.11.

26.10.15 та 03.09.20 до суду надійшли відзиви за вих. від 26.10.15 та від 03.09.20 відповідно, в яких представник відповідача зазначив, що вироком Якимівського районного суду від 02.07.18 засуджено ОСОБА_1 за ст. 190 КК України. Ухвалою Запорізького апеляційного суду вирок залишено без змін. Згідно зазначеного вироку, то ОСОБА_1 маючи умисел на заволодіння грошовими коштами клієнта ПАТ «КБ «ПриватБанк» незаконно підключилась до автоматизованої системи «Приват 24» та без надання згод останнім здійснила незаконне перерахування коштів з рахунку Репіна О.В. № НОМЕР_1 в сумі 66 860,00 гривень. Підключення ОСОБА_1 до рахунку Репіна О.В. через систему «Приват 24» було здійснено з метою отримання кредиту в електронному вигляді на картковий рахунок Репіна О.В. і фактично заволодіння грошовими коштами ПАТ «КБ «ПриватБанк» шляхом отримання кредиту на ім`я Репіна О.В . Представник відповідача пояснює суду, що це підтверджується, тим що Якимівським районним судом встановлено в подальшому, що з метою прикриття та маскування своєї злочинної діяльності ... та зменшення ризику блокування карти клієнта службою банку, ОСОБА_1 здійснила часткове погашення існуючої заборгованості по рахунку Репіна О.В. в сумі 53 380,00 грн. Таким чином, районним судом встановлені факти, що кредит на ім`я Репіна О.В. отримувала ОСОБА_1 користуючись автоматизованою системою «Приват 24», код доступу до зазначеної системи і користування кредитом, номер телефону до якого була здійснена прив`язка «Приват 24» ОСОБА_1 не передавала Репіну О.В . Представник відповідача зазначає, що вирок по кримінальній справі свідчить про вчинені кримінальні правопорушення саме стороною ПАТ «КБ «ПриватБанк», який через відповідального працівника банку допустив це порушення при повній відсутності контролю. Крім того, представник відповідача повідомив суд, що аналогічні справи пов`язані із зазначеною кримінальною справою вже розглядались господарським судом Запорізької області, зокрема справа № 908/3793/15 у відношенні підприємця Над`ярного і за результати розгляду в позові було відмовлено. Таким чином, представник відповідача просить суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи за № 908/5135/15 дозволяють розглянути справу по суті спору.

За таких обставин, спір у справі підлягає вирішенню за наявними матеріалами.

При прийнятті рішення по суті спору судом враховано, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.20 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України від 20.05.20 №392 та від 22.07.20 № 641 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.20 по 24.04.20 на всій території України було встановлено карантин.

Із 20.04.20 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-ІХ від 30.03.20, яким внесено зміни до … ГПК України.

Пунктом 3 ч. 11 розділу I вказаного Закону внесені наступні зміни до ГПК України:

3) розділ X «Прикінцеві положення» доповнено п. 4 наступного змісту:

- визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також ін. процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

У зв`язку із вказаним, суд виходив з того, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.20 за №540-ІХ процесуальні строки у визначених ним випадках не зупиняються, не поновлюються, а продовжуються автоматично.

Судом після відкриття провадження у цій справі було враховано, що на засіданнях Кабінету Міністрів України строки загальнонаціонального карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) продовжувались до … 22.05.20, 22.06.20, 31.07.20, 31.08.20, 31.10.20 та до 31.12.20.

Так, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.20 №343 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.20 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та відповідно до п.п. 8 п. 2 постанови була дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.20 №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією (у т.ч. у м. Києві та в м. Запоріжжі та області). Зокрема, дозволено: з 22.05.20 регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25.05.20 перевезення пасажирів метрополітенами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.20 № 641 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з (в редакції останніх змін) на всій території України продовжено карантин до 31.08.20.

Залежно від епідемічної ситуації в регіоні або окремих адміністративно-територіальних одиницях регіону встановлюється "зелений", "жовтий", "помаранчевий" або "червоний" рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19 (далі рівень епідемічної небезпеки) (п. 2). Рівень епідемічної небезпеки встановлюється за результатом оцінки епідемічних показників та визначається рішенням Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, яке розміщується на офіційному інформаційному порталі Кабінету Міністрів України (за посиланням http://covid19.gov.ua) (п. 3). "Жовтий", "помаранчевий" або "червоний" рівень епідемічної небезпеки встановлюється на території регіону, в якому наявне значне поширення COVID-19. Рівень епідемічної небезпеки може змінюватися для всієї території регіону або території окремих адміністративно-територіальних одиниць регіону. В регіоні, щодо якого відсутнє рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій про встановлення рівня епідемічної небезпеки, застосовуються протиепідемічні заходи, передбачені для "зеленого" рівня епідемічної небезпеки (п. 4). Регіоном із значним поширенням COVID-19 вважається регіон, в якому наявна хоча б одна з таких ознак: завантаженість ліжок у закладах охорони здоров`я, визначених для госпіталізації пацієнтів з підтвердженим випадком COVID-19, становить більш як 50 %; середня кількість тестувань методом полімеразної ланцюгової реакції та імуноферментного аналізу становить менше ніж 24 тестування на 100 тис. населення протягом останніх 7 днів; коефіцієнт виявлення випадків інфікування COVID-19 становить більш як 11%, який обраховується за формулою … (п. 5). Державна комісія з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій переглядає рішення про зміну рівня епідемічної небезпеки на території регіону або окремих адміністративно-територіальних одиницях регіону із "жовтим", "помаранчевим" або "червоним" рівнем епідемічної небезпеки не частіше ніж один раз на п`ять днів (п. 6).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.20 № 731-ІХ (набув чинності із 17.07.20) п. 4 розділу Х «Прикінцеві положення» ГПК України викладено в такій редакції: «І. … 4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд, за заявою особи, продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

II. Прикінцеві та перехідні положення. … 2. Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до п. 4 розділу X «Прикінцеві положення» ГПК України, … в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.20, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 05.11.20.

Дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

12.04.11 фізична особа-підприємець Рєпін Олег Вікторович (клієнт за договором) звернувся до публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (банк за договором) із заявою про відкриття поточного рахунку, відповідно до змісту якої банк за наявності вільних грошових коштів здійснює обслуговування кредитного ліміту на рахунку № НОМЕР_1 . Про розмір ліміту Банк повідомляє клієнта на свій вибір або у письмовій формі або через встановлені засоби електронного зв`язку банку та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентуються Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, що розміщені у мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua і разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування.

У вказаній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, Клієнт приєднується і погоджується із умовами, викладеними в умовах і Правилах надання банківських послуг, Тарифах ПриватБанку, що розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.

Підписавши вказану заяву своїм підписом ФОП Рєпін О.В. (відповідач у цій справі) погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, у т.ч. з Умовами і Правилами обслуговування по розрахунковим картам (розміщеним на сайті банку www.privatbank.ua,), Тарифам банку, які разом з цією заявою і карткою із зразками підписів складають Договір банківського обслуговування.

Своїм підписом ФОП Рєпін О.В. (відповідач у цій справі) приєднався та зобов`язався виконувати умови викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах ПриватБанку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Відносини між банком та клієнтом можуть вирішуватись як шляхом підписання окремих договорів чи додаткових угод до договору, так і шляхом обміну інформацією щодо питань банківського обслуговування з клієнтом через веб-сайт банку www.privatbank.ua або інший Інтернет -/SMS-ресурс, зазначений банком).

На підставі даної заяви відповідачу було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 3.2.1.1.16. Умов, при укладенні договорів і угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до "Умов та правилами надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперової чи електронної інформації, або в іншій формі), Банк та Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, направлений Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до їх укладення договорів та угод у письмовій формі.

Кредитний ліміт стосовно до цього розділу "Умов та правил надання банківських послуг" являє собою суму грошових кошів, в межах якої Банк здійснює оплату розрахункових документів Клієнта понад залишку грошових коштів на його поточному рахунку. Ліміт розраховується згідно затвердженої внутрішньобанківської методики на підставі відомостей про рух грошових коштів по поточному рахунку, платоспроможності, кредитної історії та інших показників відповідно до внутрішньобанківськими нормативами актами Національного банку України (п. 3.2.1.1.5. Умов).

Згідно з п. 3.2.1.1.1. Умов, кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту (далі - Ліміт). Техніко-економічне обґрунтування кредиту - фінансування поточної діяльності. Про розмір Ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банка та Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт-банк, sms - повідомлення або інші). Банк здійснює обслуговування Ліміту Клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку Клієнта, при наявності вільних грошових коштів, за рахунок кредитних коштів в межах Ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сально.

Відповідно до п. 3.2.1.1.3. зазначених Умов, кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.

Ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт-банк, sms - повідомлення або інших) (п. 3.2.1.1.6. Умов).

Пунктом 3.2.1.1.8. Умов визначено, що проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до "Умов та Правил надання банківських послуг" (або в формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів та відбитку печатки" або в формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або в формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в іншій формі). При порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених "Умовами та Правилами надання банківських послуг", Банк на свій розсуд має право змінити умови кредитування, встановивши інший термін повернення кредиту. При належному виконанні Клієнтом зобов`язань, передбачених "Умовами та Правилами надання банківських послуг", за відсутності заперечень за місяць до закінчення терміну обслуговування Ліміту, проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування ліміту може бути продовжено Банком на той самий строк.

Періодом безперервного користування кредитом, відповідно до п. 3.2.1.1.11., є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку. … Період безперервного користування "кредитним лімітом на поточному рахунку" - не більш ніж 35 днів.

Як вбачається з матеріалів цієї господарської справи, позивач прийняті на себе зобов`язання за Договором банківського обслуговування від 12.04.11 щодо встановлення кредитного ліміту виконав у повному обсязі надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 30 000,00 грн., який змінювався, а саме: 12.04.11 - 1 000,00 грн., 23.05.11 - 8 400,00 грн., 15.12.11 - 0,00 грн., 15.03.13 -30 000,00 грн., 27.01.14 - 20 000,00 грн., 03.02.14 - 30 000,00 грн., 01.03.14 - 30 000,00 грн., 02.03.14 - 0,00 грн. та 15.05.14 - 20 000,00 грн.

В частині 2 ст. 1054 ЦК України зазначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено параграфом про кредит і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Порядок розрахунків між Банком та Клієнтом встановлений в п. 3.2.1.4.Умов.

Так, згідно з п. 3.2.1.4.1. Умов, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа місяця поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця ("період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню"), розрахунок процентів проводиться за процентною ставкою в розмірі 0 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У випадку необнулювання дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, на протязі 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, Клієнт виплачує Банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36 % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню. У разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання Клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі 56 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов`язань. (п., п. 3.2.1.4.1.1., 3.2.1.4.1.2., 3.2.1.4.1.3. Умов).

Під "непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (п. 3.2.1.4.1.4. Умов).

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості по кредиту, на суму залишку по кредиту. День повернення кредиту до часового інтервалу нарахування відсотків не входить. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати (п. 3.2.1.4.9. Умов).

Пунктом 3.2.1.4.4. Умов встановлено обов`язок Клієнта сплачувати Банку винагороду за використання ліміту відповідно до п.п.3.2.1.1.6., 3.2.1.2.3.2., 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту, яке існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами.

Відповідно до п. 3.2.1.2.2. Умов Клієнт зобов`язався: використовувати кредит на цілі, зазначені у п. 3.2.1.1.1. даного розділу "Умов та правил надання банківських послуг" (п. 3.2.1.2.2.1.); сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом згідно п.п. 3.2.1.4.1., 3.2.1.4.2., 3.2.1.4.3. (п. 3.2.1.2.2.2.); виробляти погашення кредиту, отриманого в межах встановленого ліміту, не пізніше терміну закінчення періоду безперервного користування кредитом, встановленого п. 3.2.1.1.11. (п. 3.2.1.2.2.3.); повернути кредит в строки, встановлені п.п. 3.2.1.1.10., 3.2.1.2.3.4., 3.2.1.2.2.17. (п. 3.2.1.2.2.5.), сплатити Банку винагороду відповідно до п.п. 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6, 3.2.1.4.11 (п. 3.2.1.2.2.7.), тощо.

Відповідно до п. 3.2.1.2.3.4. Умов, Банк має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування, зажадати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі.

З наявних в матеріалах справи документів, зокрема, виписки з банківського рахунку фізичної особа-підприємця Рєпіна О.В. та розрахунку заборгованості, вбачається, що в результаті невиконання відповідачем зобов`язань за укладеним Договором банківського обслуговування від 12.04.11, у відповідача утворилась перед позивачем заборгованість по простроченому кредиту в сумі 19 391,93 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 6 244,20 грн. та заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 047,18 грн.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку відповідно до умов Договору банківського обслуговування від 12.04.11, починаючи з 26.03.14 позивачем відповідачу нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами.

Пунктом 3.2.1.5.1. Умов передбачено, що при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п., п. 3.2.1.2.2.2., 3.2.1.4.1., 3.2.1.4.2., 3.2.1.4.3., термінів повернення кредиту, передбачених п., п. 3.2.1.1.8., 3.2.1.2.2.3., 3.2.1.2.3.4., винагороди, передбаченої п., п. 3.2.1.2.2., 3.2.1.4.4., 3.2.1.4.5., 3.2.1.4.6. Клієнт виплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Частиною 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У даному випадку сторонами було погоджено інший строк нарахування штрафних санкцій.

Так, згідно з п. 3.2.1.5.4. Умов нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань, передбаченої п. 3.2.1.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3., здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано Клієнтом.

При цьому, згідно з п. 3.2.1.5.7. Умов, термін позовної давності за вимогою про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років.

Таким чином позивачем нараховано відповідачу пеню за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у сумі 6 620,50 грн.

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія за вих. № 10221ZPАКS02R від 17.08.15 з вимогою про погашення заборгованості за Договором банківського обслуговування від 12.04.11 в сумі 32 612,56 грн. Посилаючись на умови договору, ст. 526 ЦК України, Банк вимагав негайного погашення простроченої заборгованості в повному обсязі за реквізитами, встановленими умовами Договору.

Відповідач, в свою чергу, направив позивачу заяву за вих. від 15.10.15, в якій просить надати копії документів, відповідно до яких відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 у відділенні банку 31.05.02, а саме договір на розрахункове обслуговування, картку зразків підпису, копії реєстраційних документів ФОП, а також засвідчену виписку руху коштів з рахунку № НОМЕР_1 з моменту відкриття по теперішній час із зазначенням сум, призначенням платежу та контрагенту за операцією.

Керівник Якимівського відділення ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" на вищевказаній заяві ФОП Рєпіна О.В. за вих. від 15.10.15 зазначив (мовою оригіналу): «Письменные заявления от клиентов банка в отделениях не принимаются согласно внутреннего регламента отделений, все письменные запросы клиент может самостоятельно отправить заказным или с уведомлением на адрес г. Днепропетровск, ул. Набережная Победы, 50 либо подать усную заявку на телефон службы поддержки 3700 (оператор зарегистрирует обращение клиента и даст номер заявки) после этого банк в установленные сроки предоставит ответ клиенту».

ФОП Рєпін О.В. подав заяву керуючому ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" в м. Дніпропетровськ, в яких повідомляє останнього, що по відношенню до ФОП Рєпіна О.В. здійснено кримінальне правопорушення по факту несанкціонованого доступу до розрахункового рахунку № НОМЕР_1 та незаконного перерахунку з вказаного рахунку кредитного ліміту у розмірі 17 919,72 грн.

Крім того, відповідач просить керуючого ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" провести внутрішній аудит по факту розкрадання грошових коштів з розрахункового рахунку № НОМЕР_1 .

Також, відповідач, заявою за вих. від 29.06.15 просив керуючого ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" не здійснювати по рахунку № НОМЕР_1 нарахування відсотків, а також пені до закінчення досудового розслідування та не здійснювати відрахування грошових коштів з інших активних рахунків ФОП Рєпіна О.В. на погашення заборгованості за рахунком № НОМЕР_1 .

15.07.15 ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" надав листа за вих. № 20.1.0.0.0/7-20150706/2937, в якому повідомляє відповідача, що на підставі звернення останнього, Банком було ініційовано проведення службового розслідування в ході якого здійснювалося детальний аналіз всієї викладеної інформації та в результаті проведення розслідування встановлено, що факт несанкціонованого зняття коштів з рахунку знайшов своє підтвердження.

Відповідно до вироку Якимівського районного суду Запорізької області від 02.07.18 у справі № 330/2687/17, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 3 та 4 ст. 190 КК України і призначено покарання за ч. 3 ст. 190 КК України - у вигляді 4 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 190 КК України - у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбуття призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку - 3 роки - не скоїть іншого кримінального правопорушення. На підставі п. 1.2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_1 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. На підставі статті 77 КК України додаткове покарання у вигляді конфіскації майна не застосовувати у зв`язку із призначенням покарання з випробуванням.

В мотивувальній частині вироку Якимівського районного суду Запорізької області від 02.07.18 у справі № 330/2687/17, судом встановлено наступне (дослівно): «…Обвинувачена ОСОБА_1 , займаючи посаду менеджера по банківському обслуговуванню юридичних осіб Якимівського відділення Запорізького регіонального управління ПАТ КБ "ПриватБанк", будучи матеріально-відповідальною особою, якій відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність ввірено та передано у відання чуже майно, у період з 04.05.2012 по листопад 2014 року, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислюваної техніки, діючи повторно заволоділа чужими грошовими коштами, які знаходились на поточних рахунках клієнтів ПАТ КБ "ПриватБанк". …

… На початку 2010 року менеджер по обслуговуванню корпоративних клієнтів (провідний менеджер) Якимівського відділення Запорізького регіонального управління ПАТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_1 , перебуваючи на своєму робочому місті, в приміщенні банківської установи по вул. Центральна (Леніна), 99 у смт. Якимівка Запорізької області, використовуючи надані їй можливості в частині доступу до внутрішньобанківських систем - програмного комплексу "Промінь" та "Приват24", шляхом проведення незаконних операцій з використанням електронно-обчислюваної техніки банківської установи, вирішила заволодівати чужими грошовими коштами, які знаходились на особових рахунках клієнтів ПАТ КБ "ПриватБанк".

Для реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння грошовими коштами клієнта банку та маскування вчинюваного кримінального правопорушення ОСОБА_1 складалися підроблені електронні документи, які були підставою для здійснення платежів та перерахування коштів клієнтів…

… 31.05.2002 між Запорізьким регіональним управлінням ПАТ КБ «ПриватБанк» та фізичною особою-підприємцем Рєпіним Олегом Вікторовичем укладено договір про відкриття та подальше розрахунково-касове обслуговування поточного рахунку у національній валюті України № НОМЕР_1 .

У невстановлений досудовим слідством день та час ОСОБА_1 , перебуваючи на своєму робочому місті, запевнивши Рєпіна О.В. в обов`язковості реєстрації клієнта, з метою належного обслуговування банківського рахунку у внутрішньобанківській системі - програмному комплексі «Приват24», скориставшись особливою довірою останнього, здійснила реєстрацію Рєпіна О.В. у програмному комплексі «Приват24». В подальшому ОСОБА_1 продовжуючи свої злочинні дії, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами Рєпіна О.В. , без надання останнім відповідної згоди на отримання та розголошення своїх персональних даних, а саме - логіну, паролю від входу до вказаного програмного комплексу та особистого цифрового підпису клієнта здійснила їх фіксування у своєму блокноті та копіювання на свій персональний комп`ютер та флеш-носій інформації відповідно.

Таким чином, ОСОБА_1 використовуючи надані їй повноваження у зв`язку із займанням посади провідного менеджера банку, зловживаючи надмірною довірою Рєпіна О.В. , з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами клієнта, шляхом проведення незаконних операцій з використанням електронно-обчислюваної техніки отримала повний доступ до поточного рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я Рєпіна О.В .

В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами Рєпіна О.В. , діючи повторно, усвідомлюючи незаконність своїх дій та маючи всі необхідні данні для входу в автоматизовану систему «Приват 24» від імені Рєпіна О.В. , ОСОБА_1 протягом часу з березня 2014 року по жовтень 2014 року здійснила рад незаконних операцій по списанню грошових коштів з рахунку клієнта № НОМЕР_1 .

Так, 18.03.2014 ОСОБА_1 діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись на своєму робочому місті, в приміщенні Якимівського відділення Запорізького регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» по вул. Центральна (Леніна), 99 у смт. Якимівка Запорізької області, маючи умисел на заволодіння коштами клієнта ПАТ КБ «ПриватБанк», зі свого робочого місця, саме комп`ютера з ір-адресою НОМЕР_2 , використовуючи логін та пароль Рєпіна О.В.. незаконно підключилась до автоматизованої системи «Приват24» та без надання згоди останньою здійснила незаконне проведення операції із зняття та подальшого перерахування грошових коштів з рахунку № НОМЕР_1 , відкритого приватним підприємцем Рєпіним О.В. на рахунок № НОМЕР_3 який належить приватному підприємцю Над`ярному В.М. з призначенням платежу «повернення помилково перерахованої суми» на суму 18860 гривень.

21.03.2014 ОСОБА_1 , продовжуючи свою злочинну діяльність, знаходячись за місцем своєї роботи, маючи умисел на заволодіння коштами клієнта ПАТ КБ «ПриватБанк», зі свого робочого місця, а саме комп`ютера з ір-адресою НОМЕР_2 , використовуючи логін та пароль Рєпіна О.В. , незаконно підключилась до автоматизованої, системи «Приват24» та без надання згоди останнім здійснила незаконне проведення операції із зняття та подальшого перерахування грошових коштів з рахунку № НОМЕР_1 , відкритого приватним підприємцем Рєпіним О.В. на рахунок № НОМЕР_3 , який належить приватному підприємцю Над`ярному В.М. з призначенням платежу «передоплата за послуги згідно рахунку б/н від 18.03.2014» на суму 11000 гривень.

01.07.2014 ОСОБА_1 , продовжуючи свою злочинну діяльність, знаходячись за місцем своєї роботи, маючи умисел на заволодіння коштами клієнта ПАТ КБ «ПриватБанк», зі свого робочого місця, а саме комп`ютера з ір-адресою 10.5.108.3. використовуючи логін та пароль Рєпіна О.В. , незаконно підключилась до автоматизованої системи «Приват24» та без надання згоди останнім здійснила незаконне проведення операції із зняття та подальшого перерахування грошових коштів з рахунку № НОМЕР_1 , відкритого приватним підприємцем Рєпіним О.В. на рахунок № НОМЕР_3 , який належить приватному підприємцю Над`ярному В.М. з призначенням платежу «повернення помилково перерахованої суми згідно листа б/н від 01.03.2014» на суму 10000 гривень.

10.10.2014 ОСОБА_1 , продовжуючи свою злочинну діяльність, знаходячись за місцем своєї роботи, маючи умисел на заволодіння коштами клієнта ПАТ КБ «ПриватБанк», зі свого робочого місця, а саме комп`ютера з ір-адресою 10.5.108.3. використовуючи логін та пароль Рєпіна О.В. , незаконно підключилась до автоматизованої системи «Приват24» та без надання згоди останнім здійснила незаконне проведення операції із зняття та подальшого перерахування грошових коштів з рахунку № НОМЕР_1 , відкритого приватним підприємцем Рєпіним О.В. на рахунок № НОМЕР_3 . який належить приватному підприємцю ОСОБА_4 з призначенням платежу «повернення помилково перерахованої суми згідно листа 1 від 10.10.2014» на суму 10000 гривень.

13.10.2014 ОСОБА_1 , продовжуючи свою злочинну діяльність, знаходячись за місцем своєї роботи, маючи умисел на заволодіння коштами клієнта ПАТ КБ «ПриватБанк», зі свого робочого місця, а саме комп`ютера з ір-адресою 10.5.108.3. використовуючи логін та пароль Рєпіна О.В.. незаконно підключилась до автоматизованої системи «Приват24» та без надання згоди останнім здійснила незаконне проведення операції із зняття та подальшого перерахування грошових коштів з рахунку № НОМЕР_1 , відкритого приватним підприємцем Рєпіним О.В. на рахунок № НОМЕР_3 , який належить приватному підприємцю Над`ярному В.М. з призначенням платежу «повернення помилково перерахованої суми згідно листа 1 від 10.10.2014» на суму 17000 гривень.

Клієнти, на вищевказані рахунки яких було незаконно перераховано вищевказані суми грошових коштів з рахунку картки клієнта банку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я Рєпіна О.В. , не знали про проведення вказаних операцій та не користувались зазначеними грошовими коштами.

Таким чином, внаслідок протиправних дій провідного менеджеру Якимівського відділення Запорізького регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 , в період часу з листопада 2013 року по жовтень 2014 року з особового рахунку клієнта ПАТ КБ «ПриватБанк» Рєпіна О.В. № НОМЕР_1 було списано грошових коштів на загальну суму 66860 гривень.

В подальшому, з метою прикриття та маскування своєї злочинної діяльності в частині проведення незаконних операцій по рахунку, відкритому на ім`я Рєпіна О.В. та зменшення ризику блокування карти клієнта службою безпеки банку, ОСОБА_1 в період часу з 21.11.2013 по 03.11.2014 здійснила через карту касира банківської установи, термінал або за рахунок кредитних лімітів інших клієнтів ПАТ КБ «ПриватБанк» часткове погашення існуючої заборгованості по рахунку Рєпіна О.В. № НОМЕР_1 в загальній сумі 53380 гривень, а саме:

- 21.11.2013 ОСОБА_1 здійснила неправомірну операцію з перерахування грошових коштів в сумі 200 гривень через транзитний рахунок з призначенням платежу - готівкові надходження власних коштів через Рєпіна О.В. ;

- 03.04.2014 ОСОБА_1 здійснила неправомірну операцію з перерахування грошових коштів в сумі 500 гривень через транзитний рахунок з призначенням платежу - готівкові надходження власних коштів через Рєпіна О.В. ;

- 14.05.2014 ОСОБА_1 здійснила неправомірну операцію з перерахування грошових коштів в сумі 200 гривень через транзитний рахунок з призначенням платежу - готівкові надходження власних коштів через Рєпіна О.В. ;

- 14.05.2014 ОСОБА_1 здійснила неправомірну операцію з перерахування грошових коштів в сумі 2000 гривень через транзитний рахунок з призначенням платежу - готівкові надходження власних коштів через Рєпіна О.В. ;

- 14.05.2014 ОСОБА_1 здійснила неправомірну операцію з перерахування грошових коштів в сумі 3000 гривень через транзитний рахунок з призначенням платежу - готівкові надходження власних коштів через Рєпіна О.В. ;

- 14.05.2014 ОСОБА_1 здійснила неправомірну операцію з перерахування грошових коштів в сумі 6000 гривень через транзитний рахунок з призначенням платежу - готівкові надходження власних коштів через Рєпіна О.В. ;

- 03.06.2014 ОСОБА_1 здійснила неправомірну операцію з перерахування грошових коштів в сумі 200 гривень через транзитний рахунок з призначенням платежу - готівкові надходження власних коштів через Рєпіна О.В ,;

- 13.06.2014 ОСОБА_1 здійснила неправомірну операцію з перерахування грошових коштів в сумі 2150 гривень через транзитний рахунок з призначенням платежу - готівкові надходження власних коштів через Рєпіна О.В. ;

- 13.06.2014 ОСОБА_1 здійснила неправомірну операцію з перерахування грошових коштів в сумі 9000 гривень шляхом розрахунку по картам Ваss (термінал) з призначенням платежу -готівкові надходження власних коштів через Рєпіна О.В. ;

- 13.06.2014 ОСОБА_1 здійснила неправомірну операцію з перерахування грошових коштів в сумі 9000 гривень з рахунку клієнта ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_5 з призначенням платежу-повернення помилково перерахованої суми згідно листа б/н від 12.06.2014;

- 01.07.2014 ОСОБА_1 здійснила неправомірну операцію з перерахування грошових коштів в сумі 180 гривень через транзитний рахунок з призначенням платежу - готівкові надходження власних коштів через Рєпіна О.В. ;

- 04.08.2014 ОСОБА_1 здійснила неправомірну операцію з перерахування грошових коштів в сумі 1000 гривень через транзитний рахунок з призначення платежу - готівкові надходження власних коштів через Рєпіна О.В. ;

- 08.09.2014 ОСОБА_1 здійснила неправомірну операцію з перерахування грошових коштів в сумі 1000 гривень через транзитний рахунок з призначенням платежу - готівкові надходження власних коштів через Рєпіна О.В. ;

- 29.09.2014 ОСОБА_1 здійснила неправомірну операцію з перерахування грошових коштів в сумі 8850 гривень через транзитний рахунок з призначенням платежу - готівкові надходження власних коштів через Рєпіна О.В. ;

- 02.10.2014 ОСОБА_1 здійснила неправомірну операцію з перерахування грошових коштів в сумі 100 гривень через, транзитний рахунок з призначенням платежу - готівкові надходження власних коштів через Рєпіна О.В. ;

- 08.10.2014 ОСОБА_1 здійснила неправомірну операцію з перерахування грошових коштів в сумі 10000 гривень з рахунку клієнта ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_5 з призначенням платежу - повернення помилково перерахованої суми згідно листа б/н від 08.10.2014.

Таким чином. ОСОБА_1 у вказаний період часу, незаконно заволоділа грошовими коштами, які знаходились на особовому рахунку № НОМЕР_1 , який належить приватному підприємцю Рєпіну О.В. ...».

Оцінивши наявні у матеріалах справи документи (докази) суд дійшов висновку про наступне.

Згідно із ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та ін. обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2).

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1). У разі посилання учасника справи на невчинення ін. учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч. 2). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3).

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2).

Згідно із ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись ін. засобами доказування (ч. 1). Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ч. 2).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).

У відповідності до вимог ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2). Суд надає оцінку (ч. 3) як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підстави виникнення господарських зобов`язань визначені в ст. 174 ГК України. Так, зокрема, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно із ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1). Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2). Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3).

За ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містить Господарський кодекс України, п.п. 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

За своєю правовою природою правовідносини сторін фактично є договором банківського рахунка.

Частиною 1 статті 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч. 1 ст. 1067 ЦК України, договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

За приписами ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Однак, як встановлено вище судом, в матеріалах справи знаходиться вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 02.07.18 у справі № 330/2687/17 (який набув законної сили 06.12.18, докази є у справі), яким встановлено що заявленою до стягнення позивачем грошовою сумою (заборгованість ФОП Рєпіна О.В.) відповідач не користувався, а фактично у вказаний період часу, незаконно заволоділа грошовими коштами, які знаходились на особовому рахунку № НОМЕР_1 (який належить приватному підприємцю Рєпіну О.В.) - ОСОБА_1 (станом на час укладення договору - співробітник позивача).

У відповідності до ч. 6 ст. 75 ГПК України, обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи наведене вище в тексті цього рішення у господарській справі, суд вважає, що обвинувальним вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 02.07.18 у справі № 330/2687/17 спростовано неправомірні дії чи бездіяльність з боку ФОП Рєпіна О.В. щодо користування грошовими коштами позивача за договором банківського обслуговування б/н від 12.04.11.

Тому, приймаючи до уваги вимоги ч. 1 ст. 74 ГПК України стосовно того, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а також приймаючи до уваги обвинувальний вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 02.07.18 у справі № 330/2687/17, яким судом у кримінальній справі встановлено, що грошовими коштами, які знаходились на особовому рахунку № НОМЕР_1 (який належить приватному підприємцю Рєпіну О.В.) незаконно заволоділа ОСОБА_1 (станом на час укладення договору - співробітник позивача), суд дійшов висновку, що позовні вимоги у господарській справі № 908/5135/15 є необґрунтованими та не доведеними належними і допустимими доказами.

А тому, як наслідок, у задоволенні позову судом відмовляється.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 15, 24, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та пп. 17.5. п. 1 Розділу XI "ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" ГПК України.

Повний текст рішення складено 11.11.2020.

Суддя В.Л. Корсун