РІШЕННЯ

02 жовтня 2020 року м. ТернопільСправа № 11/Б-1203(921/138/20)

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Сидорук А.М.

при секретарі судового засідання Шмир А.І.

розглянув матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1

до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські енергетичні системи", 46000, м.Тернопіль, вул.С.Крушельницької, 18, офіс 908/1, ідентифікаційний код 39389715; 2. Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод", 47373, Тернопільська обл., Збаразький район, с.Зарубинці, вул.Заводська, 1, ідентифікаційний код 00375065

про визнання недійсним Договору оренди обладнання № 04-07/18 від 04.07.2018, укладеного між Державним підприємством "Зарубинський спиртовий завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські енергетичні системи"

в межах справи № 11/Б-1203 про визнання банкрутом Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод", 47373, Тернопільська обл., Збаразький район, с.Зарубинці, вул.Заводська, 1, ідентифікаційний код 00375065.

За участі представників:

Позивача: не з`явився;

Відповідача 1: Теплюк В.В.- представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські енергетичні системи"

Відповідача 2 : не з`явився.

Суть справи: Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 09 листопада 2009 року порушено провадження у справі № 11/Б-1203 про банкрутство Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод", с. Зарубинці Збаразького району Тернопільської області, ідентифікаційний код 00375065.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 20.12.2019 продовжено строк процедури розпорядження майном боржника Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод", с. Зарубинці Збаразького району Тернопільської області, ідентифікаційний код 00375065 на сто шістдесят дев`ять днів.

21.02.2020 на адресу Господарського суду Тернопільської області від ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 надійшла позовна заява до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські енергетичні системи", 46000, м.Тернопіль, вул.С.Крушельницької, 18, офіс 908/1 та Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод", 47373, Тернопільська обл., Збаразький район, с.Зарубинці, вул.Заводська, 1 про визнання недійсним Договору оренди обладнання № 04-07/18 від 04.07.2018, укладеного між Державним підприємством "Зарубинський спиртовий завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські енергетичні системи" в межах провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 25.02.2020 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 про визнання недійсним Договору оренди обладнання - до розгляду в межах провадження у справі № 11/Б-1203 про банкрутство Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод"; призначено у справі підготовче засідання на 24 березня 2020 року.

20.03.2020 на адресу суду від Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України надійшло клопотання №2431-05/237 від 19.03.2020 про залучення Мінекономіки до участі у справі № 11/Б-1203 (921/138/20) третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

25.03.2020 року на адресу суду від ТОВ "Українські енергетичні системи" надійшов відзив № 19/03-20 від 16.03.2020 на позовну заяву, в якому Відповідач 1 зазначив, що проти позовних вимог заперечує повністю з огляду на те, що обидві сторони Договору оренди обладнання №04-07/18 від 04.07.2018 року, як Відповідач 1 так і Відповідач 2, визнали дійсність Договору, виконували згідно умов Договору взяті на себе зобов`язання та вчиняли інші дії, вчинення яких передбачено нормами чинного законодавства України та які пов`язані із укладенням, виконанням Договору.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 23.03.2020 відкладено підготовче засідання у справі № 11/Б-1203 (921/138/20).

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 30.06.2020 призначено у справі підготовче засідання на 11 серпня 2020 року. Ухвалою суду від 11.08.2020 підготовче засідання відкладено на 25.08.2020року.

04.08.2020 року на адресу суду надійшло клопотання ДП "Зарубинський спиртовий завод" про відкладення розгляду справи.

05.08.2020 року позивачем подано клопотання (вх..№ 51796 від 05.08.2020) про відкладення розгляду справи на іншу дату.

07.08.2020 року від ТОВ "Українські енергетичні системи" надійшло клопотання № 06/08-20 від 06.08.2020 (вх. №5261 від 07.08.2020) про приєднання доказів до матеріалів справи.

21.08.2020 року на адресу суду від ДП "Зарубинський спиртовий завод" надійшло клопотання (вх.№ 5643 від 21.08.2020) про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 25.08.2020 року закрито підготовче провадження, справу № 11/Б-1203 (921/138/20) призначено до судового розгляду по суті на 02 жовтня 2020 року .

01.10.2020 року на адресу господарського суду від ОСОБА_1 надійшла заява (вх.№ 6811 від 01.10.2020 року) про залишення позову без розгляду.

В заяві про залишення позову без розгляду позивачем, як підставу, зазначено, необхідність підготовки та подання позивачем додаткових доказів.

Суд, розглянувши в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без розгляду, дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке:

Провадження у справі № 11/Б-1203(921/138/20) відкрито 25.02.2020року, підготовче провадження неодноразово відкладалось.

Ухвалою суду від 25.08.2020 закрито підготовче провадження, справу № 11/Б-1203(921/138/20) призначено до судового розгляду по суті на 02 жовтня 2020 року.

Відповідно до п.5 ст.226 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Як зазначено ОСОБА_1 в Заяві про залишення позову без розгляду, позивач просить суд залишити позов про визнання недійсним Договору оренди обладнання № 04-07/18 від 04.07.2018 без розгляду в зв`язку з необхідністю підготовки та подання позивачем додаткових доказів.

Проте, згідно вимог п.2 ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

З огляду на наведене випливає, що з моменту відкриття, провадження у справі №11/Б-1203(921/138/20), позивач, не скористався своїм процесуальним правом не подав додаткових доказів.

Відтак, суд відмовляє в задоволенні заяви про залишення позову без розгляду.

02.10.2020 року на представник ТОВ "Українські енергетичні системи" через канцелярію суду подано додаткові пояснення у справі, до яких долучено копію постанови Західного апеляційного господарського суду від 16 вересня 2020 року у справі №921/275/19

В судовому засіданні представник ТОВ "Українські енергетичні системи" проти позовних вимог заперечив, просив в позові відмовити.

Дослідивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, заслухавши пояснення представника Відповідача 1, судом встановлено наступне:

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 14.03.2017р. у справі №11/Б- 1203, судом замінено кредитора ПАТ "Райз", м.Київ, вул.Перемоги, 121В на ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в загальній сумі 1 17 898,06 грн.

Позивач, обгунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що 06 лютого 2020 року адвокатом Грициком А.П. (представником ОСОБА_1 ) здійснено ознайомлення із матеріалами справи №921/275/19 за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські енергетичні системи" до Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод" про присудження до виконання обов`язку в натурі, а саме: зобов`язання повернути із оренди обладнання за Договором оренди обладнання № 04-07/18 від 04.07.2018 р. в межах провадження у справі про банкрутство № 11/Б-1203.

Ознайомившись із вище зазначеним Договором, позивачу стало відомо про укладення даного Договору ДП "Зарубинський спиртовий завод" з ТОВ "Українські енергетичні системи" про оренду обладнання, згідно умов якого Відповідач-1 передає в тимчасове оплатне користування Відповідачу-2 обладнання строком на 5 (п`ять) років до 30 червня 2023 року.

Згідно умов Договору, окрім обов`язків сплати орендної плати, на Відповідача-2, як орендаря згідно умов Договору, покладено і ряд інших майнових зобов`язань, зокрема: "за власний рахунок здійснювати поточний та капітальний ремонт Обладнання, здійснювати технічне обслуговування Обладнання за власний рахунок (п.3.3.5 Договру); "Орендар зобов`язаний повернути Орендодавцю Обладнання в робочому стані, не гіршому за той, в якому Обладнання було передано Орендарю по Акту приймання-передачі Обладнання, з врахуванням нормального зносу і умов даного Договору та положень чинного законодавства України, що стосуються поліпшень Обладнання. Перед поверненням Обладнання, Орендар зобов`язаний за свій рахунок демонтувати всі зроблені ним поліпшення, які є віддільними без шкоди для додатково погоджено між Сторонами, всі поліпшення, що не можуть бути відокремленими без шкоди для Обладнання та зроблені Орендарем за письмовим погодженням з Орендодавцем, підлягають відшкодуванню (грошовій компенсації) Орендарем на користь Орендодавця (п.4.2 Договору); Орендодавець здійснює фінансування виконання робіт/матеріалів з наступним відшкодуванням/компенсацією Орендарем здійснених Орендодавцем витрат. При цьому, Орендар зобов`язаний здійснити таке відшкодуванням/компенсацію не пізніше 10-ти банківських днів, відлік яких починається з моменту отримання Орендарем відповідної вимоги від Орендодавця (п.9.1.3. Договору).

Згідно п.5.1. Договору, орендна плата встановлена у розмірі 660 000 (шістсот шістдесят тисяч) грн 00 коп. в тому числі ПДВ. Орендна плата сплачується Орендарем, в безготівковій формі, на поточний рахунок Орендодавця, який вказаний в даному Договорі, щоквартально до 15-го числа календарного місяця, який слідує за звітним кварталом, в якому надавалися Орендодавцем послуги із оренди, на підставі цього Договору або виставленого Орендодавцем рахунку-фактури (п.5.2. Договору).

Особливістю укладення даного Договору було те, що орендарем обладнання є Державне підприємство "Зарубинський спиртовий завод", щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство в порядку визначеному Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Так, 09 листопада 2009 року ухвалою Господарського суду Тернопільської області порушено провадження у справі №11/Б-1203 про банкрутство Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод", с.Зарубинці, Збаразького району, Тернопільської області. Даною ухвалою введено мораторій на задоволення вимог кредиторів протягом дії якого заборонено стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства, не нараховувати неустойку (штраф, пеню), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

03 грудня 2009 року ухвалою Господарського суду Тернопільської області у справі №11/Б-1203 введено процедуру розпорядження майном боржника: ДП "Зарубинський спиртовий завод" та призначено розпорядника майна. З метою виявлення всіх кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника, судом зобов`язано ТОВ "Дігюнса" подати оголошення до офіційних друкованих органів протягом 10-ти днів оголошення про порушення справи про банкрутство ДП "Зарубинський спиртовий завод".

09 березня 2010 року ухвалою Господарського суду Тернопільської області затверджено Реєстр вимог кредиторів по справі №11/Б-1203 відносно Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод" (с.Зарубинці, Збаразького району, Тернопільської області, ) у тому числі включено до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_1 . Окрім цього, ухвалами Господарського суду Тернопільської області неодноразово продовжувався строк процедури розпорядження майном ДП "Зарубинський спиртовий завод", яка триває до цього часу.

Провадження по даній справі про банкрутство ДП "Зарубинський спиртовий завод" здійснюється з 2009 року за Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній на день порушення справи про банкрутство.

21.10.2019 р. набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII.

Зі змісту п.2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства вбачається, що з дня введення в дію цього Кодексу визнається таким, що втратив чинність зокрема Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 p., № 31, ст. 440 із наступними змінами).

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до статті 7 Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

За вказаних обставин, спір про визнання недійсним Договору оренди обладнання №04-07/18 від 04 липня 2018р. підлягає розгляду Господарським судом Тернопільської області за правилами позовного провадження в межах справи про банкрутство №11/Б-1203 про банкрутство ДП "Зарубинський спиртовий завод".

Так, згідно 4.7 ст. 44 Кодексу зазначено, що у процедурі розпорядження майном боржник не має права без згоди комітету кредиторів (зборів кредиторів - до моменту формування комітету кредиторів) вчиняти значні правочини, вчинення яких не заборонено цим Кодексом.

Однак, відповідно до норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його недійсним" (дійсним на час укладення Договору) керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна укладає угоди щодо: передачі нерухомого майна в оренду, заставу, внесення зазначеного майна як внеску до статутного капіталу господарського товариства або розпорядження таким майном іншим чином; одержання та видачі позик, кредитів, поручительства і видачі гарантій, уступки вимоги, балансова вартість якого складає понад один відсоток балансової вартості активів боржника.

Відповідно до ч.1 ст. 66 Господарського суду У країни, майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства.

Відповідно до ч.1 ст. 66 Господарського суду України, джерелами формування майна підприємства, зокрема, є грошові та матеріальні внески засновників.

Відтак, коштами у складі майна суб`єктів господарювання є гроші у національній та іноземній валюті, призначені для здійснення товарних відносин цих суб`єктів з іншими суб`єктами, а також фінансових відносин відповідно до законодавства. Слід зазначити, що правовий висновок було зроблено і у Постанові Вищого господарського суду України від 25 липня 2017 року у справі № 10/174-08.

Таким чином, кошти, які в подальшому за умовами Договору, передбачались в якості орендних платежів, входять до складу майна (активів) боржника.

Як вбачається із інформації арбітражного керуючого у протоколах проведення зборів комітету кредиторів ДП "Зарубинський спиртовий завод" у справі №11/Б-1203, балансова вартість необоротних активів становить 8 444 000,00 грн. Один відсоток балансової вартості активів, відповідно становить 84 440,00 грн.

Укладаючи Договір, Відповідач-2 взяв на себе обов`язок по сплаті орендної плати, за період на який укладався Договір (5 років), у розмірі 13200000, грн, що у свою чергу перевищує 1% балансової вартості активів боржника.

Позивач, вважає, що Договір був укладений з порушенням норм чинного законодавства, оскільки, Відповідач-2 на момент укладення Договору перебуває у стані банкрутства, відповідно укладення договору оренди необхідно було погоджувати з розпорядником майна .

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на таке:

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Цивільну дієздатність юридичної особи встановлено статтею 92 ЦК України.

Так, ч.1 ст. 92 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Згідно ч. 1 ст. 87 Цивільного кодексу України для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), і якщо законом не встановлений інший порядок їх затвердження.

Установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 87 ЦК України).

Відповідно до приписів чинного законодавства юридична особа здійснює діяльність через свої органи, компетенція, порядок створення, функціонування яких визначається установчими документами юридичної особи, тобто, в даному випадку, компетенція органів управління позивача визначається його Статутом.

Згідно Витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 19.02.2020 в ЄДР значиться Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські енергетичні системи", ідентифікаційний код 39389715, місцезнаходження: 46000, Тернопільська область, м.Тернопіль, вул. С.Крушельницької, 18. офіс 908/1.

Згідно підпункту 3.3 пункту 3 Постанови пленуму Вищого господарського суду №11 від 29 травня 2013 року "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" із наступними змінами і доповненнями, у господарських відносинах правочин (договір), як правило, вчиняється шляхом складання документа (документів), що визначає (визначають) його зміст і підписується безпосередньо особою, від імені якої він вчинений, або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Для вчинення правочинів органами юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють у межах повноважень, наданих їм законом, іншим нормативно-правовим актом або установчими документами.

Письмовий правочин може бути вчинений від імені юридичної особи її представником на підставі довіреності, закону або адміністративного акта.

Особа, призначена повноважним органом виконуючим обов`язки керівника підприємства, установи чи організації, під час вчинення правочинів діє у межах своєї компетенції без довіреності.

Відповідно до п. 3.4. зазначеної вище Постанови пленуму, наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з`ясовувати пов`язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути Відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Відповідно до ч.1 ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи 04 липня 2018 року між ТОВ "Українські енергетичні системи" та Державним підприємством "Зарубинський спиртовий завод" був підписаний Акт приймання-передачі обладнання до договору оренди №04-2/18 від 04.07.2018, відновна вартість орендованого обладнання становить 20 166 475,68грн. Сторони не мають претензій до одної щодо порядку передачі орендодавцем обладнання в оренду орендарю.

04 липня 2018 року між ТОВ "Українські енергетичні системи" та Державним підприємством "Зарубинський спиртовий завод" був підписаний Акт приймання-передачі обладнання до договору оренди № 04-2/18 від 04.07.2018, відновна вартість орендованого обладнання становить 1 127 161,95грн. Сторони не мають претензій до одної щодо порядку передачі орендодавцем обладнання в оренду орендарю.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 07.02.2020 року у справі № 921/275/19 позов задоволено. Зобов`язано Державне підприємство "Зарубинський спиртовий завод" виконати обов`язок за Договором оренди обладнання № 04-07/18 від 04.07.2018 щодо повернення із оренди обладнання в натурі та повернути товариству з обмеженою відповідальністю "Українські енергетичні системи", обладнання згідно з визначеним в резолютивній частині рішення переліком.

При розгляді справи № 921/275/19 судом було встановлено, що орендоване за договором оренди № 04-07/18 від 04.07.2018 обладнання використовувалось підприємством-орендарем у виробничій діяльності. Орендну плату за Договором оренди обладнання № 04-0/18 ДП "Зарубинський спиртовий завод" не сплачувало, оскільки орендодавцем не виставлялись рахунки на сплату орендної плати, оскільки ДП "Зарубинський спиртовий завод" знаходиться в процедурі банкрутства.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 16 вересня 2020 року у справі № 921/275/19 Рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.02.2020 у справі № 921/275/19 залишено без змін.

З наведеного випливає, що Договір оренди обладнання № 04-07/18 від 04.07.2018 року був схваленим, про що свідчить передача обладнання в оренду, що підтверджується Актом приймання - передачі обладнання по договору оренди обладнання № 04-07/18 від 04.07.2018 року та вимога ТОВ "Українські енергетичні системи" про повернення майна з оренди, що підтверджується Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 07.02.2020 та Постановою Західного апеляційного Господарського суду від 16.09.2020 року.

Крім того, як вбачається з поданих відповідачем 1 доказів, перед укладенням між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські енергетичні системи" та Державним підприємством "Зарубинський спиртовий завод" договору оренди обладнання № 04-2/18 від 04 липня 2018 року в редакції, яка підписана між сторонами договору, розпорядником майна Стрельніковим В.В. надана згода /погодження/ в.о. директора ДП "Зарубинський спиртовий завод" Берлад В.М. на укладення такого договору оренди обладнання, що підтверджується Повідомленням № 1-20/23 від 26.05.2020 арбітражного керуючого, розпорядника майна Стрельнікова В.В., надісланим на адресу ТзОВ "Українські енергетичні системи".

З урахуванням усіх висновків господарський суд зазначає, що оскаржуваний Позивачем договір оренди обладнання № 04-07/18 від 04.07.2018 року відповідає нормам діючого законодавства України, а позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання його недійсним є необґрунтованими.

З підстав того, що позивачем не доведено та не обґрунтовано наявність підстав для визнання договору оренди обладнання № 04-07/18 від 04.07.2018 року недійсним, господарський суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Частиною 2 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для розгляду справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України при відмові в позові покладаються на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123,129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 09.11.2020.

Суддя А.М. Сидорук