ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.11.2020 Справа № 905/1458/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Гайдук Д.М.,

розглянувши матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства ОТІС, м.Київ

до відповідача: Комунального підприємства Служба єдиного замовника Авдіївської міської ради, м.Авдіївка

про стягнення 238198,30грн

Представники сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились.

Суть спору: Позивач, Приватне акціонерне товариства «ОТІС», м.Київ, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради, м.Авдіївка про стягнення 238198,30грн, яка складається з: суми основного боргу у розмірі 196209,14грн, штрафу у сумі 19620,91грн, пені у сумі 15892,64грн, 3% річних у сумі 2891,08грн, витрати від інфляції у сумі 3584,53грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у відповідача виник обов`язок по сплаті суми заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором про надання послуг з технічного обслуговування ліфтів №D 201 M 0161 від 31.10.2019, внаслідок чого просить суд стягнути з відповідача борг, штраф, пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 10.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1458/20; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 03.09.2020.

17.08.2020 електронною поштою та через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі посилаючись на те, що оплата послуг здійснюється виключно коштами споживачів КП «СЄЗ» Авдієвської міської ради. У зв`язку з проведенням АТО в Донецькій області та місцезнаходженням м.Авдіївка на межі з прилеглими територіями, на яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, мешканці міста виїхали до інших міст та держав, що спричинило заборгованість по сплаті за комунальні послуги. Також, 23.06.2017 відповідачем був отриманий висновок Донецької торгово-промислової палати «Про істотну зміну обставин», в якому зазначено, що обставини, через які відповідач втратив можливість стабільно та безперешкодно і повноцінно здійснювати господарську діяльність, є надзвичайними, непередбачуваними, непереборними та не залежать від волі або дій відповідача. Настання таких обставин пов`язано із проведенням антитерористичної операції, встановлення обмежувального порядку перетину зони розмежування, припинення функціонування органів державної влади. У зв`язку з наявністю вказаних обставин, відповідач тимчасово не має можливості своєчасно виконати договірні зобов`язання на існуючих умовах укладеного з позивачем договору.

Відповідач також наголошував на залишенні позовної заяви без руху, оскільки додатки до позовної заяви не засвідчено належним чином, що є порушенням ч.2 ст.91 Господарського процесуального кодексу України.

Суд розглянув дане клопотання, зазначає наступне.

Господарський суд 10.08.2020 визнав позовні вимоги Приватного акціонерного товариства ОТІС, м.Київ достатніми для прийняття до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Виходячи з того, що позовна заява разом з додатками до неї підшита, підписана генеральним директором ПрАТ «ОТІС» та скріплена печаткою підприємства, суд постановив відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без руху.

31.08.2020 через канцелярію до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, в якій останній просить подальший розгляд справи проводити за відсутності представника позивача за наявними у справі матеріалами.

02.09.2020 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання, в якому останній просить розглянути справу без участі відповідача та представника відповідача за наявними матеріалами справи.

03.09.2020 на електронну адресу до суду від представника відповідача надійшли документи на підтвердження повноважень представника, які скріплені кваліфікованим електронним підписом.

04.09.2020 на електронну адресу суду від представника відповідача надійшли документи для долучення до матеріалів справи, які скріплені кваліфікованим електронним підписом.

21.09.2020 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній заперечує проти відзиву відповідача на позовну заяву, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначив, що посилання відповідача на висновок Донецької торгово-промислової палати «Про істотну зміну обставин», є безпідставним та може бути застосований до правочинів, що укладені в 2013-2014 роках, тоді як спірний договір укладений 2019 році.

21.09.2020 на адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача. Суд задовольняє означене клопотання.

22.09.2020 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Суд задовольняє означене клопотання.

22.09.2020 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про визнання зловживання процесуальними правами, в якому відповідач просить суд з метою запобігання зловживанню процесуальними правами та спонукання учасника справи Приватного акціонерного товариства «ОТІС» і його представника до добросовісного виконання процесуальних прав, застосувати захід процесуального примусу у виді штрафу, як до учасника справи, так і до його представника.

Ухвалою суду від 22.09.2020 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про визнання зловживанням процесуальними правами; продовжено строк підготовчого провадження у справі №905/1458/20 на 30 (тридцять) днів; відкладено підготовче засідання на 15.10.2020 о 10:20 год.

25.09.2020 до суду через підсистему «Електронний суд» та 28.09.2020 на електронну адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

12.10.2020 на адресу суду від позивача надійшли пояснення по справі, за змістом яких позивач повністю підтримує позовні вимоги, просить прийняти та долучити до матеріалів справи надані пояснення та врахувати їх при ухваленні судового рішення; подальший розгляд справи проводити за відсутності представника позивача за наявними у справі матеріалами; задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 15.10.2020 закрито підготовче провадження у справі №905/1458/20, призначено розгляд справи по суті на 10.11.2020 о 10:00 год.

Представники сторін у судове засідання 10.11.2020 не з`явились; про місце, час та дату слухання справи повідомлені належним чином.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи достатність зібраних по справі доказів, згідно ст.165 Господарського процесуального кодексу України суд вбачає за можливе розглянути справу по суті заявлених вимог.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, господарський суд встановив наступне.

31.10.2019 між Приватним акціонерним товариством ОТІС (виконавець, позивач) та Комунальним підприємством Служба єдиного замовника Авдіївської міської ради (замовник, відповідач) укладено договір №D 201 M 0161 (договір), відповідно до п.1.1 якого, виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з технічного обслуговування (далі-ТО) ліфтів, визначених у Додатку №1 до договору (далі-обладнання), а замовник зобов`язується прийняти належним чином надані послуги та оплатити їх відповідно до умов договору.

Форма ТО (повне, часткове, калькуляційне) та відповідний обсяг послуг щодо обладнання погоджується сторонами у специфікації послуг Додатку №2 до договору. Послуги понад обсяг погоджений сторонами у Додатку №2 (Додаткові послуги) або виконання робіт з ремонту, відновлення та/або модернізація обладнання (роботи) може здійснюватися на підставі та відповідно до Додаткової угоди до договору або окремого договору відповідно (п.п.1.2-.1.3. договору).

При виконанні умов договору сторони керуються: «Правилами будови і безпечної експлуатації ліфтів» (ПББЕЛ), «Правилами будови електроустановок» (ПБЕ), «Правилами технічної експлуатації електроустановок споживачів» (ПТЕ), «Правилами техніки безпеки» (ПТБ), Законом України «Про охорону праці» та іншими нормативно-правовим актами, а також положеннями Інструкції з експлуатації від виробника (п.2.1. договору).

Сторони погодили, що датою початку надання послуг є 01.11.2019. Послуги надаються до закінчення строку дії договору (п.2.2. договору).

Вартість послуг за місяць за цим договором складає 33809,55грн, крім того ПДВ 20% - 6761,91грн, що разом складає 40571,46грн. Вартість послуг щодо кожної окремої одиниці обладнання вказана у Додатку №1 договору.

Вартість послуг включає вартість заміни та/або ремонту деталей та/або запасних частин відповідно до форми ТО, погодженої сторонами у Додатку №2. Всі інші деталі та/або запасні частини оплачуються замовником додатково відповідно до умов, погоджених сторонами додатково (п.п.3.1.-3.2. договору).

Додатком №2 до договору сторони зазначили, що до складу вартості відповідної форми ТО включається вартість комплектуючих та інших витратних матеріалів, визначених у Специфікації (при умові їх зношення, істотного пошкодження або виходу з ладу), а також вартість робіт щодо їх заміни або ремонту. Комплектуючі та витратні матеріали, не вказані у Специфікації відповідної форми ТО, оплачуються замовником додатково.

Пунктами 3.4., 4.2.9 договору сторони передбачили, що замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати виконавцю вартість наданих послуг. Замовник зобов`язаний оплатити вартість послуг за відповідний місяць до 5 (п`ятого) числа наступного місяця.

Згідно пунктів 2.3., 2.4. договору, за результатами надання послуг у відповідному місяці, але в будь-якому випадку не пізніше 1 (першого) числа місяця наступного за звітним. Виконавець надає Замовнику два примірники Акта наданих послуг, підписані уповноваженим представником Виконавця. Замовник зобов`язаний розглянути, підписати та повернути Виконавцю один примірник Акта наданих послуг або надати обґрунтовану письмову відмову від його підписання протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати його отримання. Після усунення обґрунтованих зауважень, Виконавець надає відкориговані Акти Замовнику повторно.

У разі прострочення оплати наданих послуг замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення (п.5.3. договору).

Відповідно до п.5.4. договору, у разі прострочення оплати наданих послуг на понад 45 (сорок п`ять) календарних днів замовник сплачує виконавцю штраф у розмірі 10 (десяти) % від суми простроченої заборгованості.

Відповідно до п.п. 8.1., 8.3 договору, договір набирає чинності з 01.11.2019 та діє до 31.12.2022, однак у будь-якому разі до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п. 8.1. договору).

У разі порушення замовником умов договору, зокрема, у разі прострочення оплати замовником послуг за цим договором на понад 30 (тридцять) календарних днів, виконавець має право достроково розірвати договір шляхом направлення замовнику письмового повідомлення про дострокове розірвання договору. В такому разі договір припиняє свою дію через 15 (п`ятнадцять) календарних днів з моменту отримання замовником повідомлення про розірвання.

Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань та відповідальності за порушення, які виникли під час дії Договору, а сплата штрафних санкцій від необхідності виконання зобов`язання відповідно до умов Договору (п.8.5 договору).

Договір складено, підписано та скріплено печатками сторін без зауважень.

31.10.2019 між контрагентами складено та підписано Додаток №1 «Перелік обладнання та вартість послуг» до договору про надання послуг з технічного обслуговування.

Відповідно до Додатку №1 встановлено вартість надання послуг за Договором.

В період з 01.11.2019 по 31.03.2020 включно, за Договором №D201М0161 від 31.10.2019 виконавцем було надано, а замовником фактично спожито послуг на загальну суму 196 209,14 грн.

В підтвердження належного виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором №D201М0161 від 31.10.2019 у період з 01.11.2019 по 31.12.2019, сторонами були підписані акти приймання наданих послуг з технічного обслуговування ліфтів на загальну суму 81142,92грн, а саме:

- Акт про надання послуг з технічного обслуговування ліфтів і диспетчерських систем від 29.11.2019 відповідно до договору за місяць листопад 2019 року на загальну суму 40571,46грн;

- Акт про надання послуг з технічного обслуговування ліфтів і диспетчерських систем від 31.12.2019 відповідно до договору за місяць грудень 2019 року на загальну суму 40571,46грн.

Акти про надання послуг з технічного обслуговування ліфтів і диспетчерських систем від 31.01.2020 на загальну суму 40571,46грн, від 18.02.2020 на загальну суму 40571,46грн, від 31.03.2020 загальну суму 33923,30грн підписані лише з боку виконавця.

Позивач зазначив, що відповідачу 14.04.2020 був вручений лист від 09.04.2020 за №14 з доданими до нього рахунками за січень, лютий та березень 2020 року та також актами за січень, лютий та березень 2020 року, з проханням до КП «СЄЗ» Авдіївської міської ради їх підписати та повернути по одному примірнику акту позивачу. Повторно 22.06.2020 на адресу відповідача був направлений лист від 15.06.2002 за № 34 з доданими до нього по два примірники кожного акту за січень, лютий та березень 2020 року з проханням до КП «СЄЗ» Авдіївської міської ради їх підписати та повернути по одному примірнику акту позивачу.

В докази належного та повного виконання позивачем у період 01.01.2020 по 31.03.2020 своїх зобов`язань за договором серед іншого позивач надав:

- наказ №11/1 від 23.01.2020 ПрАТ «ОТІС» «Про призначення відповідального за справний технічний стан обладнання (ліфтів);

- заповнені зі сторони електромеханіка з ліфтів, 3-го розряду ОСОБА_1 . Журнали технічного огляду ліфтів.

Відповідачем на адресу позивача був направлений лист від 27.03.2020 №01-09/460, в якому КП «СЄЗ» Авдіївської міської ради повідомило ПрАТ «ОТІС» про свій намір розірвати Договір відповідно до п.8.4. договору, та просило провести звірку фактично наданих послуг відповідно до п.3.5. договору. Разом з відповідним листом відповідач надав на підпис позивачу додаткову угоду про розірвання договору №D 201 M 0161 від 31.10.2019, яка залишилась зі сторони ПрАТ «ОТІС» не підписаною.

Натомість, позивач разом з листом №23 від 13.04.2020 надав відповідачу у двох екземплярах складену і підписану зі сторони ПрАТ «ОТІС» додаткову угоду від 07.04.2020 до Договору №D201М0161 від 31.10.2019 на технічне обслуговування ліфтів та надав у двох екземплярах акт звірки взаємних розрахунків, які він просив у відповідача підписати та повернути по одному екземпляру на вказану позивачем у листі за №23 від 13.04.2020 адресу. Однак, а ні додаткова угода від 07.04.2020 до договору на технічне обслуговування ліфтів, а ні акт звірки взаємних розрахунків не повернуті відповідачем на адресу позивача без зазначення жодних обґрунтованих причин.

22.06.2020 позивач на адресу відповідача направив претензію за №33 від 15.06.2020 про сплату заборгованості, в якій останній просив відповідача сплатити заборгованість за послуги надані останньому за договором в період з 01.11.2019 по 31.03.2020. Однак, вказана претензія залишилася без задоволення.

В порушення своїх договірних зобов`язань відповідач не здійснив оплату за надані позивачем в період з 01.11.2019 по 31.03.2020 послуги з технічного обслуговування ліфтів, у зв`язку з чим, у відповідача станом на день подачі позовної заяви перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 196209,14грн, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення , в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, вищезазначений правочин за своєю юридичною природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктами 3.4., 4.2.9. договору сторони передбачили, що замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати виконавцю вартість наданих послуг. Замовник зобов`язаний оплатити вартість послуг за відповідний місяць до 5 (п`ятого) числа наступного місяця.

Сторони погодили, що датою початку надання послуг є 01.11.2019. Послуги надаються до закінчення строку дії договору (п.2.2. договору).

Згідно пунктів 2.3., 2.4. договору, за результатами надання послуг у відповідному місяці, але в будь-якому випадку не пізніше 1 (першого) числа місяця наступного за звітним. Виконавець надає замовнику два примірники Акта наданих послуг, підписані уповноваженим представником Виконавця. Замовник зобов`язаний розглянути, підписати та повернути Виконавцю один примірник Акта наданих послуг або надати обґрунтовану письмову відмову від його підписання протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати його отримання. Після усунення обґрунтованих зауважень, Виконавець надає відкориговані Акти Замовнику повторно.

Відповідно до п.2.5. договору, сторони погодили, що у разі неповернення підписаного акту виконавцю або ненадання обґрунтованих заперечень у визначений договором строк, послуги вважаються наданими належним чином у повному обсязі та прийнятими замовником у повному обсязі без будь-яких зауважень.

Отже, зважаючи на те, що позивачем неодноразово направлялись відповідачу для підписання акти про надання послуг за січень, лютий та березень 2020 року, які в свою чергу були отримані відповідачем, про що містяться відповідні відмітки на листах, проте відповідачем не була надана обґрунтована письмова відмова від підписання актів приймання наданих послуг з технічного обслуговування ліфтів за вказані періоди та не повернуто позивачу підписаними зазначені акти, згідно п.2.5. договору послуги з 01.01.2020 по 31.03.2020 на загальну суму 115066,22грн вважаються наданими виконавцем належним чином у повному обсязі та прийнятими замовником.

Факт надання послуг за договором №D201М0161 від 31.10.2019 у період з 01.11.2019 по 31.12.2019 підтверджується Актами приймання наданих послуг з технічного обслуговування ліфтів на загальну суму 81142,92грн.

Доказів сплати суми основної заборгованості матеріали справи не містять, строк виконання зобов`язань щодо оплати за послуги настав, за таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 196209,14грн, а отже і про їх задоволення.

Крім того, позивач заявив до стягнення з відповідача штраф у сумі 19620,91грн, пені у сумі 15892,64грн, 3% річних у сумі 2891,08грн, витрати від інфляції у сумі 3584,53грн.

Відповідно до ч.1 ст.216, ч.1 ст.218 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно до ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до п.5.4. договору, у разі прострочення оплати наданих послуг на понад 45 (сорок п`ять) календарних днів замовник сплачує виконавцю штраф у розмірі 10 (десяти) % від суми простроченої заборгованості.

Суд перевірив нарахований позивачем штраф та встановив, що він є арифметично вірним. З огляду на викладене, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 19620,91грн.

Позивачем також нараховано на підставі п.5.3. договору пеню у розмірі 15892,64грн.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 2, 3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п.5.3. договору, замовник за прострочення оплати наданих у спірний період послуг має сплатити виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Згідно з ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок пені, суд визнає його арифметично не вірним, оскільки позивачем не завжди правильно визначено дату виникнення прострочення зобов`язань, зокрема останнім не враховані положення ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України щодо нарахування пені на заборгованість за грудень 2019 року. За вказаним актом стягненню з відповідача підлягає сума пені в розмірі 3842,10грн нарахована за період з 09.01.2020 (з урахування ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України) по 08.07.2020.

Щодо нарахування пені на заборгованість за листопад 2019 року судом встановлено, що він відповідає умовам договору, проте є арифметично не вірним, з огляду на те, що є більшим ніж заявлено позивачем. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача пені частково, у розмірі 15862,76грн.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних, суд визнає його арифметично не вірним, оскільки позивачем не правильно визначено дату виникнення прострочення зобов`язань, зокрема останнім не враховані положення ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України щодо нарахування 3% річних на заборгованість за грудень 2019 року.

За вказаним актом стягненню з відповідача підлягає сума 3% річних в розмірі 681,73грн нарахована за період з 09.01.2020 (з урахування ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України) по 31.07.2020. Щодо інших періодів нарахування 3% річних, суд визнає його арифметично не вірним, з огляду на що суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 2880,12грн.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п.3.2 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Наведені висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі №910/5625/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18.

Суд здійснив перерахунок інфляційних втрат та встановив, що позивач не вірно розрахував інфляційні втрати, оскільки позивачем інфляційні втрати нараховані за періоди, які становлять менше місяця.

Суд самостійно здійснив перерахунок інфляційних втрат та встановив, що до стягнення підлягають інфляційні втрати в розмірі 2900,38грн за період з січня 2020 року по червень 2020 року.

Заперечення відповідача про те, що наявність висновку Донецької торгово-промислової палати про істотну зміну обставин №464/12.1-21-03 від 23.06.2017 є підставою для відмови в задоволенні позову, судом не сприймаються, оскільки події, що мають місце на території проведення ООС є загальновідомими та такими, що не потребують доведення.

Разом з тим, події на Сході України мають місце з початку 2014 року, у той час як спірний договір був укладений у 2019 році. Отже, на час укладення договору відповідач був обізнаний про ризики, які він може понести під час здійснення господарської діяльності на території проведення АТО, проте прийняв умови договору на зобов`язання, які з нього випливають.

У період з моменту укладення договору і до подання позовної заяви обставини ведення господарської діяльності не змінились, а скрутний фінансовий стан відповідача не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім того, у висновку Донецької торгово-промислової палати про істотну зміну обставин №464/12.1-21-03 від 23.06.2017 мова йде про неможливість інших договірних зобов`язань відповідача, а не за договором №D 201 M 0161 від 31.10.2019.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 165, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства ОТІС, м.Київ до відповідача, Комунального підприємства Служба єдиного замовника Авдіївської міської ради, м.Авдіївка про стягнення 238198,30грн, яка складається з: суми основного боргу у розмірі 196209,14грн, штрафу у сумі 19620,91грн, пені у сумі 15892,64грн, 3% річних у сумі 2891,08грн, витрати від інфляції у сумі 3584,53грн, задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства Служба єдиного замовника Авдіївської міської ради (86060, Донецька область, м.Авдіївка, вул.Молодіжна, 3, ) на користь Приватного акціонерного товариства ОТІС (03062, м.Київ, вул.Чистяківська, 32; ) основний борг у розмірі 196209,14грн, штраф у сумі 19620,91грн, пеню у сумі 15862,76грн, 3% річних у сумі 2880,12грн, витрати від інфляції у сумі 2900,38грн, судовий збір в розмірі 3562,10грн.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення підписаний 10.11.2020

Суддя Г.Є. Курило