ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2020 м. Івано-ФранківськСправа № 909/19/20

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П.А., секретар судового засідання Кучма І. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Енерджі", вул. Степана Бандери, 53/1, м.Коломия, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78200

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільні інновації" (Республіка Білорусь), 220141, м.Мінськ, вул.Ф.Скорини, 54А, оф.107

про стягнення заборгованості в сумі 227 724 грн 58 к.

представники сторін не з"явилися

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Квант Енерджі" звернулось з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю "Автомобільні інновації" (Республіка Білорусь), 220141, м. Мінськ, вул. Ф.Скорини, 54А оф. 107 про стягнення заборгованості в сумі 227 724 грн 58 к.

Позовні вимоги обгрунтовані приписами ст.ст. 509, 530, 549, 551, 610, 612, 625, 626, 629 Цивільного кодексу України та ст.ст. 173-175 Господарського процесуального кодексу України. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов контракту № 01.01-09/17 від 01.09.2017, в частині оплати вартості поставленого товару.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 16.04.2020 № 998/0/15-20 звільнено суддю Фрич М.М. з посади судді Господарського суду Івано-Франківської області, у зв`язку з поданням заяви про відставку. Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Івано-Франківської області від 22.05.2020 № 24, відповідно до ст. 32 ГПК України, п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду (в редакції від 15.09.2016), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 909/19/20. Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2020 справу № 909/19/20 скеровано на розгляд судді Шкіндер П.А.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 27.05.2020 суд постановив поновити провадження у справі, призначив дату підготовчого засідання на 30.06.2020, дану ухвалу направлено сторонам рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення, відповідачу відправлено копію ухвали на електрону адресу. Ухвалою суду від 30.062020 підготовче судове засідання відкладено на 14.07.2020, ухвалою-повідомленням суду від 14.07.2020 підготовче засідання відкладено на 01.09.2020, ухвалою від 07.09.2020 призначено дату судового засідання 24.09.2020. Ухвалою Господарського суду від 24.09.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд по суті на 03.11.2020.

Позивач подав суду заяву про збільшення позовних вимог (вх. 5168/20 від 27.03.2020) у якій просить суд збільшити ціну позову та стягнути з відповідача 360312,87грн.

Щодо заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Квант Енерджі » про збільшення розміру позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

При цьому, суд зазначає, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Розглянувши заяву представника позивача про збільшення розміру позовних вимог, перевіривши її на відповідність загальним вимогам щодо форми та змісту письмової заяви, клопотання, викладеним у статті 170 Господарського процесуального кодексу України, суд прийшов до висновку, що вказана заява відповідає вимогам частин 1, 2 цієї правової норми та правилам, визначеним частиною 5 статті 46, частиною 3 статті 163 Господарського процесуального кодексу України, містить докази її направлення іншим учасникам справи; позовні вимоги збільшено в межах сплаченого судового збору, а право позивача, згідно з приписами пункту 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України, на збільшення розміру позовних вимог реалізовано останнім до початку першого судового засідання, суд вважає за правильне прийняти до розгляду вказану заяву, а спір вирішувати виходячи із збільшеної ціни позову - 360312,87грн.,

Представники сторін в судове засідання не з"явилися, представник позивача адресував суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника (вх. 14915/20 від 03.11.2020).

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення. Разом з тим, письмово відзиву по суті позовних вимог суду не надав, явку уповноваженого представника у засідання суду не забезпечив, причин неявки суду не повідомив.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про дату та час проведення судового засідання, суд дійшов висновку, що наявних у матеріалах справи документів достатньо для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

У судовому засіданні 03.11.2020, відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

01 вересня 2017 року між ТОВ «КВАНТ ЕНЕРДЖІ» з однієї сторони та між ТОВ «Автомобільні інновації» (Республіка Білорусь) (далі - Відповідач) з другої сторони було укладено контракт № 01.01-09/17.

Згідно даного контракту Позивач зобов`язується поставляти, а Відповідач приймати і оплачувати продукцію заводу ТОВ «Карпатнефтехім», яка поставляється відповідно до специфікацій. Товар являє собою «Сода каустична (натрія гідроксид технічний) марки А вищого сорту».

Оплата, згідно вищезазначеного контракту, здійснюється Відповідачем прямим банківським переказом на рахунок Позивача на основі виставленого Позивачем рахунку протягом п`яти банківських днів з дати отримання Товару Відповідачем після митного оформлення.

Згідно рахунку-фактури (invoice) №173 від 19.10.2018 Відповідачу було поставлено товар на суму 6008, 10 доларів США.

Згідно рахунку-фактури (invoice) №174 від 23.10.2018 року Відповідачу було поставлено товар на суму 5975, 03 доларів США.

Відповідно до міжнародної товарно-транспортої накладної №625568 від 19.10.2018 та №0122220 від 23.10.2018 року ТОВ Автомобільні інновації" поставлений товар, відповідність товару, який був поставлений, а саме «сода каустична (натрія гідроксид технічний) марки А вищого сорту» відповідає всім стандартам якості та умовам договору, що підтверджується сертифікатом якості №КНХ00020888 від 19.10.2018 та№КНХ00021240 від 23.10.2018.

Згідно Додаткового договору №1 від 04 вересня 2017 року до контракту №01.01-09/17 від 01 вересня 2017 року всі розбіжності, що виникають внаслідок або у зв`язку з цим Договором, повинні вирішуватися Сторонами шляхом переговорів. Якщо Сторонами не досягнуто згоди, спірні питання підлягають передачі на розгляд до суду Республіки Білорусь за місцем знаходження Покупця або до суду України за місцем знаходження Продавця.

Таким чином сума боргу Відповідача перед Позивачем становила 11383,13 доларів США.

В зарахування виконання умов контракту №01.01-09/17 від 01 вересня 2017 року 17 вересня 2019 року між ТОВ «Автомобільні інновації» (РБ) і ТОВ «КВАНТ ЕНЕРДЖІ» було укладено договір уступки права вимоги №1, згідно умов якого, Первісний кредитор поступається Новому кредитору своє право вимоги, що випливає з Договору №27-01-11 / 17 від 27.11.2017г., Укладеного між Первісним кредитором та Боржником - ТОВ «СЕРЖЕКСПО» в частині передоплати за непоставлену м`ясну продукцію на суму 6600,00 ( шість тисяч шістсот білоруських рублів 00 копійок) білоруських рублів. З моменту підписання цього договору до Нового кредитора переходить право вимоги від ТОВ «СЕРЖЕКСПО» виконання зобов`язань, обумовлених в п. 1.1, цього договору.

П.2.4 Договору уступки права вимоги №1 визначено, що з моменту поступки вимоги, Боржник свої зобов`язання в частині, обумовленої в п. 1.1 цього договору, виконує Новому кредитору за допомогою оплати в розмірі 3229,28 (три тисячі двісті двадцять дев`ять доларів 28 центів) доларів США на адресу Нового Кредитора за платіжними реквізитами, вказаними в п.4 цього договору.

З моменту підписання цього договору зобов`язання Боржника перед Первісним кредитором на суму 6600,00 білоруських рублів, що випливають з Договору №27-01-11 /17 від 27.11.2017р, припиняються.

Таким чином, у зв`язку з частковою оплатою боргу, станом на момент подачі позовної заяви сума боргу становить 8753,85 доларів США, що відповідно до курсу НБУ на день подачі позовної заяви становить 203 572 гривні 53 копійки. Також, беручи до уваги, те, що розмір процентів річних не встановлений Контрактом № 01.01.-09/17 від 01.09.2017 позивачем здійснено розрахунок 3% процентів за період з 28.10.2018 по 26.12.2019 у розмірі 7094,00грн. та розрахунок інфляційних втрат за період з жовтня 2018 по листопад 2019 року у розмірі 17058,05грн. у відповідності до положень статті 625 ЦК України. Крім того, позивач подав суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої ціна позову становить 360312,87грн.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено Контракт № 01.01-09/17від 01.09.2017 а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфа 1 глави 30 Господарського Кодексу України.

Частинами 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться і у статті 712 Цивільного кодексу України, згідно з якою за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

Спір у даній справі виник у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати за поставлений позивачем товар згідно Контракту № 01.01-09/17 наслідок чого у ТОВ "Автомобільні інновації" виникла заборгованість перед ТОВ "Квант енерджі" у розмірі 8753, 85 доларів США, що відповідно до курсу НБУ за розрахунком позивача становить 203 572 гривні 53коп., яка станом на день розгляду даної справи є непогашеною.

Доказів протилежного суду не надано.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку трьох відсотків річних на підставі вимог ст. 625 ЦК України вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача трьох відсотків річних у розмірі 13727,00грн., та 20379,94грн. інфляційних втрат, які підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ "Квант енерджі" до ТОВ "Автомобільні інновації" про стягнення суми 360312,87грн. заборгованості по оплаті за придбану продукцію за контрактом № 01.01.-09/17 від 01.09.2017 (позовні вимоги викладені з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ

позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільні інновації» (Республіка Білорусь), 220141, м.Мінськ, вул.Ф.Скорини, 54А, оф.107 (УНП 691392357) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КВАНТ ЕНЕРДЖІ», вул. Степана Бандери, 53/1, м.Коломия, Коломийський район, Івано-Франківська область (ідентифікаційний код юридичної особи 40817040), заборгованість за контрактом № 01.01-09/17 у розмірі 360312,87грн. та 5404,69грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.11.2020

СУДДЯ ШКІНДЕР П.А.