ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" листопада 2020 р.Справа № 922/2528/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Малихіній М.П.

розглянувши матеріали справи у підготовчому засіданні

за позовом 1. Фірми "Ікар-бізнес" - Товариство з обмеженою відповідальністю, 61146, м. Харків, вул. Героїв Праці, 36, кв. 21 2. Фізичної особи - підприємця Савченко Юлії Олександрівни, АДРЕСА_1
до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", 61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11 3 - я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Харківська міська рада, 61003, м. Харків, м-н. Конституції, 7
про захист права власності шляхом визнання дій протиправними та відшкодування матеріальної шкоди
за участю представників:

позивача 1: Савченко С.В., директор (витяг);

позивача 2: не з`явився;

відповідача: Лагутін І.В. ордер серія ХВ № 30000357 від 30.09.2020 року;

3 -ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Харківської міської ради: Волинська Я.І. довіреність № 08-21/4295/2-19 від 19.12.2019 року.

ВСТАНОВИВ:

Фірма "Ікар-бізнес" - Товариство з обмеженою відповідальністю (позивач 1) та фізична особа - підприємець Савченко Юлія Олександрівна (позивач 2) звернулись до Господарського суду Харківської області із позовом до відповідача Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" про:

- визнання протиправними дії Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" щодо знесення нежитлової будівлі літ. "А-1" по проспекту Тракторобудівників, 104 у м. Харкові;

- стягнення на користь позивача 1 завданої матеріальної шкоди у розмірі 396952, 45 грн., а саме: 111783, 62 грн. витрат від знищення майна (27,64% від 404427, 00 грн.); 264478, 59 грн. розміру упущеної вигоди (27,64 % від 956869, 00 грн.), 5000, 00 грн. витрати, пов`язані із розглядом справи (аудиторські послуги), 15690, 24 грн. витрати, пов`язані із розглядом справи (висновок експерта);

- стягнення на користь позивача 2 завданої матеріальної шкоди у розмірі 985033, 79 грн., а саме: 292643, 38 грн. втрат від знищення майна (72,36 % від 404427, 00 грн.), 692390, 41 грн. розмір упущеної вигоди (72,36 % від 956869,00 грн.).

Ухвалою суду від 22.10.2020 року відмовлено в усному клопотанні представника позивача 1 від 22.10.2020 року про встановлення додаткового строку Фірми "Ікар-бізнес" - Товариство з обмеженою відповідальністю. Підготовче засідання у справі відкладено на 05.11.2020 року. Явку представників учасників справи визнано обов`язковою.

03.11.2020 року від позивача 2 через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 25682) про поновлення процесуального строку щодо надання письмових пояснень.

Також позивачем разом із заявою (вх. № 25682 від 03.11.2020 року) було надано додаткові письмові пояснення щодо наявних судових рішень у матеріалах справи та суб`єктивного складу сторін із доданими доказами. Зокрема позивачем 2 надано пояснення щодо справ № 820/3713/17, 922/1301/19 та 643/11941/17. Крім того, щодо справи № 643/11941/17 позивач 2 зазначив, що останній звертався з адміністративним позовом до московського районного суду міста Харкова у якості фізичної особи з позовними вимогами про оскарження рішень та дій суб`єктів владних повноважень, аналогічними до справи № 820/3713/17, тому на думку позивача 2 кінцеве рішення в цій справі підлягає до застосування у справі № 922/2528/20 в частині того, що вимога про визнання дій комунального підприємства "Харківські теплові мережі" протиправними не підлягає в порядку адміністративного судочинства. Також надав пояснення та докази, щодо використання знищеного майна у своїй підприємницькій діяльності (а відтак набуття критеріїв позивача до господарського суду у якості фізичної особи-підприємця).

У підготовчому засіданні 05.11.2020 року, судом оголошено вступну та резолютивну частини ухвали суду про задоволення заяви (вх. № 25682 від 03.11.2020 року) про поновлення процесуального строку щодо надання письмових пояснень позивача 2. Поновлення позивачу 2 процесуального строку щодо надання письмових пояснень. Долучення додаткових письмових пояснень щодо наявності судових рішень в матеріалах справи та суб`єктивного складу сторін до матеріалів справи. Долучення документів доданих до письмових пояснень до матеріалів справи. Розгляд справи вести без їх урахування.

23.09.2020 року відповідачем у відзиві на позовну заяву (вх. №22077) заявлено клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування наданого клопотання відповідач зазначає, що ОСОБА_1 відповідно до змісту договорів, на підставі яких нею набуто право власності на спірні будівлі у відповідних правовідносинах виступала не як суб`єкт господарювання, а як фізична особа. Відповідно і в листуванні з Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" ОСОБА_2 діяла не як фізична особа-підприємець. З урахуванням викладеного, за твердженням відповідача, сумнівними з точки зору предметної юрисдикції є участь Савченко Ю.О. у даному проваджені, та її позовні вимоги про відшкодування упущеної вигоди як фізичної особи-підприємця, оскільки матеріали справи не містять доказів використання нею спірних будівель в господарській діяльності (т. 2, а.с. 9-19).

15.10.2020 року відповідач через канцелярію суду надав заперечення (вх. № 23957) у яких зокрема зазначає, щодо статусу позивача фізичної особи - підприємця Савченко Ю.О. На думку відповідача, позовні вимоги фізичної особи - підприємця Савченко Ю.О. не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки відсутні підстави вважати, що спір виник з господарських відносин стосовно майна ОСОБА_1 . Відповідно до договору купівлі-продажу від 28.08.20008 року укладеного між Фірмою "Ікар-бізнес" - Товариство з обмеженою відповідальністю та фізичною особою - підприємцем Савченко Ю.О., останньою придбано нежитлові приміщення загальною площею 42,7 кв.м. Проте, відповідно до вказаного договору, відсутня відмітка на те, що Савченко Ю.О. діяє як фізична особа-підприємець та/або придбає приміщення з метою використання його у господарській діяльності тощо. Аналогічна ситуація викладена і у договорі купівлі - продажу від 22.10.2012 року. Тому, на думку відповідача, позивачами не надано жодного доказу того, що спірні нежитлові приміщення використовувалися Савченко Ю.О. в її господарській діяльності (т. 2, а.с. 2-9).

Судом у підготовчому засіданні 05.11.2020 року поставлено на обговорення питання щодо суб`єктивного складу сторін та клопотання відповідача викладене у наданому до суду 23.09.2020 року відзиві на позовну заяву (вх. №22077) про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ФОП Савченко Ю.О.

Присутній у підготовчому засіданні 05.11.2020 року позивач 1 надав усні пояснення суб`єктивного складу сторін та заперечення проти клопотання відповідача та просив суд, відмовити у його задоволенні. На думку позивача наявними у матеріалах справи документами, підтверджено право звернення позивача 2 - ФОП Савченко Ю.О. до господарського суду, а саме суб`єктивний склад сторін.

Присутній у підготовчому засіданні 05.11.2020 року представник відповідача надав усні пояснення щодо заявленого у відзиві клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ФОП Савченко Ю.О., та просив суд, його задовольнити.

Присутній у підготовчому засіданні 05.11.2020 року представник 3 - ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Харківської міської ради підтримав надані відповідачем пояснення.

Суд дослідивши матеріали справи, клопотання відповідача викладене у відзиві на позовну заяву вх. №22077 від 23.09.2020 року (т. 2. а.с.9-19), із урахуванням позиції представників сторін, зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

В обґрунтування позовних вимог позивач 2 зазначає, що позивач 1 та позивач 2 є власниками нежитлової будівлі літ "А-1" в АДРЕСА_2 на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 11.06.2008 року у справі № 42/92-08 та договору купівлі-продажу.

03.10.2013 року за адресою розташування об`єкту нерухомості літ. "А-1" в АДРЕСА_2 було отримано попередження № 1609/0/161-13 від 03.10.2013 року від імені Адміністрації Московського району Харківської міської ради, без підпису посадової особи, про необхідність демонтажу торгівельного павільйону, належного позивачу на праві приватної власності, за вказаною адресою до 07.10.2013 року на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 02.10.2013 року. Пунктом 1.1 рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 605 від 02.10.2013 року визначеним у рішенні комунальним підприємствам було надано припис забезпечити звільнення території від безхазяйного майна та самовільно розміщених об`єктів згідно з додатком, пункт 5 в якому визначений павільйон очікування з вбудованими приміщеннями для дрібно-роздрібної торгівлі по АДРЕСА_3 .

В подальшому в період з 14 по 20.11.2013 року належні на праві власності позивачу 1 та позивачу 2 об`єкти нерухомого майна літ. "А-1" по проспекту Тракторобудівників, 104 в м. Харкові було демонтовано повністю.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.03.2014 року у справі №922/123/14 за позовом фірми "Ікар-бізцес" - Товариство з обмеженою відповідальністю до Харківської міської ради було скасоване рішення виконавчого комітету Харківської міської ради щодо вказаної будівлі та виключено її з переліку самовільно розташованих. Постановами Харківського апеляційного господарського суду від 12.06.2014 року та Вищого господарського суду України від 06.08.2014 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

01.03.2017 року слідчим Московського ВП ГУ НП в Харківській області Корх І.І. на підставі ухвали Московського районного суду від 27.02.2017 року внесені відомості до ЄРДР за заявою про злочин від 15.06.2016 року за частиною 2 статті 194 Кримінального кодексу України (за фактом умисного знищення майна, що завдало шкоду в особливо великих розмірах) за № 0001375. Постановою від 23.03.2017 року перекваліфіковано подію правопорушення на частину 2 статті 364 кримінального кодексу України. 11.08.2017 року ОСОБА_3 (позивач 1) був ознайомлений з матеріалами к.п. №0001375, в результаті чого ним було встановлено, що на підставі показань, знесення будівлі літ."А-1" відбулося не на підставі рішення виконкому Харківської міської ради, а задля усунення наслідків аварії, якої насправді не було.

15.09.2017 року ОСОБА_1 (позивач 2) звернувся до московського районного суду міста Харкова з позовом про оскарження рішень та дій суб`єктів владних повноважень. Ухвалою суду від 05.06.2018 року яку залишено без змін постановою Великої палати верховного суду від 18.12.2019 року у справі № 643/11941/17 провадження у справі закрито у зв`язку із чим, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Постановою Великої палати Верховного суду від 13.03.2019 року у справі № 820/3713/17 частково задоволено касаційну скаргу позивача 1 Фірми "Ікар-бізнес" - Товариства з обмеженою відповідальністю.

За твердженнями позивачів, у даній постанові судом касаційної інстанції вказано на помилковість висновків судів, щодо можливості вирішення спору в частині вимог до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" в порядку цивільного судочинства, оскільки такий спір має вирішуватись і порядку господарського судочинства.

02.09.2019 року позивача 1 Фірми "Ікар-бізнес" - Товариства з обмеженою відповідальністю звернувся до Господарського суду Харківської області із позовом до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" з вимогою, зокрема про визнання протиправним дій щодо знесення нежитлової будівлі літ. "А-1" по пр. Тракторобудівників, 104 в м. Харкові. Рішенням Господарського суду Харківської області у справі № 922/1301/19 в задоволенні позовну відмовлено у повному обсязі. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.11.2019 року рішення господарського суду Харківської області від 22.08.2019 року у справі № 922/1301/19 скасовано в частині відмови у задоволенні вимог про визнання протиправними дії Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" щодо знесення нежитлової будівлі літ. "А-1" по проспекту Тракторобудівників, 104 в м. Харкові та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Визнано протиправними дії Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" щодо знесення нежитлової будівлі літ. "А-1" по проспекту Тракторобудівників, 104 в м. Харкові. В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 22.08.2019 року у справі № 922/1301/19 залишено без змін.

Також зазначає, що постановою Верховного суду від 17.06.2020 року у справі № 922/1301/19 постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 року у справі № 922/1301/19 скасовано та змінено рішення Господарського суду Харківської області від 22.08.2019 року, зазначивши, що належним способом захисту прав та інтересів позивача у цій справі відповідає позовна вимога про відшкодування завданої йому майнової шкоди, оскільки судове рішення про визнання протиправним дій Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" щодо знесення нежитлової будівлі не призводять до відновлення порушеного права позивача, а отже, не відповідає належному способу захисту з точки зору його ефективності. При цьому протиправність дій юридичної особи є однією із складових, яка підлягає доказуванню в процесі розгляду справи про відшкодування шкоди і не може бути самостійною позовною вимогою у справі щодо захисту права власності.

За твердженнями позивачів, відповідно до частин 1, 3 статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтею 321 Цивільного кодексу України закріплено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За твердженнями позивачів, право на звернення до суду позивачами обґрунтовано саме порушенням прав на правомірне володіння майном, що виявилось у здійсненні відповідачем неправомірних дій, які мали наслідком знищення майна позивачів. Та відповідно до вимог пункту 6 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, зокрема у справах щодо права власності.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Надаючи правову кваліфікацію, щодо клопотання відповідача викладене у відзиві на позовну заяву вх. №22077 від 23.09.2020 року (т. 2. а.с. 9-19), суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом (частина 2 статті 50 Цивільного кодексу України).

Підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Цивільні права й обов`язки фізичної особи, зокрема право власності та право оренди на земельну ділянку, набуваються та здійснюються у порядку реалізації цивільної дієздатності цієї особи.

Наявність у фізичної особи статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту її державної реєстрації як ФОП вона виступає в такій якості у всіх правовідносинах.

Відповідно до роз`яснень Міністерства юстиції України від 14.01.2011 року, фізична особа-підприємець у цивільно-господарських відносинах є різностороннім учасником. Принципи здійснення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності роблять його подібним до юридичних осіб, тоді як у приватних відносинах, незважаючи на будь-які зміни в його статусі, він залишається громадянином - фізичною особою.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що до фізичної особи-підприємця треба застосовувати норми спеціального (господарського) законодавства, якщо предметом регулювання безпосередньо є їх підприємницька діяльність. Натомість необхідно брати до уваги норми цивільного законодавства, якщо предмет регулювання виходить за межі підприємницької діяльності, зачіпаючи приватні інтереси суб`єкта, та повною мірою врегульовується нормами Цивільного кодексу України.

Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України від 14.01.2011 року законодавство не виділяє такого суб`єкта права власності, як фізична особа-підприємець, та не містить норм щодо права власності фізичної особи-підприємця. Законодавство лише встановлює, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, всім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернене стягнення.

З аналізу вищевикладеного слідує, що суб`єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником будь-якого майна, крім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи. При цьому правовий статус фізичної особи-підприємця не впливає на правовий режим майна, що перебуває у його власності. Таким чином, нерухоме майно реєструється за фізичною особою.

Під час здійснення господарської діяльності фізичні особи - підприємці реалізують свою господарську компетенцію, тобто сукупність господарських прав та обов`язків. При цьому решта прав та обов`язків фізичної особи, що становлять її правоздатність як людини, набуваються та виконуються нею поза межами здійснення господарської діяльності, в порядку реалізації нею її цивільної дієздатності, передбаченої Цивільним кодексом України, та регулюються ним.

Враховуючи вищевикладене, слід чітко розмежовувати ці різні сфери відносин. Вбачається, що на підставі правила, встановленого у статті 51 Цивільного кодексу України, до фізичних осіб - підприємців слід застосовувати норми спеціального (господарського) законодавства, якщо предметом регулювання безпосередньо є їх підприємницька діяльність. Натомість, слід брати до уваги норми цивільного законодавства, якщо предмет регулювання виходить за межі підприємницької діяльності, зачіпаючи приватні інтереси суб`єкта, та в повній мірі врегульовується нормами Цивільного кодексу України.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що як вбачається із матеріалів справи, а саме постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі № 643/11941/17 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, Адміністрації московського району Харківської міської ради, Інспекції з благоустрою та екології Департаменту комунального господарства Міськради, Міськради. Третя особа-Прокуратура Харківської області, про визнання відсутність компетенції у відповідачів щодо складання акта обстеження від 14 листопада 2013 року; визнання відсутність компетенції у Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на видачу акта-припису від 13 листопада 2013 року; визнання нечинним і протиправним складений відповідачами акт обстеження від 14 листопада 2013 року, яким установлено неможливість проведення ремонтних робіт без звільнення земельної ділянки від усіх споруд навколо тепломагістралі; визнання нечинним і протиправним акт-припис КП "Харківські теплові мережі" від 13 листопада 2013 року, яким вимагається демонтувати об`єкт нерухомості; визнання протиправними дії посадових осіб КП "Харківські теплові мережі" та Міськради щодо знесення нежитлової будівлі (літ. "А-1") у пункті 45 постанови зазначено, що суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що дії посадових осіб Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" та Міськради щодо знесення нежитлової будівлі (літ. "А-1") на проспекті Тракторобудівників, 104 у м. Харкові можуть бути оскаржені позивачкою в порядку цивільного судочинства (т. 1, а.с. 188-191).

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги фізичної особи - підприємця Савченко Юлії Олександрівни до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" про стягнення на користь позивача 2 завданої матеріальної шкоди: 292 643, 38 грн. втрат від знищення майна (72,36 % від 404 427, 00 грн.), 692 390, 41 грн. розмір упущеної вигоди (72,36 % від 956 869,00 грн.), що разом становить 985 033, 79 грн. не підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача викладене у наданому до суду відзиві на позовну заяву (вх. № 22077 від 23.09.2020 року) в частині позовних вимог ОСОБА_1 про закриття провадження у справі. Закрити провадження у справі в частині позовних вимог фізичної особи - підприємця Савченко Юлії Олександрівни до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" про стягнення на користь позивача 2 завданої матеріальної шкоди: 292 643, 38 грн. втрат від знищення майна (72,36 % від 404 427, 00 грн.), 692 390, 41 грн. розмір упущеної вигоди (72,36 % від 956 869,00 грн.), що разом становить 985 033, 79 грн.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини 1 цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (частина 2 статті 231 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, із урахуванням вищевикладеного, такий спір за суб`єктивним складом його учасників належить до цивільної юрисдикції.

Отже, із урахуванням вищевикладеного, суб`єктивного складу сторін у справі № 922/2528/20, суд дійшов до висновку, що даний спір в частині позовних вимог фізичної особи - підприємця Савченко Юлії Олександрівни до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" про стягнення на користь позивача 2 завданої матеріальної шкоди: 292 643, 38 грн. втрат від знищення майна (72,36 % від 404 427, 00 грн.), 692 390, 41 грн. розмір упущеної вигоди (72,36 % від 956 869,00 грн.), що разом становить 985 033, 79 грн. не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Частиною 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно приписів статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Керуючись пунктом 1 частиною 1 статті 231, статтями 234 - 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити клопотання відповідача (вх. № 22077 від 23.09.2020 року) в частині позовних вимог Савченко Ю.О. про закриття провадження у справі.

2. В частині позовних вимог фізичної особи-підприємця Савченко Юлії Олександрівни про стягнення з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ) на користь фізичної особи-підприємця Савченко Юлії Олександрівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) завданої матеріальної шкоди: 292 643, 38 грн. втрат від знищення майна (72,36 % від 404 427, 00 грн.), 692 390, 41 грн. розмір упущеної вигоди (72,36 % від 956 869,00 грн.), що разом становить 985 033, 79 грн. - провадження у справі № 922/2528/20 закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Роз`яснити позивачу 2 - фізичній особі - підприємцю Савченко Юлії Олександрівні, що позовні вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею, а саме 05.11.2020 року.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку, передбаченому статтями 255-256 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили з врахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвалу підписано 09.11.2020 року

Суддя О.О. Ємельянова