УХВАЛА

м. Київ

30.10.2020Справа № 910/7078/20

За позовом ОСОБА_1
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "СР111" 2) ОСОБА_2 3) ОСОБА_3 4) ОСОБА_4 5) Реєстратора Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради "Реєстраційний центр" Кулик Олесі Сергіївни 6) Реєстратора Комунального підприємства "Правочин" Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Кулікової Анни Олександрівни 7) Державного реєстратора Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації Костельнікової Тетяни Миколаївни
про розірвання договору, визнання недійсними договорів, скасування рішень загальних зборів, скасування реєстраційних записів
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.

Представники сторін:
від позивача: Порхун С.В. - представник
від відповідачів:не з`явилися.
ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "СР111", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , реєстраторі Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради "Реєстраційний центр" Кулик Олесі Сергіївни, реєстратора Комунального підприємства "Правочин" Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Кулікової Анни Олександрівни, державного реєстратора Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації Костельнікової Тетяни Миколаївни про:

- розірвання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі TOB "СР111", укладеного 28 грудня 2017 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі TOB "СР111", укладеного 28 грудня 2017 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений від імені ОСОБА_1 ОСОБА_3 ;

- визнання недійсним рішення загальних зборів учасників TOB "СР111" про зміну учасника TOB "СР111" з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 , оформленого протоколом № 2 від 28.12.2017 р;

- скасування реєстраційного запису від 29.12.2017 р. № 1048347, внесеного до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань філією Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради "Реєстраційний центр" у м. Києві щодо державної реєстрації зміни складу учасників TOB "СР111";

- визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі TOB "СР111", укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- визнання недійсним рішення учасника TOB "СР111" про зміну учасника TOB "СР111" з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 ;

- визнання недійсним акту приймання-передачі частки в статутному капіталі TOB "СР111" від 17.12.2018 р;

- скасування реєстраційного запису від 18.12.2018 р. № 2048347, внесеного до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Комунальним підприємством "Правочин" Мартенівської сільської ради Пулинського району Житомирської області щодо державної реєстрації зміни складу учасників TOB "СР111";

- визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "СР111", укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

- визнання недійсним акту приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ "СР111" від ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ;

- скасування реєстраційного запису від 06.05.2019 р. № 4048347, внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державним реєстратором Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації.

21.05.2020 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборони суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "СР111".

Безпосередньо у підготовчому судовому засіданні 30.10.2020 представник позивача надав усні пояснення стосовно заяви про забезпечення позову.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, беручи до уваги доводи представника позивача, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову з наступних підстав.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

На обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 вказує, що забезпечення позову саме двома заходами одночасно - є ефективними способами забезпечення позовних вимог та співмірними з позовними вимогами. В іншій частині заяви позивач посилається на ті ж підстави, які ним наведені у позові.

За правовою позицією, викладеною в Рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року N 4-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, "з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову".

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже - елементом правосуддя.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 08 жовтня 2018 року у справі № 913/257/18.

Під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову суд не має можливості повною мірою оцінити та обґрунтувати дійсну наявність порушених прав позивача зі сторони відповідача (відповідачів), тому, накласти арешт на майно, яке внесено в якості статутного капіталу ТОВ "СР111" буде передчасним та може мати наслідком перешкоджання діяльності Товариства.

Крім того, суд звертає увагу заявника на положення п. 4 ч. 5 та ч. 10 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, з яких вбачається, що не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, з огляду на наведені вище обставини, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

За таких обставин, керуючись приписами ст. ст. 120, 138, 140, 219, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її прийняття

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано - 09.11.2020

Суддя Ю.О.Підченко