Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2020 р. м. Житомир Справа № 906/1102/20

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Прядко О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Дерменжи Віктора Івановича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діва-Агролан"

про стягнення 170693,75 грн

Процесуальні дії по справі.

Фізична особа-підприємець Дерменжи Віктор Іванович звернувся з позовом до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діва-Агролан" заборгованості за договором про надання послуг № 13/10/18/п від 13.10.2018 у сумі 170693,75, з яких: 96360,00 грн основний борг, 59090,28 грн пеня, 6072,76 грн 3% річних та 9170,71 грн інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду від 11.09.2020 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Дерменжи Віктора Івановича судом прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

28.09.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 25/09 від 25.09.2020.

16.10.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив від 09.10.2020.

21.10.2020 від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказу сплати відповідачем суми основної заборгованості перед позивачем у розмірі 96360,00 грн. До клопотання додано платіжне доручення № 152 від 19.10.2020 на суму 96360,00 грн.

Усі вищевказані документи судом прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позов мотивований неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Діва-Агролан" умов договору про надання послуг № 13/10/18/п, що був укладений між сторонам 13.10.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідач свої зобов`язання за договором щодо оплати наданих послуг по збиранню сільськогосподарських культур належним чином не виконав, внаслідок чого позивач був змушений звернутись до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 96360,00 грн.

За порушення строків проведення розрахунків позивачем на підставі пунктів 5.2. Договору заявлено до стягнення з відповідача 59090,28 грн пені .

Також за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України заявлено до стягнення з відповідача 6072,76 грн 3% річних та 9170,71 грн інфляційних.

У відзиві на позовну заяву від 25.09.2020 відповідач підтвердив наявність основного боргу перед позивачем на суму 96360,00 грн, щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат відповідач заперечив, оскільки вважає, що їх нарахування позивачем здійснено не вірно в частині визначеного періоду нарахування, а саме більше ніж за 6 місяців відповідно до ст. 232 ГК України. Докази сплати суми основного боргу відповідачем направлено суду разом із клопотанням про долучення документів до матеріалів справи № 47 від 21.10.2020, що надійшло до суду 21.10.2020.

Також у своєму відзиві відповідач заперечив щодо заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 17000,00 грн, вважає необґрунтованою та безпідставною вказану суму, оскільки розгляд справи призначений без виклику сторін та фактично розгляд справи не відбувався.

У відповіді на відзив від 09.10.2020 представник позивача наводить обґрунтування фактично понесених позивачем адвокатських витрат у сумі 17000,00 грн та додає докази оплати зазначеної суми позивачем (копію дублікату квитанції № 0.0..1 від 21.08.2020).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

13.10.2018 між Фізичною особою-підприємцем Дерменжи Віктором Івановичем (позивач/виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діва-Агролан" (відповідач/замовник) було укладено Договір № 13/10/18/п про надання послуг (далі- Договір).

У п. 1.1. Договору сторони обумовили, що виконавець зобов`язується, в порядку та на умовах даного Договору, на території сільськогосподарських угідь замовника надати останньому послуги по збиранню врожаю сільськогосподарських культур на пальному замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.

Відповідно до п.1.2. Договору, сторони домовилися, що виконавець надаватиме послуги по збиранню врожаю сільськогосподарських культур на наведених нижче умовах та в наступних обсягах: найменування культури-кукурудза; на площі угідь замовника, що складає 300 га; вартість послуг за 1 зібраний гектар, без ПДВ становить 980,00грн; загальна вартість наданих послуг, без ПДВ складатиме 294000,00 грн.

Згідно з п.2.1. Договору, виконавець надає послуги по збиранню врожаю із застосуванням своєї техніки комбайн Case 2388 в кількості (2) одиниць в режимі роботи, яка прийнятна для обох сторін.

За умовами п.3.1. Договору, вартість послуг по збиранню врожаю за 1 (один) зібраний гектар зазначається в п.1.2 Договору. Вартість послуг за 1 зібраний гектар та/або обсяг надання послуг можуть бути змінені за домовленістю сторін, про що вони укладають відповідну Додаткову угоду.

Загальна вартість наданих послуг (сума до сплати Замовником) обчислюється виходячи з актів передачі-приймання наданих послуг, що підписані сторонами. Оплата наданих послуг здійснюється шляхом перерахуванням грошових коштів на поточний рахунок виконавця на підставі актів передачі-приймання наданих послуг в строк не пізніше ніж через 5 (п`ять) робочих днів з дати підписання відповідного акту (п.3.3.-3.4. Договору).

Розділом 5 Договору сторонами визначено відповідальність сторін.

Так, згідно з п.5.2. Договору за прострочення оплати наданих послуг замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочення оплати.

Пунктом 5.3. Договору сторонами передбачено, що позовна давність в три роки застосовується до всіх вимог, щодо виконання зобов`язань за даним Договором, в т. ч. про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до п.7.1.Договору, Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2018 року, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Як вказує позивач та вбачається з матеріалів справи позивачем надано відповідачу послуги по збиранню врожаю кукурудзи на загальну суму 178360,00 грн, в свою чергу відповідачем вказані послуги були прийняті як належні, що підтверджується підписаним та скріпленим печатками сторін актом приймання-передачі виконаних робіт (послуг) від 23.10.2018 (а.с. 16).

Відповідач всупереч умов Договору свої зобов`язання зі сплати отриманих послуг вчасно не виконав сплативши частково на користь позивача 82000,00 грн двома платежами (70000,00 грн - 18.01.2019 та 12000,00 грн - 25.06.2019).

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 18.08.2020 року про сплату заборгованості у розмірі 170693,75, з яких 96360,00 грн основний борг, 59090,28 грн пеня, 6072,76 грн 3% річних та 9170,71 грн інфляційних.

Відповідач відповіді на претензію не надав, оплату заборгованості не здійснив.

Таким чином, станом на дату подання позову заборгованість відповідача за надані послуги становила 96360,00 грн.

У зв`язку з цим за прострочення виконання грошових зобов`язань з оплати наданих послуг позивач на підставі п. 5.2 Договору заявив до стягнення з відповідача 59090,28 грн пені та на підставі ст. 625 ЦК України 6072,76 грн 3% річних та 9170,71 грн інфляційних втрат.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зі змісту правовідносин, які склалися між сторонами, та характеру взятих ними зобов`язань, суд дійшов висновку про те, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з договору про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Факт належного виконання позивачем своїх зобов`язань підтверджується Актом приймання - передачі виконаних робіт (послуг) від 23.10.2018 (а.с.16).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач виконав свій обов`язок за договором надання послуг №13/10/18/П від 13.10.2018 в частині сплати основного боргу частково на суму 82000,00грн.

Факт погашення відповідачем залишку заборгованості перед позивачем за надані послуги у сумі 96360,00 грн підтверджується платіжним дорученням №152 від 19.10.2020.

Тобто, після звернення позивача з позовом у даній справі, відповідач сплатив основний борг в сумі 96360,00грн.

Пунктом 2 ч.1 ст.231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки матеріалами справи підтверджено сплату відповідачем 96360,00грн основного боргу після відкриття провадження та до прийняття рішення у даній справі, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Аналогічна норма закріплена і в статті 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 ЦК України визначає правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема, сплату неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Наведені норми свідчать, що за порушення грошового зобов`язання боржник на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити неустойку (штраф, пеню).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із ч. 4 ст.231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

За приписами ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вбачається з розрахунку позивача (а.с.3-4) останній нараховує пеню за період з 28.10.2018 до 01.09.2020 за Договором про надання послуг №13/10/18/П від 13.10.2018 з урахуванням здійснених часткових проплат , а саме:

- з 28.10.2018 до 18.01.2019 на суму боргу 178360,00 грн у розмірі 14601,09 грн;

- з 18.01.2019 до 25.06.2019 на суму боргу 108360,00 грн у розмірі 16812,13 грн;

- з 25.06.2019 до 01.09.2020 на суму боргу 96360,00 грн у розмірі 27677,06 грн.

З пункту 5.2. договору вбачається, що сторонами було визначено, що за прострочення оплати наданих послуг замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочення оплати, проте не визначено строк такого нарахування, а відтак в силу приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України період нарахування штрафних санкцій обмежено терміном в 6 місяців.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм законодавства, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

Як зазначається вище, пунктом 3.4. Договору, оплата наданих послуг здійснюється шляхом перерахуванням грошових коштів на поточний рахунок виконавця на підставі актів передачі-приймання наданих послуг в строк не пізніше ніж через 5 (п`ять) робочих днів з дати підписання відповідного акту

Отже, з урахуванням вищевказаних положень Цивільного кодексу України та п. 3.4. Договору про надання послуг, останнім днем строку виконання зобов`язання є 30.10.2018.

Перевіривши розрахунок пені та 3% річних, викладений позивачем у позовній заяві, суд дійшов висновку, що вказаний розрахунок здійснено невірно в частині визначення кінцевого терміну виконання зобов`язання та відповідно початку прострочення, як передбачено п.3.4. Договору про надання послуг, а також без урахування приписів ч.6 ст.232 ГК України.

Суд, здійснивши власний розрахунок пені, дійшов висновку, що обґрунтованим розміром пені, що підлягає стягненню з ТОВ "Діва-Агролан" є пеня у загальному розмірі 24890,76 грн, а саме:

- за період з 31.10.2018 до 17.01.2019 на суму боргу 178360,00 грн у розмірі 13897,42 грн;

- за період з 18.01.2019 до 30.04.2019 на суму боргу 108360,00 грн у розмірі 10993,34 грн;

В іншій частині заявлена до стягнення пеня у розмірі 34199,52 грн задоволенню не підлягає.

Позивач також нараховує 3% річних на загальну суму 6072,76 грн за аналогічний період, що й пеню.

Суд здійснивши власний розрахунок 3% річних дійшов висновку, що обґрунтованим розміром 3% річних, що підлягає стягненню з ТОВ "Діва-Агролан" є 6005,22 грн, а саме:

- за період з 31.10.2018 до 17.01.2019 на суму боргу 178360,00 грн у розмірі 1158,12 грн;

- за період з 18.01.2019 до 24.06.2019 на суму боргу 108360,00 грн у розмірі 1407,20 грн;

- за період з 25.06.2019 до 01.09.2020 на суму боргу 96360,00 грн у розмірі 3439,90 грн;

В іншій частині заявлені до стягнення 67,54 грн 3% річних є необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.

Позивачем нараховані інфляційні втрати за ті ж періоди, що і пеню та 3 % річних.

Суд враховує те, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

За перерахунком суду за весь час прострочення розмір інфляційних збитків, що підлягає стягненню з відповідача, в загальному розмірі становить 8971,49 грн, відтак позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню у зазначеному розмірі.

В частині стягнення з відповідача 199,22 грн інфляційних втрат суд відмовляє за безпідставністю.

Разом із іншими вимогами позивач також просить стягнути з відповідача суму витрат понесених на правничу допомогу у розмірі 17000,00 грн.

Розглянувши дану вимогу суд враховує наступне.

Частиною 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За змістом ч.ч. 3 - 6 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження заявлених до стягнення з відповідача фактично понесених позивачем витрат на правничу допомогу позивач надав суду копію договору про надання правової допомоги №17/08 від 17.08.2020, укладений між Фізичною особою-підприємцем Дерменжи Віктором Івановичем та адвокатським об`єднанням "Авторитет" (а.с.10), ордер серії ОД № 667776 від 09.10.2020 (а.с. 46), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №002909 від 16.11.2016 (а.с.47), копію дублікату квитанції №0.0..1 від 21.08.2020 про сплату 17000,00 грн за правову допомогу, згідно договору № 17/08 (а.с.45).

Відповідно до п. 1 договору, клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту, в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Згідно з п.4.1.-4.2. Договору, юридичну допомогу, що надається адвокатським об`єднанням, клієнт оплачує в гривнях в сумі та порядку, передбаченому додатковою угодою до цього договору, що є її невід`ємною частиною. Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку.

В п.1 Додаткової угоди сторони за цим додатковим договором домовились, що вартість послуг адвокатів АО "Авторитет" ( гонорару) за надання правової допомоги становить 17000,00 грн (сімнадцять тисяч) гривень. сплата за цим додатковим договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку на оплату від адвокатського об`єднання.

Згідно з ч. 1 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

В позовній заяві міститься детальний (попередній) опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським об`єднанням, на загальну суму 7000,00 грн, які складаються з усної консультації з вивченням документів та правовий аналіз договорів - 1500,00 грн; вивчення останніх рішень/судової практики з аналогічних спорів - 2год х 500,00 грн =1000,00 грн; складання позовної заяви - 4500,00 грн.

Також зазначено, що судові витрати на правничу допомогу, які позивач очікує понести складає 10000,00 грн.

В подальшому, 16.10.2020 адвокатським об`єднанням було подано до суду відповідь на відзив, де останній наводить детальний опис фактично понесених витрат на правову допомогу з детальним описом виконаних робіт та ставки адвокатського гонорару.

Згідно вказаного опису позивач поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 17000,00 грн, що складається із: усної консультації з вивчення документів та правовий аналіз договорів - 1500,00 грн; вивчення останніх рішень/судової практики з аналогічних спорів - 2 год х500,00 грн = 1000,00 грн; складання претензії - 4500,00 горн, складання позову- 4500,00 грн; виїзна консультація з приводу судового розгляду позовної заяви до м.Кілія Одеської області ( 200 км) - 5500,00 грн

Дослідивши надані представником позивача документи, зокрема попередній опис робіт (наданих послуг) та опис фактично понесених витрат позивача, суд звернув увагу, що список виконаних робіт при поданні позову до суду обраховувався у розмірі 7000,00 грн, при цьому ще 10000,00 грн очікувалось понести під час розгляду спору, що імовірно стосувалось витрат в результаті прийняття участі адвоката у судових засіданнях, складання та подання ним додаткових заяв по суті справи, клопотань, доказів тощо.

Суд зазначає, що розгляд справи було здійснено в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, матеріалами справи не підтверджено вчинення представником позивача додаткових дії, за які б позивач мав би сплатити, окрім подачі відповіді на відзив на 1 аркуші з додатками на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, які з невідомих причин не були додані до позовної заяви.

Крім того, суд звертає увагу, що опис витрат, які позивач очікував понести та опис фактично понесених витрат відрізняються, зокрема, в очікуваному описі не зазначено про складання претензії від 18.08.202о, витрати на складення якої мали б бути включені раніше, також адвокатом зазначається про здійснення виїзної консультації, доказів здійснення якої не надано, та не обґрунтовано необхідність у даному виїзді, враховуючи малозначність справи.

Суд вважає за необхідне зауважити, що в матеріалах справи відсутній також акт приймання виконаних робіт.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у ст.126 ГПК України та у ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно ст.15 ГПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на викладене, враховуючи складність справи, зважаючи на обсяг наданих адвокатських послуг, на переконання суду співмірною є компенсація витрат відповідача на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав суду доказів, які б спростовували доводи позивача, натомість позивач обґрунтував свої позовні вимоги належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 39867,47 грн, з яких: 24890,76 грн пені, 6005,22 грн 3% річних та 8971,49 грн інфляційних. В частині стягнення 34199,52 грн пені, 67,54 грн 3% та 199,22 грн інфляційних слід відмовити.

Провадження у справі в частині вимог про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 96360,00 грн підлягає закриттю.

Судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 126, 129, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця Дерменжи Віктора Івановича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діва-Агролан" про стягнення 170693,75 грн задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діва-Агролан" на користь Фізичної особи-підприємця Дерменжи Віктора Івановича основної заборгованості в сумі 96360,000 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діва-Агролан" (12044, Житомирська обл., Пулинський р-н, с.Стара Олександрівка, вул. Ялинівська, б.1-А, )

на користь Фізичної особи-підприємця Дерменжи Віктора Івановича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ):

- 24890,76 грн - пені;

- 6005,22 грн - 3% річних;

- 8971,49 грн - інфляційних;

- 2043,42 грн - судового збору.

- 5586,70 грн - витрати на професійну правничу допомогу.

4. В іншій частині в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 06.11.20

Суддя Прядко О.В.

Віддрукувати: 1-у справу;

2- позивачу- ФОП Дерменжи В.І. ( АДРЕСА_2 )- рек.

email: ІНФОРМАЦІЯ_1

3- відповідачу ТОВ "Діва-Агролан" (12044, Житомирська. обл, Пулинський р-н, с.Стара Олександрівка, вул.Ялинівська, буд1-А) рек

email: