ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"02" листопада 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2584/20

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

При секретарі судового засідання Прижбило О.В.,

розглядаючи справу №916/2584/20,

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, 03150, ) в особі Філії "Енергозбут" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вулиця Жилянська, будинок 97, місто Київ, 01135, код ЄДРПОУ ВП 40150221)

до відповідача: Головного управління Національної поліції в Одеській області (вулиця Академіка Філатова, будинок 15-А, м. Одеса, 65080, код ЄДРПОУ 4018740),

про стягнення 38446,53 грн.

Представники сторін:

Від позивача: Челак Г.П.;

Від відповідача: Сокуренко І.А.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Філії "Енергозбут" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (Відповідач), про стягнення 38446,53 грн., з яких 27658,39 грн. основного боргу за електричну енергію, 166,84 грн. за перевищення договірних величин, 4739,05 грн. пені, 2106,55 грн. відсотків річних, 3775,70 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування своїх вимог посилається на укладання з відповідачем договору №УЗ/ЕЕЦ/О-17-01/169/5362 від 26.10.2017, постачання відповідачу електричної енергії на пост поліції ГУНП в Одеській області (КТП-ДПР № 49) за адресою Одеська область, м.Білгород-Дністровський, смт. Затока, підписання сторонами акту звірки про використану електричну енергії, вжиття позивачем заходів досудового регулювання спору, невиконання відповідачем свого обов`язку щодо оплати.

Відповідач вимоги позивача не визнав, посилаючись на відсутність підстав для оплати електричної енергії, відсутність підстав для нарахування штрафних санкцій, відсутність оригіналу договору, укладання договорів на бюджетний рік та фінансування виключно за рахунок коштів державного бюджету. З приводу фактичного отримання електричної енергії чи відсутності такого отримання пояснень не надано.

Ухвалою від 04.09.2020 відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 05.10.2020.

В судовому засіданні 05.10.2020 через відсутність представника відповідача протокольною ухвалою судове засідання було перенесено на 21.10.2020.

В судовому засіданні 21.10.2020 також через відсутність представника відповідача протокольною ухвалою судове засідання було перенесено на 02.11.2020.

В судовому засіданні 02.11.2020 судом було заслухано пояснення позивача відповідача, оглянуто оригінал договору № УЗ/ЕЕЦ/О-17-01/169/5362 про постачання електричної енергії від 26.10.2017, досліджено наявні у матеріалах справи докази та після повернення з нарадчої кімнати оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Стаття 15 ЦК України визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями до ч. ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Ч. 1 ст. 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Між позивачем та відповідачем було підписано договір №УЗ/ЕЕЦ/О-17-01/169/5362 про постачання електричної енергії від 26.10.2017.

Доказів визнання його недійсним в судовому порядку, розірвання або припинення суду не представлено. Також відповідачем не стверджувалось про неукладання цього договору, підробку, підписання невповноваженою особою або про будь-які інші обставини, які б виключали можливість посилання на цей договір як на підставу виникнення прав та обов`язків для сторін. Клопотань щодо проведення судових експертиз відносно договору не заявлялось.

За таких обставин суд керується встановленою у ст.204 ЦК України презумпцією правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно із приписами ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч. 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Предметом договору № УЗ/ЕЕЦ/О-17-01/169/5362 про постачання електричної енергії від 26.10.2017 був продаж електричної енергії позивачем відповідачу для забезпечення потреб електроустановок відповідача з дозволеною потужністю 3,0 кВт, при цьому відповідач повинен був оплатити позивачеві вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснити інші платежі згідно з умовами договору (Розділ 1. Предмет договору).

Відповідно до п.1 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

П.2 вказаної статті встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Ані зазначеними правовими нормами, ані умовами договору не передбачено здійснення передплати, тобто оплаті підлягає обсяг фактично переданої електричної енергії після такої передачі.

Позивачем в якості доказу передачі відповідачу електричної енергії надається Акт звірки про використану активну електричну енергію за певний період, а саме з 1 листопаду 2017 по 31 грудня 2018.

Ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначає в тому числі наступні терміни:

- господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства;

- первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію;

Відповідно до ч.1 ст. 9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Наданий позивачем акт звірки, на думку суду, відображає лише результати інвентаризації показів приладів обліку електроенергії, але при цьому жодної самостійної операції не фіксує, а тому не може розглядатися як документ первинного обліку. Крім того, суду не надано доказів наявності повноважень осіб, які вказані підписантами цього акту з боку відповідача, додатками до договору не передбачено складання акту саме за такою формою на підтвердження здійсненої господарської операції.

За таких обставин суд вважає недоведеним факт та обсяги заявленої у позові поставки електричної енергії позивачем відповідачеві.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З урахуванням вказаної правової норми, недоведеності факту поставки та відсутності умов щодо попередньої оплати, суд вважає, що у відповідача не виник обов`язок щодо сплати позивачу грошових коштів з указаних у позові підстав, а тому його не можна вважати таким, що прострочив оплату.

За таких обставин вимоги позивача про стягнення 27658,39 грн. основного боргу за електричну енергію та 166,84 грн. за перевищення договірних величин споживання електричної енергії суд вважає недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено до стягнення 4739,05 грн. пені, 2106,55 грн. відсотків річних, 3775,70 грн. інфляційних втрат.

В ч.1 ст.548 ЦК України закріплено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України встановлено, що пеня є одним із різновидів штрафних санкцій, які учасник господарських зобов`язань повинен сплатити за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, наведені правові норми щодо можливості нарахування пені, інфляційних та 3% річних чітко пов`язують таку можливість з фактом прострочки боржника. За відсутності доведеного факту прострочки суд вважає вимоги позивача в частині стягнення цих сум безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення 38446,53 грн., з яких 27658,39 грн. основного боргу за електричну енергію, 166,84 грн. за перевищення договірних величин, 4739,05 грн. пені, 2106,55 грн. відсотків річних, 3775,70 грн. інфляційних втрат - задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.ст.123, 129 Господарського процесуального Кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 204, 202, 525, 530, 548, 610, 611, 612, 625, 655, 712 ЦК України, ст.ст. 193, 230 ГК України, ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», ст.ст. 73, 74, 75, 77, 79, 86, 91, 98, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, 03150, ) в особі Філії "Енергозбут" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вулиця Жилянська, будинок 97, місто Київ, 01135, код ЄДРПОУ ВП 40150221) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (вулиця Академіка Філатова, будинок 15-А, м. Одеса, 65080, код ЄДРПОУ 4018740) про стягнення 38446,53 грн., - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 02.11.2020р. Повний текст рішення складений та підписаний 09 листопада 2020 р.

Суддя Р.В. Волков