УХВАЛА

про відмову у поверненні судового збору

м. Київ

06.11.2020справа № 910/16190/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

про повернення судового збору

за подання позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

до товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Інтергума" (03069, м. Київ, вул. Володимира Брожка, 64; ідентифікаційний код 43651908)

про стягнення 140 000 грн.,

без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Інтергума» (далі - Компанія) про стягнення з відповідача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Інтергрума» (далі - Товариство) 140 000 грн. збитків від недобросовісної конкуренції.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.10.2020 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства про стягнення 140 000 грн.; матеріали позовної заяви повернуто ОСОБА_1

05.11.2020 ОСОБА_1 подала суду заяву про повернення сплаченого судового збору у справі №910/16190/20.

Відповідно до частини другої статті 123 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон) передбачено, що судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частиною першою статті 7 Закону передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Згідно з пунктом 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, у разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до органу Казначейства подається оригінал або належним чином засвідчена копія ухвали суду.

Ухвала суду подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (у разі знаходження оригіналу документа на переказ, який підтверджує зарахування судового збору до бюджету, в матеріалах судової справи та зазначення про це в ухвалі суду).

Разом з тим, підпунктом 2.21 пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» передбачено, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Згідно з частиною 2 статті 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

При вирішенні питання про повернення коштів з Державного бюджету України суд досліджує докази надходження таких коштів до бюджету тільки з оригіналу платіжного доручення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 до заяви не додано доказів сплати позивачем судового збору у справі №910/16190/20.

З огляду на викладене господарський суд міста Києва звертає увагу ОСОБА_1 на те, що для вирішення даної заяви про повернення судового збору у справі №910/16190/20 необхідно подати суду оригінал платіжного доручення про сплату судового збору.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у поверненні ОСОБА_1 судового збору.

Після усунення зазначених недоліків заявник не позбавлений можливості звернутися повторно із заявою про повернення судового збору.

Керуючись Законом України «Про судовий збір», статтями 234 та 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у повернені судового збору.

Ухвала набрала законної сили 06.11.2020 та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Марченко