29.10.2020Справа № 910/6106/20
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Юрковської В.О.,
представники сторін:
від позивача: не з`явились.
від відповідача: не з`явились.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.09.2020 первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» задоволено. Стягнуто з Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» заборгованість за поставлений товар у розмірі 641 867 (шістсот сорок одна тисяча вісімсот шістдесят сім) грн 62 коп., пеню у розмірі 110 099 (сто десять тисяч дев`яносто дев`ять) 30 коп., штраф у розмірі 168 373 (сто шістдесят вісім тисяч триста сімдесят три) грн 52 коп., 30% річних у розмірі 124 773 (сто двадцять чотири тисячі сімсот сімдесят три) грн 34 коп.,інфляційні втрати у розмірі 13 153 (тринадцять тисяч сто п`ятдесят три) грн 64 коп. та судовий збір у розмірі 15 874 (п`ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят чотири) грн 03 коп. В задоволенні зустрічного позову Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» відмовлено.

21.09.2020 до суду від позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення по справі № 910/6106/20, в якій позивач просить суд ухвалити по справі додаткове рішення, яким стягнути з відповідача Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 96015,27 грн.

21.09.2020 вказана заява передана судді Демидову В.О. згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2020 заяву позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» про ухвалення додаткового судового рішення по справі № 910/6106/20 прийнято до розгляду, розгляд заяви призначено на 01.10.2020.

01.10.2020. судове засідання не відбулося у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Демидова В.О., розгляд заяви призначено на 29.10.2020

Представники сторін у судове засідання 29.10.2020 не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З огляду на положення ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення без участі сторін.

В зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Демидова В.О., дата складення та підписання повного тексту додаткового рішення 16.11.2020.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви, матеріали справи № 910/6106/20, доходить такого обґрунтованого висновку.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.09.2020 первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» задоволено. Стягнуто з Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» заборгованість за поставлений товар у розмірі 641 867 (шістсот сорок одна тисяча вісімсот шістдесят сім) грн 62 коп., пеню у розмірі 110 099 (сто десять тисяч дев`яносто дев`ять) 30 коп., штраф у розмірі 168 373 (сто шістдесят вісім тисяч триста сімдесят три) грн 52 коп., 30% річних у розмірі 124 773 (сто двадцять чотири тисячі сімсот сімдесят три) грн 34 коп.,інфляційні втрати у розмірі 13 153 (тринадцять тисяч сто п`ятдесят три) грн 64 коп. та судовий збір у розмірі 15 874 (п`ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят чотири) грн 03 коп. В задоволенні зустрічного позову Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» відмовлено.

21.09.2020 до суду від позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення по справі № 910/6106/20, в якій позивач просить суд ухвалити по справі додаткове рішення, яким стягнути з відповідача Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 96015,27 грн.

Частиною 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Так, відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду..

Згідно із ч. 1-3 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно із ч. 4, 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (далі - Закон), адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Положеннями частини 1 статті 1 Закону договір про надання правової допомоги визначено як домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Як вбачається з матеріалів справи представництво інтересів позивача у межах розгляду справи № 910/6106/20 здійснював адвокат Бохан Сергій Олександрович на підставі довіреності від 28.12.2019, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії КС №6846/10 від 05.09.2018, договору №6 про надання правової (правничої) допомоги від 21.01.2019.

Відповідно до п. 1.1.розділу 1 договору №6 про надання правової (правничої) допомоги від 21.01.2019 адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені сторонами.

Також матеріали справи містять Розмір та порядок оплати праці адвоката, погоджений сторонами (додаток № 43 до договору).

17.09.2020 між позивачем та адвокатом Боханом С.О. було складено та підписано акт №26 здачі-приймання виконаних правових послуг за договором про правничу допомогу, який підтверджує факт надання позивачу адвокатом Боханом С.О. професійної правничої допомоги на суму 96 015,42 грн.

Зокрема, вказаним актом погоджено перелік наданих адвокатом послуг, їх ціни та сума: зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи, по якій надається професійна правнича допомога у спірних правовідносинах - 525,50 грн., підготовка позовної заяви - 20 000,00 грн, складання розрахунку позовних вимог - 3000,00 грн., складання попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат - 2000,00 грн, підготовка письмових доказів - 1051,00 грн, підготовка копії позовної заяви та доданих до неї документів - 525,50 грн, участь у судовому розгляді справи - 16 000,00 грн, оплата професійної правничої допомоги за прийняття рішення на користь клієнта - 52 913,42 грн.

Судом враховано, що розглядаючи питання покладення на сторону судових витрат в частині «гонорару успіху», Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 по справі №904/4507/18 зазначила таке.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява №35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

За приписами частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження суми понесених витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано до матеріалів справи: договір №6 про надання правової (правничої) допомоги від 21.01.2019, детальний опис робіт (наданих послуг), акт №26 здачі-приймання виконаних правових послуг за договором надання правової (правничої) допомоги від 17.09.2020.

У частинах 3, 4 статті 126 цього Кодексу передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, яка має право на таке відшкодування, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до виснвоку Касаційного господарського суду у справі №903/125/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.

Враховуючи надані суду докази понесених витрат на професійну правничу допомогу суд доходить висновку, що стороною позивача надано суду підтверджуючі докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 96 015,42 грн.

Враховуючи категорію спору, ціну позову, загальний розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, надані суду докази на підтвердження понесених витрат, суд доходить висновку про задоволення вимог позивача про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 96 015,42 грн.

Керуючись ст. ст. 123, 124, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Заяву задовольнити.

2. Ухвалити додаткове рішення у справі № 910/6106/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» (вул. Промислова, буд. 20, м. Обухів, Київська область, 08702) до Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» (вул. Олени Теліги, буд. 8, м. Київ, 04112) про стягнення 1 058 268,42 грн та за зустрічним позовом Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» (вул. Олени Теліги, буд. 8, м. Київ, 04112) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» (вул. Промислова, буд. 20, м. Обухів, Київська область, 08702) про визнання правочину недійсним.

3. Стягнути з Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» (04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 8, код 37884028) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» (08702, Київська область, м. Обухів, вул. Промислова, буд. 20, код 36348550) судові витрати, пов`язані з оплатою витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 96 015 (дев`яносто шість тисяч п`ятнадцять) грн 27 коп.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, п. 4 розділу Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом додаткового рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Дата складення та підписання повного тексту додаткового рішення 16.11.2020.

Суддя В.О.Демидов