ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про закриття апеляційного провадження

11 листопада 2020 року м. ОдесаСправа № 923/134/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.

(склад колегії суддів сформовано згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2020)

при секретарі - Лук`ященко В.Ю.

за участю представників:

Від скаржника: не з`явився

Від позивача: не з`явився

Від 1 відповідача: не з`явився

Від 2 відповідача: не з`явився

Від третіх осіб: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення господарського суду Херсонської області від 23.09.2019 року, суддя в І інстанції Нікітенко С.В., повний текст якого складено 07.10.2019, в м. Херсоні

у справі №923/134/19

за позовом Комерційно-виробничого приватного підприємства "Продсервіс"

до:

- Приватного підприємства "Виробнича фірма "Паритет";

- Приватного підприємства "Приватне інженерне підприємство "Тоніка"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів:

- ОСОБА_2 ;

- Приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г.

про визнання договору недійсним та виключення запису з державного реєстру

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року Комерційно-виробниче приватне підприємство "Продсервіс" звернулося до господарського суду Херсонської області з позовом до Приватного підприємства "Виробнича фірма "Паритет" та Приватного підприємства "Приватне інженерне підприємство "Тоніка" в якому просило суд:

- визнати недійсним договір застави корпоративних прав, укладений 25.05.2018р. між Приватним підприємством "Виробнича фірма "Паритет", Приватним підприємством "Приватне інженерне підприємство "Тоніка" з однієї сторони та ОСОБА_2 - з іншої, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г., зареєстрований в реєстрі за №1733;

- виключити запис з державного реєстру обтяжень рухомого майна: реєстраційний номер обтяження: 16895672, тип обтяження: застава рухомого майна; зареєстровано: 25.05.2018 р. об 18:34:12 реєстратором: приватний нотаріус Волкодав В.Г., підстава обтяження: договір застави корпоративних прав, 1733, 25.05.2018, об`єкт обтяження: корпоративні права, що належать учасникам товариства з обмеженою відповідальністю "КПД-5С" - приватному підприємству "Виробнича фірма "ПАРИТЕТ" - 30,2% від розміру статутного капіталу товариства, у розмірі 676304,00 грн., приватному підприємству "Приватне інженерне підприємство "ТОНІКА" - 24,1% від розміру статутного капіталу товариства, у розмірі 539701,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що за оспорюваним договором відповідачами у заставу передано корпоративні права - 54,3% розміру статутного капіталу ТОВ "КПД-5С", частина з яких, а саме 30,2%, після виключення ПП "Виробнича фірма "Паритет" зі складу учасників ТОВ "КПД-5С", на даний час належить КВПП "Продсервіс". Вказуючи про передачу відповідачами в заставу корпоративних прав без достатніх правових підстав та належність йому частки 30,2% розміру статутного капіталу ТОВ "КПД-5С", які набуті ним за договором купівлі-продажу корпоративних прав від 23.06.2017 року, позивач посилався на порушення оспорюваним договором його прав, оскільки вимоги заставодержателя можуть бути задоволені за рахунок майна позивача.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 23.09.2019р. у задоволенні позову відмовлено повністю з мотивів недоведеності позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції на підставі встановлених обставин даної справи виходив із того, що позивач не набув права власності на частку корпоративних прав за договором купівлі-продажу корпоративних прав від 23.06.2017р. На час укладення оспорюваного договору застави, заставодавці були власниками предмету застави та мали необхідний обсяг корпоративних прав на вчинення вказаного правочинну. Позивачем не доведено обставин, які відповідно до ст. 215 ЦК України тягнуть за собою можливість забезпечення судового захисту шляхом визнання договору недійсним, а також не доведено фактів порушення осопорюваним договором прав та інтересів Комерційно-виробничого приватного підприємства "Продсервіс", а тому позовні вимоги в частині визнання недійсним договору застави корпоративних прав від 25.05.2018р. задоволенню не підлягають. Також суд відмовив у задоволенні позовних вимог в частині виключення запису з державного реєстру обтяжень рухомого майна, оскільки дана вимога є похідною від вимоги щодо визнання недійсним договору застави корпоративних прав.

25.02.2020 року ОСОБА_1 , як особа, яка не є учасником справи, не брала участі у справі, однак яка вважає, що суд вирішив питання про її права та (або) інтереси, звернулася в порядку ч. 1 ст. 254 ГПК України до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Херсонської області від 23.09.2019р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Підставами для скасування оскаржуваного рішення скаржниця зазначає порушення норм матеріального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржниця вказує те, що Комерційне виробниче приватне підприємство «Продсервіс» було одним із засновників ТОВ «КПД-5С» з часткою у статутному капіталі у розмірі 62,2%. 20.02.2019р. КВПП «ПРОДСЕРВІС» за договорами дарування передало належну йому частку у статутному капіталі ТОВ «КПД-5С» ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , по 31,1 % кожному. 25.05.2018р. між відповідачами та ОСОБА_2 було укладено договір застави корпоративних прав №1733, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г., за умовами якого відповідачами у заставу передано корпоративні права - 54,3% від розміру статутного капіталу ТОВ «КПД-5С», частина з яких, а саме 30,2% від розміру статутного капіталу ТОВ «КПД-5С», після виключення ПП «Виробнича фірма «Паритет» із складу учасників ТОВ «КПД-5С», знаходиться на даний час у власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Отже, вимоги заставодержателя можуть бути задоволені за рахунок, в тому числі майна ОСОБА_1 , яке в свою чергу передане у заставу відповідачами без достатніх правових підстав та всупереч нормам чинного законодавства України. Тому оспорюваний договір порушує права ОСОБА_1 , а суд першої інстанції вирішив питання про її права та інтереси.

Приватне підприємство "Виробнича фірма "Паритет" подало до апеляційного суду клопотання про закриття апеляційного провадження, відкритого за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду Херсонської області від 23.09.2019 року у справі № 923/134/19 посилаючись на те, що зазначеним рішенням питання про права, інтереси та/або обов`язки скаржниці не вирішувалося.

Відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.04.2020 поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Херсонської області від 23.09.2019 року у справі №923/134/19 та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду Херсонської області від 23.09.2019 року у справі №923/134/19.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги усі учасники судового процесу в порядку передбаченому ст. ст. 120, 121 ГПК України заздалегідь були повідомлені належним чином, проте не скористалися наданим законом правом на участь своїх представників в засіданні суду. Враховуючи, що частиною 12 ст. 270 ГПК передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представників вказаних осіб за наявними у справі матеріалами.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю, з наступних підстав.

Колегія суддів враховує те, що ОСОБА_1 звернулася до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Херсонської області від 23.09.2019 року у даній справі в порядку ст. 254 ГПК України, як особа яка не була учасником справи.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 цієї статті).

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13) констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

У рішенні в справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 (заяви № 29458/04 та № 29465/04) Європейський суд з прав людини вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що "Право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за Судом…

З огляду на викладені правові норми та практику Європейського суду з прав людини щодо питання тлумачення і застосування пункту 1 статті 6 Конвенції, суд апеляційної інстанції виходить із того, що право на звернення до суду не є абсолютним та обмежено вимогами процесуального закону щодо прийнятності скарги на рішення.

За правилами статті 17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Тобто, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку ст. 254 ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним.

Якщо скаржник зазначає лише про те, що рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або зазначає (констатує) лише, що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання не можуть бути достатньою та належною підставою для відкриття апеляційного провадження.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції повинен перш за все з`ясувати, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника, про які конкретно, і в якій саме частині судового рішення прямо вказано про таке. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі п. 4 ч. 3 ст. 277 ГПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь - якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.09.2018 у справі № 909/68/18, від 18.12.2018 у справі № 911/1316/17, від 30.01.2019 у справі № 903/674/17, від 19.02.2019 у справі № 910/12807/16.

Звертаючись із апеляційною скаргою до Південно-західного апеляційного господарського суду ОСОБА_1 вказує те, що 20.02.2019р. КВПП «ПРОДСЕРВІС» за договорами дарування передало належну йому частку у статутному капіталі ТОВ «КПД-5С» ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , по 31,1 % кожному. 25.05.2018р. між відповідачами та ОСОБА_2 було укладено договір застави корпоративних прав №1733, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г., за умовами якого відповідачами у заставу передано корпоративні права - 54,3% від розміру статутного капіталу ТОВ «КПД-5С», частина з яких, а саме 30,2% від розміру статутного капіталу ТОВ «КПД-5С», після виключення ПП «Виробнича фірма «Паритет» із складу учасників ТОВ «КПД-5С», знаходиться на даний час у власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Отже, вимоги заставодержателя можуть бути задоволені за рахунок, в тому числі майна ОСОБА_1 , яке в свою чергу передане у заставу відповідачами без достатніх правових підстав та всупереч нормам чинного законодавства України.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога Комерційно-виробничого приватного підприємства "Продсервіс" до Приватного підприємства "Виробнича фірма "Паритет" та Приватного підприємства "Приватне інженерне підприємство "Тоніка" визнати недійсним договір застави корпоративних прав, укладений 25.05.2018р. між Приватним підприємством "Виробнича фірма "Паритет", Приватним підприємством "Приватне інженерне підприємство "Тоніка" з однієї сторони та ОСОБА_2 - з іншої, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г., зареєстрований в реєстрі за №1733, та виключити запис з державного реєстру обтяжень рухомого майна: реєстраційний номер обтяження: 16895672, тип обтяження: застава рухомого майна; зареєстровано: 25.05.2018 р. об 18:34:12 реєстратором: приватний нотаріус Волкодав В.Г., підстава обтяження: договір застави корпоративних прав, 1733, 25.05.2018, об`єкт обтяження: корпоративні права, що належать учасникам товариства з обмеженою відповідальністю "КПД-5С" - приватному підприємству "Виробнича фірма "ПАРИТЕТ" - 30,2% від розміру статутного капіталу товариства, у розмірі 676304,00 грн., приватному підприємству "Приватне інженерне підприємство "ТОНІКА" - 24,1% від розміру статутного капіталу товариства, у розмірі 539701,00 грн.

Відтак, підставою позову є укладений 25.05.2018р. між Приватним підприємством "Виробнича фірма "Паритет", Приватним підприємством "Приватне інженерне підприємство "Тоніка" з однієї сторони та ОСОБА_2 - з іншої договір застави корпоративних прав, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г., зареєстрований в реєстрі за №1733, відповідно до п.п.1.1, 1.3 якого цим договором забезпечується виконання ОСОБА_4 , як позичальником, зобов`язань перед заставодержателем, що виникли із договору позики від 25.05.2018, за умовами якого позичальник зобов`язався перед заставодержателем повернути грошові кошти у розмірі 50 000 грн у термін до 25.05.2022р. включно.

В забезпечення виконання зобов`язань за договором позики заставодавець - 1 та заставодавець-2, як майнові поручителі ОСОБА_4 , передають в заставу корпоративні права, що належать їм як учасникам ТОВ "КПД-5С", а саме: ПП "Виробнича фірма "Паритет" передає 30,2 % від розміру статутного капіталу ТОВ "КПД-5С", у розмірі 676 304 грн., ПП "Приватне інженерне підприємство "ТОНІКА" передає 24.1 % від розміру статутного капіталу ТОВ "КПД-5С", у розмірі 539 701 грн.

Отже, скаржниця не є стороною вказаного договору, а тому вимога позивача не стосується прав і обов`язків скаржника, відповідно господарським судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не вирішувалися питання про права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 як у цих відносинах, так і взагалі.

Як свідчать матеріали справи, скаржниця не була учасником господарських правовідносин, які виникли між сторонами у справі та були предметом розгляду в суді першої інстанції, якому згідно з ст. ст. 48, 50 ГПК України у відповідній редакції надане право залучення до участі у справі іншого відповідача та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

При цьому, господарський суд першої інстанції не зобов`язував скаржницю вчиняти будь - які юридично значимі дії стосовно предмета застави або утримуватися від їх вчинення. Відсутня згадка про ОСОБА_1 як в описовій та мотивувальній, так і в резолютивній частинах оскаржуваного рішення.

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що не можна стверджувати, що при ухваленні оскаржуваного рішення у даній справі місцевий господарський суд вирішив питання про права, інтереси та (або) обов`язки скаржниці.

ОСОБА_1 , яка вважає, що її права та законні інтереси порушені у зв`язку з укладенням договору про застави корпоративних прав, не позбавлена можливості реалізувати належне їй право на судовий захист шляхом звернення до суду з самостійним позовом.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не порушує права та інтереси ОСОБА_1 і не впливає на її обов`язки та питання про її права, інтереси та(або) обов`язки стосовно сторін у справі місцевим судом не вирішувалися, отже наявності правового зв`язку між скаржником та сторонами у справі судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому названа особа не є належним суб`єктом апеляційного оскарження у розумінні ст. 254 ГПК України у даній справі, у зв`язку з чим апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України підлягає закриттю, оскільки в даному випадку відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги в сумі 5763 грн. покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 234, 253, 254, п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду Херсонської області від 23.09.2019 року у справі № 923/134/19 закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна ухвала складена 12.11.2020р.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Богатир К.В.

Філінюк І.Г.