ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2020 р.м. ХарківСправа № 922/2548/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІОТЕХІМПУЛЬС" (49009, м. Суми, вул. Білопільський шлях, 30/3)
до Приватного сільськогосподарського підприємства "НОВЕ ЖИТТЯ" (63054, Харківська обл., Валківський р-н, с. Олександрівка, вул. Центральна, 3)
про стягнення 112.544,90грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

11.08.2020 ТОВ "БІОТЕХІМПУЛЬС" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ПСП "НОВЕ ЖИТТЯ", в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача основний борг у сумі 83.255,60грн., інфляційні втрати в сумі 1.883,43грн., проценти річних у сумі 27.405,87грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки від 05.06.2019 №190605-1 в частині своєчасної оплати вартості отриманого товару.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі №922/2548/20. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

01.10.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №22773), в якому позовні вимоги не визнає в повному обсязі та зазначає, що при обумовлені умов поставки та якості товару позивачем зазначалось, що позитивний результат при використанні вказаного товару буде гарантовано, у протилежному випадку можна буде відмовитись від оплати зазначеного товару та повернути його. Протягом всього часу використання товару жодних позитивних змін та підвищення сортності молока не відбулось. 13.09.2019 на адресу позивача було направлено претензію, в якій було зазначено про відсутність будь яких позитивних змін від використання товару та зазначено прохання направити свого представника для проведення всіх необхідних заходів щодо припинення договірних відносин.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною четвертою статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

Між ТОВ "БІОТЕХІМПУЛЬС" (Постачальник) та ПСП "НОВЕ ЖИТТЯ" (Покупець) було укладено Договір поставки від 05.06.2019 №190605-1 (надалі - Договір, т. I, а.с. 5-7), відповідно до предмету якого Постачальник зобов`язується передати Покупцю Товар, а Покупець зобов`язується прийняти й оплатити товар, найменування (асортимент) і кількість якого визначається у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору. Товар повинен бути поставлений з приналежностями, включаючи технічну документацію, інструкції з користування Товаром українською та/або російською мовами. Товар повинен поставлятися в комплекті у відповідності до цього Договору, що забезпечує його експлуатацію (використання) за призначенням (пункт 1.1. Договору).

Згідно з пунктами 1.2., 1.3. Договору передача Товару Покупцю здійснюється партіями відповідно до видаткових накладних, які є невід`ємною складовою цього Договору. Право власності на Товар, а також ризик випадкового ушкодження та загибелі Товару, переходять від Постачальника до Покупця з моменту передачі Товару.

У відповідності до пунктів 2.1., 2.2., 2.3. Договору ціна за одиницю товару та загальна вартість Товару за даним Договором визначається у видаткових накладних за попередньою усною домовленістю між сторонами даного Договору. Датою поставки Товару вважається дата підписання уповноваженої особи Покупця товаротранспортної/видаткової накладної, яка має силу Акта прийому-передачі. Загальна ціна Договору становить суму всіх видаткових накладних на Товар.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що оплата за товар відбувається шляхом 100% оплати вартості товару протягом 14 днів з моменту поставки товару.

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31.12.2021, але в будь-якому випадку до моменту повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань (пункт 6.4. Договору).

ТОВ "БІОТЕХІМПУЛЬС" на виконання умов Договору виставлено рахунки на оплату від 05.06.2019 №2032 на суму 1.027,68грн., від 05.06.2019 №2033 на суму 61.439,59грн., від 16.07.2019 №2627 від 16.07.2019 на суму 20.088,55грн., від 16.07.2019 на суму 699,78грн. (т. I, а.с. 14-15). На підставі виставлених рахунків позивачем було поставлено відповідачеві товар на загальну суму 83.255,60грн., що підтверджується видатковими накладними від 05.06.2019 №2048, від 14.06.2019 №2208, від 16.07.2019 №2692, від 16.07.2019 (т. I, а.с. 16-19), які підписані представниками сторін без зауважень та скріплені печатками підприємств.

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач у порушення умов укладеного Договору своїх зобов`язань в частині оплати поставленого товару в розмірі 83.255,60 грн. не виконав, що свідчить про порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача та є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Статтею 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено строк (термін) виконання зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження оплати відповідачем заборгованості за поставлений товар у розмірі 83.255,60грн., що є предметом позову, при цьому учасниками справи не зазначено про існування таких доказів.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідач доказів на спростування викладених обставин не надав.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позову на позовну заяву, судом відхиляються. Оскільки матеріали справи не містять, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів проведення перевірки такого товару щодо виявлення недоліків, складання акту недоліків або їх відсутності, повернення товару позивачеві та інше.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для визнання позовних вимог у частині стягнення основного боргу в розмірі 83.255,60грн. законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

В силу частини другої статті 20 ГК України захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 6.2. Договору сторони прийшли до згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановлюють її розмір 30% річних від несплаченої загальної вартості товару до дня повної оплати.

Позивач у відповідності до вищевказаних положень Договору та ЦК України за порушення строків виконання зобов`язання, нарахував відповідачеві 30% річних у сумі 27.405,87грн. та втрати від інфляції в розмірі 1.883,43грн.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пред`явлених до стягнення 30% річних у загальній сумі 6.783,03грн. за видатковими накладними від 05.06.2019 №2048, від 16.07.2019 №2692, від 16.07.2019 №2693, суд дійшов висновку про те, що такі розрахунки відповідають вимогам чинного законодавства, а вказані суми нараховані підставно та підлягають задоволенню.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пред`явлених до стягнення інфляційних втрат за видатковими накладними від 05.06.2019 №2048 у сумі 21,67грн., від 16.07.2019 №2692 у сумі 546,39грн., від 16.07.2019 №2693 у сумі 19,01грн., суд не погоджується з правильністю визначення позивачем сукупного індексу інфляції за відповідні періоди, оскільки останнім не враховано індекси інфляції за травень-липень 2020 року.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат за видатковими накладними від 05.06.2019 №2048, від 16.07.2019 №2692, від 16.07.2019 №2693 у сумі 19,01грн. підлягають частковому задоволенню в сумі 18,49грн., 484,86грн. та 16,89грн. відповідно. В іншій частині позовні вимоги є безпідставними, такими, що не відповідають діючому законодавству України, в зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Щодо розрахунків 30% річних та втрат від інфляції за видатковою накладною від 14.06.2019 №2208, суд зазначає наступне.

Частиною п`ятою статті 254 ЦК України передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Таким чином, відповідач повинен був оплатити вартість поставленого товару в сумі 61.439,59грн. за видатковою накладною від 14.06.2019 №2208 до 01.07.2019 включно, оскільки 28.06.2019 (п`ятниця, День Конституції України) був вихідним днем.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення 30% річних та втрат від інфляції підлягають частковому задоволенню в сумі 20.471,54грн. та 1.105,38грн. відповідно. В частині стягнення 30% річних у сумі 150,30грн. та втрат від інфляції в розмірі 190,98грн. позовні вимоги є безпідставними, такими, що не відповідають діючому законодавству України, в зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

В силу статті 129 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з оплатою судового збору, підлягають частковому відшкодуванню за рахунок відповідача в розмірі 2.094,36грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства "НОВЕ ЖИТТЯ" (63054, Харківська обл., Валківський р-н, с. Олександрівка, вул. Центральна, буд. 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІОТЕХІМПУЛЬС" (49009, м. Суми, вул. Білопільський шлях, буд. 30/3, ) основний борг у сумі 83.255,60грн., інфляційні втрати в сумі 1.625,62грн., проценти річних у сумі 27.254,57грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2.094,36грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "09" листопада 2020 р.

Суддя О.В. Бринцев