УХВАЛА

05 листопада 2020 року

м. Київ

Справа № 912/3412/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Колос І.Б. (головуючий), Булгакової І.В., Малашенкової Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Малихіної О.В.,

представників учасників справи:

позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодський завод пиломатеріалів» - Богданова М.Г. - адвокат (довіреність від 22.04.2019 № 3), Прилуцький О.Г. - керівник (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, паспорт серії НОМЕР_1 ),

відповідача - Кіровоградського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України - Пастушенко А.М. (в порядку самопредставництва, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наказ від 02.10.2020 № 110-0Д),

третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: товарної біржи «Кіровоградська аграрна біржа» - Лапа В.М. - юрисконсульт (довіреність від 27.08.2020 №21),

державного підприємства «Чорноліське лісове господарство» - не з`явився,

державного підприємства «Олександрійське лісове господарство» - не з`явився,

товариства з додатковою відповідальністю «Інтерресурси» - не з`явився,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Цунамі» - не з`явився,

розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодський завод пиломатеріалів»

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2020 (головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Михальська Ю.Б., Тарасенко К.В.)

у справі № 912/3412/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодський завод пиломатеріалів» (далі - ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів»)

до Кіровоградського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення),

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: товарна біржа «Кіровоградська аграрна біржа» (далі - Біржа), державне підприємство «Чорноліське лісове господарство» (далі - ДП «Чорноліське лісове господарство»), державне підприємство «Олександрійське лісове господарство» (далі - ДП «Олександрійське лісове господарство»), товариство з додатковою відповідальністю «Інтерресурси» (далі - ТДВ «Інтерресурси»),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Цунамі» (далі - ТОВ «Цунамі»),

про визнання частково недійсним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів» звернулося до господарського суду Кіровоградської області з позовом до Відділення про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Відділення від 05.07.2016 № 10-р/к у справі № 11-СДР/04-15 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» (далі - Рішення АМК) в частині, що стосується названого Товариства.

Справа розглядалася судами неодноразово.

У зв`язку з неможливістю утворити новий склад суду для розгляду справи № 912/3412/16 (після скасування судових рішень попередніх інстанцій у справі судом касаційної інстанції), згідно з розпорядженням виконуючого обов`язки голови господарського суду Кіровоградської області від 24.04.2018 № 1, справу передано на розгляд до господарського суду Черкаської області - найбільш територіально наближеного до господарського суду Кіровоградської області.

За результатом третього нового розгляду справи № 912/3412/16 рішенням господарського суду Черкаської області від 14.11.2019 (суддя Довгань К.І.) позовні вимоги задоволено повністю: визнано недійсним та скасовано Рішення АМК в частині визнання дій ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів» при проведенні аукціону з продажу необробленої деревини 4 кварталу 2014 року такими, що призвели до усунення конкуренції та спотворення результатів аукціону, та в частині нарахування штрафу у розмірі 10 500,00 грн. Присуджено до стягнення з Відділення на користь ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів» 1378,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду першої інстанції зі справи мотивовано наявністю визначених законом підстав для визнання недійсним Рішення АМК в частині, що стосується ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів».

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2020 у справі № 912/3412/16 рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Стягнуто з ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів» на користь Відділення 2067,00 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано, зокрема, тим, що: зібрані під час дослідження антимонопольної справи матеріали в їх сукупності свідчать про те, що Біржа, ДП «Чорноліське лісове господарство», ДП «Олександрійське лісове господарство», ТДВ «Інтерресурси» та ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів» узгодили свою поведінку при проведенні аукціонних торгів з продажу деревини, що призвело до усунення конкуренції та спотворення результатів аукціонних торгів з продажу необробленої деревини 4 кварталу 2014 року в цілому; факт наявності антиконкурентно узгоджених дій між учасниками торгів та організатором торгів підтверджено доказами у справі; включення до Регламенту Біржі окремих правил є правом останньої, яке їй надано згідно з чинним законодавством, зокрема відповідно до Закону України «Про товарну біржу», проте під час затвердження відповідних правил Біржа має дотримуватися вимог Положення про організацію та проведення аукціонів з продажу необробленої деревини, затвердженого наказом Держлісгоспу України від 19.02.2017 № 42, та не має право включати до змісту Регламенту цінову межу як таку, що суперечила суті аукціону, і, як наслідок, - усувати з торгів учасника, який перевищив цю межу (чим фактично була усунута й подальша конкуренція між учасниками аукціону); вже сама узгоджена поведінка організатора аукціону та учасників аукціону не відповідає суті конкурсу, також негативним наслідком є сам факт спотворення результатів аукціону (через узгодження поведінки організатора аукціону та учасників аукціону), докази якого наведені у Рішенні АМК, тому таке рішення стосовно позивача є законним, обґрунтованим, і підстави для визнання його недійсним та скасування відсутні.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, 10.08.2020 ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2020 зі справи № 912/3412/16, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

08.02.2020 набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Розгляд цієї скарги здійснюється з урахуванням положень Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у редакції від 08.02.2020 (далі - у редакції, чинній з 08.02.2020).

Касаційну скаргу, з посиланням на приписи частини другої статті 287 ГПК України, мотивовано тим, що під час ухвалення оскаржуваних рішень судами першої та апеляційної інстанцій застосовано норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 901/10013/17, від 08.05.2019 у справі № 910/9971/17 та від 17.10.2019 у справі № 910/10384/17.

Згідно з приписами статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 11.09.2020, зокрема, відкрито касаційне провадження у справі, розгляд касаційної скарги призначено на 01.10.2020.

Відділення у відзиві на касаційну скаргу просило залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного господарського суду - без змін, зазначаючи, зокрема, про її законність та обґрунтованість.

Від третіх осіб відзивів на касаційну скаргу не надходило.

На електронну адресу Суду 28.09.2020 надійшла заява ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів» про відвід судді з накладеним кваліфікованим електронним підписом, у якій останнє просило відвести суддю Булгакову І.В. від розгляду касаційної скарги ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2020 у справі № 912/3412/16.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.09.2020 заяву ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів» про відвід судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Булгакової І.В. від розгляду справи № 912/3412/16 визнано необґрунтованою, передано матеріали справи № 912/3412/16 на автоматичний розподіл для визначення судді з розгляду заяви ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів» про відвід судді Булгакової І.В.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду заяви ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів» про відвід судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Булгакової І.В. від розгляду справи № 912/3412/16 визначено суддю Ткаченко Н.Г. (головуючого), що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями Касаційного господарського суду від 29.09.2020.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.09.2020 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів» про відвід судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Булгакової І.В. у справі № 912/3412/16.

Ухвалою Верховного Суду від 01.10.2020, яка постановлена за результатом судового засідання у справі, зокрема: заяву ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів» про залишення без розгляду заяви про відвід судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Булгакової І.В. у справі № 912/3412/16 задоволено; заяву ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів» про відвід судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Булгакової І.В. у справі № 912/3412/16 залишено без розгляду; відкладено розгляд касаційної скарги ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2020 у справі № 912/3412/16 на 05.11.2020; у задоволенні клопотання ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів» про визнання обов`язковою явки усіх учасників справи у наступне судове засідання відмовлено.

Крім того, 01.10.2020 на електронну адресу Суду надійшло клопотання ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів» про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на те, що, на думку ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів», дана справа містить виключну правову проблему, і її передача на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

05.10.2020 на електронну адресу Суду надійшла заява ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів» про відвід колегії суддів з накладеним кваліфікованим електронним підписом, у якій останнє просило відвести суддів Булгакову І.В., Малашенкову Т.М., Колос І.Б. від розгляду касаційної скарги ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2020 у справі № 912/3412/16.

Згідно з ухвалою Суду від 07.10.2020 заяву ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів» про відвід колегії суддів Булгакової І.В., Малашенкової Т.М., Колос І.Б. у справі № 912/3412/16 залишено без розгляду.

Відділення приймало участь у розгляді касаційної скарги зі справи в режимі відеоконференції згідно з ухвалами Верховного Суду від 25.09.2020 та від 01.10.2020.

Біржа також приймала участь у розгляді касаційної скарги зі справи в режимі відеоконференції.

05.11.2020 Касаційний господарський суд, розглянувши клопотання ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів» про передачу справи № 912/3412/16 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, відмовив в його задоволенні, з огляду на обставини наведені нижче.

Відповідно до частини другої статті 287 ГПК України (у редакції, чинній з 08.02.2020) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Суд зазначає, що можливість касаційного провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

При цьому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України (що визначено самим скаржником у касаційній скарзі), покладається на скаржника.

Дослідивши доводи касаційної скарги і матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття касаційного провадження у справі № 912/3412/16 на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України (у редакції, чинній з 08.02.2020) з огляду на таке.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Зазначена норма процесуального права спрямована на формування усталеної судової практики вирішення господарських спорів, що виникають з подібних правовідносин, а її застосування судом касаційної інстанції свідчитиме про дотримання принципу правової визначеності.

Верховний Суд зазначає, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 910/3040/16.

При цьому під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, слід розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

Щодо визначення подібності правовідносин Верховний Суд звертається до правової позиції, викладеної у мотивувальних частинах постанов Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справі № 305/1180/15-ц (абзац вісімнадцятий), від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16 (пункт 5.5), від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11(абзац двадцятий), від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц (абзац вісімнадцятий ).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).

Верховний Суд відхиляє помилкові доводи скаржника про те, що оскаржувані судові рішення у справі № 912/3412/16 ухвалені без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 31.10.2019 № 901/10013/17, від 08.05.2019 у справі № 910/9971/17 та від 17.10.2019 у справі № 910/10384/17, оскільки висновки в зазначених справах і у справі № 912/3412/16, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними; у кожній із зазначених справ суди виходили з обставин та умов конкретних правовідносин і фактично - доказової бази, з урахуванням наданих сторонами доказів, що виключає подібність спірних правовідносин у вказаних справах.

Для кваліфікації дій суб`єкта господарювання як антиконкурентних узгоджених не є обов`язковою умовою наявність негативних наслідків таких дій у вигляді завдання збитків, порушень прав та охоронюваних законом інтересів інших господарюючих суб`єктів чи споживачів, оскільки достатнім є встановлення самого факту погодження конкурентної поведінки, яка може мати негативний вплив на конкуренцію.

Недосягнення суб`єктами господарювання мети, з якою вони узгоджують власну конкурентну поведінку, з причин та обставин, що не залежать від їх волі, не є підставою для встановлення відсутності правопорушення, передбаченого статтею 6 Закону.

Отже, для визнання територіальним відділенням АМК порушення законодавства про захист економічної конкуренції вчиненим достатнім є встановлення й доведення наявності наміру суб`єктів господарювання погодити (скоординувати) власну конкурентну поведінку, зокрема шляхом обміну інформацією під час підготовки тендерної документації, що разом з тим призводить або може призвести до переваги одного з учасників під час конкурентного відбору з метою визначення переможця процедури закупівлі.

Негативним наслідком при цьому є сам факт спотворення результатів торгів (через узгодження поведінки конкурсантами).

Так, у справі, що розглядається, судами встановлено, що Рішення АМК мотивовано, зокрема, такими встановленими фактичними даними:

- видами діяльності Біржі є: діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами, діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами та інше;

- 29.08.2014 головою Аукціонного комітету Біржі затверджено Регламент організації та проведення аукціонів - публічних торгів з продажу необробленої деревини на 4 квартал 2014 року (далі - Регламент);

- відповідно до пункту 3.1 Регламенту нікому з учасників не надаються переваги, ціни на торгах формуються вільно. Згідно з пунктами 3.10 та 3.11 Регламенту, у разі відсутності заявок на покупку на 1 лот від двох покупців, проводиться продаж одному заявнику за ціною не нижче стартової. Якщо бажаючих придбати лот виявилось більше одного, між учасниками проводиться конкурентний торг на збільшення ціни. Після оголошення чергової ціни ведучий називає номер картки учасника, що піднята першою, і повідомляє наступну ціну відповідного до кроку торгу;

- пунктом 3.12 Регламенту встановлено, що учасник-покупець, який останнім запропонував найвищу ціну, вважається переможцем, якщо після триразового оголошення чергової ціни жоден із інших учасників покупців не підняв картку для продовження торгу. Під час торгу між учасниками, у разі перевищення початкової ціни лоту більш ніж на 15%, ліцитатор має право призупинити торг між учасниками та провести консультації. У разі виявлення необґрунтованого підвищення ціни, продавець має право зняти зазначену пропозицію з торгу (пункту 3.13 Регламенту). Лот, що знято з торгу, виставляється у цей же день на аукціонні торги, при цьому учасники, які спричинили необґрунтоване зростання ціни, до торгу по цій пропозиції не допускаються (пункт 3.14 Регламенту);

- основним видом економічної діяльності ДП «Чорноліське лісове господарство» є вирощування інших багаторічних культур. Видами діяльності ДП «Олександрівське лісове господарство» за КВЕД є: надання послуг у лісовому господарстві, лісівництво та лісозаготівля, одержання продукції лісового господарства. Відповідно до статутів цих лісгоспів останні засновані на державній власності, належать до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України і входять до сфери управління Кіровоградського обласного лісового та мисливського господарства;

- отже, у розумінні статті 1 Закону України від 11.01.2001 № 2210-ІІІ «Про захист економічної конкуренції» (далі - Закон № 2210) вказані лісгоспи є пов`язаними особами;

- основними видами діяльності ТДВ «Інтерресурси» та позивача за КВЕД є: лісопильне та стругальне виробництво;

- у розумінні приписів статті 1 Закону № 2210 Біржа, ДП «Чорноліське лісове господарство», ДП «Олександрівське лісове господарство», ТДВ «Інтерресурси» та позивач є суб`єктами господарювання;

- відповідно до пунктів 1.3 - 1.5 Положення про організацію та проведення аукціонів з продажу необробленої деревини, яке затверджено наказом Держлісгоспу України від 19.02.2007 № 42 (далі - Положення), реалізація необробленої деревини всіма постійними лісокористувачами здійснюється через аукціони з продажу необробленої деревини на біржі. Аукціони з продажу необробленої деревини проводяться 1 раз на квартал на базі товарних бірж, розташованих в обласних центрах і створених відповідно до Закону № 2210 та Господарського кодексу України. Участь у торгах можуть брати суб`єкти господарської діяльності, які займаються переробкою деревини;

- згідно з пунктом 3.1 Положення організатор аукціону (біржа) організовує та проводить аукціони відповідно до чинного законодавства та правил біржової торгівлі, у тому числі розробляє регламент проведення аукціону;

- 09.09.2014 аукціонні торги із продажу необробленої деревини 4 кварталу 2014 року не відбулися по 136 лотах з причини підвищення їх вартості більш як на 15% від їх початкової вартості, доказів необґрунтованості якого у ході дослідження у справі № 11-СДР/04-15 не подано. При цьому згідно з протоколом загального аукціону з продажу необробленої деревини 4 кварталу 2014 року від 09.09.2014, у ТДВ «Інтерресурси» та позивача сумарно співпадали заявки по 50 лотах з ТОВ «Цунамі», яке було знято з торгів з причини підвищення вартості лотів більше як на 15% від їх початкової вартості. У подальшому, із вказаних 50 лотів 35 (зі зміненою нумерацією) були продані на додатковому аукціоні 23.09.2014 ТДВ «Інтерресурси» та позивачу за стартовими цінами не на конкурентних засадах. У цілому із 130 лотів, які були виставлені на аукціонні торги, 44 лоти було знято з торгів, 2 лоти було придбано ТОВ «Цунамі» не за стартовими цінами, а 84 лота були продані за стартовими цінами не на конкурентних засадах;

- отже, при проведенні додаткового аукціону з 86 лотів тільки 2 придбані на конкурентних засадах, решта була реалізована одному учаснику за стартовою ціною. При цьому 83,2% проданої деревини було реалізовано ТДВ «Інтерресурси» та позивачу;

- Біржа, включаючи до змісту Регламенту цінову межу, при перевищенні якої скасовувалися торги, а суб`єкт, який її перевищив, усувався з торгів, під час аукціонних торгів 09.09.2014 узгоджувала з лісгоспами свою поведінку по зняттю лотів та усуненню з торгів суб`єкта господарювання, при цьому не дотримуючись вимог пункту 3.13 Регламенту. Внаслідок таких дій, з аукціонних торгів 09.09.2014 було знято 130 лотів за спільними діями Біржі, ДП «Олександрівське лісове господарство» і ДП «Чорноліське лісове господарство» та усунуто з аукціонних торгів ТОВ «Цунамі»;

- на додаткових торгах 23.09.2014 вищезазначені дії забезпечили перемогу ТДВ «Інтерресурси» та позивачу не на конкурентних засадах. Отже, зібрані у ході дослідження у справі № 11-СДР/04-15 матеріали в їх сукупності свідчать про те, що Біржа, ДП «Олександрівське лісове господарство», ДП «Чорноліське лісове господарство», ТДВ «Інтерресурси» та позивач узгодили свою поведінку при проведенні аукціонних торгів з продажу деревини, що призвело до усунення конкуренції та спотворення результатів аукціонних торгів з продажу необробленої деревини 4 кварталу 2014 року, які проводились у два етапи 09.09.2014 та 23.09.2014.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанцій, з`ясувавши, що: ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів» та інші учасники узгодили свою поведінку при проведенні аукціонних торгів з продажу деревини, у зв`язку з чим спотворили результати аукціонних торгів з продажу необробленої деревини 4 кварталу 2014 року, які проводились у два етапи: 09.09.2014 та 23.09.2014; факт наявності антиконкурентно узгоджених дій між учасниками торгів та організатором торгів підтверджено доказами у справі; включення до Регламенту Біржі своїх правил є правом останньої, які їй надані чинним законодавством, зокрема Законом України «Про товарну біржу», проте під час затвердження відповідних правил Біржа має дотримуватися вимог Положення та не має право включати до змісту Регламенту цінову межу як таку, що суперечила суті аукціону, і, як наслідок, - усувати з торгів учасника, який перевищив цю межу (чим фактично була усунута й подальша конкуренція між учасниками аукціону); беручи до уваги те, що вже сама узгоджена поведінка організатора аукціону та учасників аукціону не відповідає суті конкурсу, також негативним наслідком є сам факт спотворення результатів аукціону (через узгодження поведінки організатора аукціону та учасників аукціону), - дійшов неспростовних та таких, що узгоджуються із законодавчими приписами висновків про прийняття Відділенням оскаржуваного рішення у частині, що стосується позивача, в межах наданих Відділенню повноважень та про відсутність передбачених статтею 59 Закону № 2210 підстав для визнання рішення АМК недійсним.

Змагання при проведенні торгів забезпечується таємністю інформації; змагальність учасників процедури закупівлі з огляду на приписи статей 1, 5, 6 Закону № 2210 передбачає самостійні та незалежні дії (поведінку) кожного з учасників; у цьому випадку таку змагальність виключають встановлені Відділенням обставини, що свідчать про узгоджену поведінку ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів», Біржі, ДП «Олександрівське лісове господарство», ДП «Чорноліське лісове господарство», ТДВ «Інтерресурси», що призвело до спотворення результатів аукціонних торгів.

Крім того, в цьому випадку негативним наслідком є сам факт спотворення результатів торгів (через узгодження поведінки), а докази такого спотворення наведені у Рішенні АМК (близька за змістом правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.03.2019 у справі № 910/1415/18, від 23.04.2019 у справі № 910/21046/17).

Посилання скаржника в касаційній скарзі на постанови в інших справах (№ 901/10013/17, № 910/9971/17 та № 910/10384/17), - не можуть бути взяті Судом до уваги, оскільки ці постанови прийняті за іншої, ніж у даній справі фактично - доказової бази, тобто хоча й за подібного правового регулювання, але за інших обставин, встановлених попередніми судовими інстанціями і за іншими поданими сторонами та оціненими судами доказами, у залежності від яких (обставин і доказів) й прийнято судове рішення.

Отже, встановлені судами фактичні обставини у справі, що розглядається, та у справах № 901/10013/17, № 910/9971/17, № 910/10384/17 є різними, що виключає подібність правовідносин у цих справах.

За таких обставин, доводи скаржника про неврахування судами попередніх судових інстанцій у розгляді справи відповідних висновків Верховного Суду є безпідставними, оскільки висновки щодо застосування норм права, які викладені у таких постановах Верховного Суду стосуються правовідносин, які не є подібними з правовідносинами у справі № 912/3412/16.

Стосовно поданого ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів» клопотання про передачу справи № 912/3412/16 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Суд відмовляє у його задоволенні з огляду на таке.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до положень частини п`ятої статті 302 ГПК України, суд, керуючись внутрішнім переконанням, у кожному конкретному випадку, з урахуванням порушеного питання оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо існування проблеми у застосуванні відповідної норми права, а також оцінює, чи необхідна така передача для формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права.

При цьому наявність виключної правової проблеми надає касаційному суду право (але не покладає на нього обов`язку) передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суд.

Підстава для передачі касаційним судом справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, визначена частиною п`ятою статті 302 ГПК України, передбачає наявність виключної правової проблеми, яку містить справа, і вирішення такої проблеми необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Суд звертається до правової позиції, що висловлена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 07.12.2018 у справі № 922/6554/15.

Виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів.

Кількісний ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а в невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.

Якісні показники характеризуються відсутністю сталої судової практики в питаннях, що визначаються як виключна правова проблема, невизначеністю на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватись як виключна правова проблема, відсутністю національних процесуальних механізмів вирішення виключної правової проблеми іншими способами ніж із використанням повноважень Великої Палати Верховного Суду тощо.

На думку скаржника, виключна правова проблема у справі, що розглядається, полягає у неоднаковому застосуванні норм права (статей 35, 41, 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції») у подібних правовідносинах, що призвело до наявності протилежних висновків Верховного Суду. При цьому, скаржник посилається на постанови Верховного Суду у справах № 912/3354/16, № 910/9971/17, № 914/1195/17, № 916/1581/17, № 917/1357/17, № 912/3388/16.

Касаційний господарський суд, оцінивши доводи скаржника, дійшов висновку про відсутність підстав для передачі даної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки скаржником не доведено наявності кількісного та якісного вимірів, відповідно, наявності виключної правової проблеми у цій справі.

Суд зазначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності.

Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а, отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

У справі Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «Sunday Times v. United Kingdom» Європейський суд вказав, що прописаний у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) термін «передбачено законом» передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. ЄСПЛ стверджує, що термін «передбачено законом» передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та моральні засади суспільства.

До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика.

Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною повнотою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія.

Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом» зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, але й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (рішення ЄСПЛ у справі «Steel and others v. The United Kingdom»).

Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.

При цьому право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України»).

Конвенція покликана гарантувати не теоретичні або примарні права, а права, які є практичними і ефективними. Це особливо стосується права на доступ до суду, зважаючи на помітне місце, відведене у демократичному суспільстві праву на справедливий суд (рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справах «Ейрі проти Ірландії», п.24, Series A № 32, та «Гарсія Манібардо проти Іспанії», заява № 38695/97, п.43, ECHR 2000-II).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Гарсія Манібардо проти Іспанії» від 15.02.2000 зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (рішення від 02.03.1987 у справі «Monnel and Morris v. the United Kingdom», серія A, № 115, с. 22, п.56, а також рішення від 29.10.1996 у справі «Helmers v. Sweden», серія A, № 212-A, с.15, п.31).

Отже, право на касаційне оскарження не є безумовним, а тому встановлення законодавцем порядку доступу до касаційного суду не є обмеженням в отриманні судового захисту, оскільки це викликано виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість та єдність судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду». При цьому процесуальні обмеження зазвичай вводяться для забезпечення ефективності судочинства, а право на доступ до правосуддя, як відомо, не є абсолютним правом, і певні обмеження встановлюються законом з урахуванням потреб держави, суспільства чи окремих осіб (наведену правову позицію викладено в ухвалі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 910/4647/18).

За наведених обставин, згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України (у редакції, чинній з 08.02.2020) суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2020 у справі № 912/3412/16 .

Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодський завод пиломатеріалів» про передачу справи № 912/3412/16 на розгляд Великої Палати Верховного Суду - відмовити.

2. Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодський завод пиломатеріалів» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2020 у справі № 912/3412/16.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Колос

Суддя І. Булгакова

Суддя Т. Малашенкова