номер провадження справи 35/90/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.11.2020 Справа № 908/1522/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Топчій О.А.,

за участю секретаря судового засідання Авраменко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення у справі №908/1522/20

за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, б. 14)

до відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення коштів

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

29.10.2020 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення у справі №908/1522/20.

Відповідно до Витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.10.2020 заява про відстрочку виконання рішення у справі №908/1522/20 передано на розгляд судді О.А. Топчій .

Ухвалою суду від 30.10.2020 прийнято заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення у справі №908/1522/20 до розгляду, розгляд заяви призначено на 05.11.2020.

В судове засідання 05.11.2020 представники сторін не з`явилися.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Враховуючи обмежений строк розгляду заяви про відстрочення виконання рішення, а також те, що сторони належним чином повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання, суд вважає за можливе розглянути заяву відповідачів за відсутності представника позивача.

В обґрунтування заяви відповідач посилається на те, що вона страждає важким захворюванням (D32.0 - Оболонок головного мозку. Внемозкова пухлина правого ММК. Вестібулоатактичний с-м Лікворно-гипертензіонний), та потребує проведення оперативного втручання та постійного лікування, пенсіонер, інвалід 3-ї групи, має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Просить відстрочити виконання рішення суду строком на 1 рік, оскільки виконання рішення одразу і в повному обсязі не дасть змоги здійснити лікування та подальшу реабілітацію, що задасть шкоди членам родити та дитині заявниці.

Дослідивши надані докази в обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 10.09.2020 задоволено позовні вимоги ПАТ «Запоріжжяобленерго» та стягнуто з ОСОБА_1 борг за недораховану електроенергію у розмірі 98 008,73 грн та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

20.10.2020 видано відповідний наказ про примусове виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, враховується ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При вирішенні питання щодо доцільності надання відстрочення виконання судового рішення суд також враховує матеріальні інтереси обох сторін.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для відстрочення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання.

Господарський суд під час розгляду заяви про відстрочення виконання судового рішення враховує не лише можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, а також наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не повинен допускати їх настання.

При цьому, надання заявникові відстрочки виконання рішення є правом господарського суду, закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання відстрочки, проте визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення

Разом з тим, суд також враховує матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

В рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26.06.2013 зазначено, що відстрочення або розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Надання відстрочення виконання рішення є виключним заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору. При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (рішення ЄСПЛ у справі Іммобільяре Саффі проти Італії, заява №22774/93, пункт 74).

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 07.10.2003р. у справі Корнілов та інші проти України, заява №36575/02, тривалість виконання вісім місяців).

Таким чином, для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.

Відстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2018 у справі №920/199/16.

Згідно з приписами ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами статті 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Пунктами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заявницею надано належні та допустимі докази на підтвердження обставин, на які вона посилається як на підставу відстрочення виконання судового рішення, як то: консультаційний висновок спеціаліста від 23.10.2020, яким встановлено відповідний діагноз; висновок магнітно-резонансної томографії від 12.07.2019; виписку з медичної карти стаціонарного хворого №19230; свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_1 від 28.10.2008.

Суд, дослідивши додані до заяви про відстрочення виконання судового рішення документи, дійшов висновку, що заявницею надані достатні докази, які свідчать про те, що в даному випадку мають місце виключні обставини, які суттєво ускладнюють виконання судового рішення, але не виключають його виконання в майбутньому.

Варто зазначити, що передбачені ст. 331 Господарського процесуального кодексу України обставини, з якими закон пов`язує можливість надання відстрочки, є оціночними, а необхідність використання права на розстрочку, закон відносить на розсуд суду.

Вказане право застосовується за визначених в законі умов, з урахуванням всіх обставин справи.

При цьому, суд звертає увагу, що відстрочення виконання рішення суду - це не спосіб уникнути відповідачем відповідальності, а, навпаки, це організація та створення умов для подальшого виконання рішення суду.

В даному випадку судом враховуються інтереси обох сторін, адже відстрочення виконання рішення надасть боржнику можливість належним чином виконати рішення суду на користь позивача після отримання відповідного лікування.

На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява № 6962/02).

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі "Крапивницький та інші проти України", заява № 60858/00).

За таких обставин, зважаючи на встановлені факти та обставини, які підтверджують ускладнення виконання рішення відповідачем, з урахуванням балансу майнових інтересів сторін, виходячи із загальних засад, встановлених нормою статті 3 Цивільного кодексу України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи фізичний стан відповідача - фізичної особи, з метою недопущення погіршення фінансового стану відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для відстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 10.09.2020 у справі №908/1522/20 строком на шість місяців.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 234, 235, 331 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення у справі №908/1522/20 задовольнити частково.

Відстрочити виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 10.09.2020 у справі №908/1522/20 строком на 6 місяців - до 05.05.2021.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 11.11.2020.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 11.11.2020.

Суддя О.А. Топчій