ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"10" листопада 2020 р. Справа № 911/1175/18 (911/3005/20)

Господарський суд Київської області у складі судді Лутак Т.В., розглянувши матеріали

за заявою Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал-Жаботинського»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс»

про стягнення 227 096 824, 85 грн.

в межах справи № 911/1175/18

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Наяда-Сервіс»

до боржника Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал-Жаботинського»

про банкрутство

встановив:

У провадженні господарського суду Київської області знаходиться справа № 911/1175/18 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Наяда-Сервіс» до боржника Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал-Жаботинського» про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.06.2018 відкрито провадження у даній справі та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою господарського суду Київської області від 12.03.2020 у справі № 911/1175/18 визнано банкрутом Обслуговуючий кооператив «Набережний квартал-Жаботинського» та відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал-Жаботинського» призначено арбітражного керуючого Бершадського Сергія Миколайовича.

З 08.10.2020 по 09.11.2020 суддя Лутак Т.В. перебувала на лікарняному.

До господарського суду Київської області від Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал-Жаботинського» надійшла позовна заява № 15-10/20 від 15.10.2020 (вх. № 3046/20 від 16.10.2020) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» грошових коштів в сумі 227 096 824, 85 грн.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України.

Дослідивши матеріали вказаної позовної заяви, суд дійшов висновку, що зазначена позовна заява не може бути прийнята судом до провадження з підстав невідповідності її вимогам, викладеним у статтях 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

Зі змісту положень ст. 4 та ст. 14 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що процесуальним законом гарантується право на звернення до господарського суду юридичним особам за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також особам, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Розгляд справ господарським судом здійснюється не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, що є реалізацією з боку суду принципу диспозитивності як однієї із засад господарського судочинства.

Аналіз ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства дозволяє зробити висновок про те, що на ліквідатора суб`єкта господарювання-банкрута покладено обов`язок щодо формування ліквідаційної маси боржника, зокрема, через вжиття заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, заявлення до третіх осіб вимог щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості тощо.

Згідно з статтями 161, 162, 164 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справ судом в порядку позовного провадження позивач викладає письмово вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування у позовній заяві, до якої додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 4 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв.

Відповідно до ч. 1 та підпункту 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду: заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом; заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство; заяви про розірвання мирової угоди, укладеної у справі про банкрутство, або визнання її недійсною ставка судового збору визначена у розмірі 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на місяць з 01.01.2020 встановлено у розмірі 2 102, 00 грн.

Як зазначено вище, відносно позивача - Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал-Жаботинського» здійснюється провадження у справі № 911/1175/18 про банкрутство, яке перебуває на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою від 12.03.2020, що визначає спеціальний порядок розгляду спорів, стороною яких є позивач-боржник, та зумовлює їх концентрацію в межах справи про банкрутство, так як результат розгляду таких спорів може впливати на права та обов`язки боржника та його кредиторів.

Отже, звернення ліквідатора, на виконання ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства з метою формування ліквідаційної маси банкрута, з позовною заявою, заявленою в процедурі банкрутства підлягає оплаті судовим збором згідно з підпунктом 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Об`єктом справляння судового збору є заява, як єдиний документ, поданий у справу про банкрутство з певними вимогами (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 915/441/18 від 24.01.2019).

Таким чином, розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання даної позовної заяви у межах провадження у справі про банкрутство становить 4 204, 00 грн.

Проте, заявником до позовної заяви № 15-10/20 від 15.10.2020 (вх. № 3046/20 від 16.10.2020) не надано жодних документів, які підтверджують сплату ним судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі.

Разом з тим, заявником у вказаній позовній заяві заявлено про звільнення його від сплати судового збору, на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір», з посиланням на те, що постановою господарського суду Київської області від 12.03.2020 у справі № 911/1175/18 встановлена неспроможність Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал-Жаботинського» виконати свої грошові зобов`язання, а як наслідок і відсутність коштів для сплати всіх видів платежів, в тому числі і судового збору, що свідчить про його критичний майновий стан.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За змістом викладених норм майновий стан сторони враховується судом при задоволенні клопотання про звільнення її від сплати судового збору за наявності однієї із умов, передбачених ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», а не тільки виходячи з майнового стану сторони.

Отже, незазначення стороною обставин та ненадання доказів поширення на неї умов, передбачених ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», не надає суду права звільнити сторону від сплати судового збору, враховуючи лише майновий стан сторони.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства під час проведення ліквідаційної процедури ліквідатор зобов`язаний використовувати лише один (ліквідаційний) рахунок боржника в банківській установі. Залишки коштів на інших рахунках перераховуються на ліквідаційний рахунок боржника. Кошти, що надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на ліквідаційний рахунок боржника. Після оплати витрат, пов`язаних з проведенням ліквідаційної процедури, та сплати основної і додаткової винагороди арбітражного керуючого здійснюються виплати кредиторам у порядку черговості, встановленому цим Кодексом. Оплата витрат, пов`язаних з проведенням ліквідаційної процедури, здійснюється у такому порядку: у першу чергу оплачуються витрати, пов`язані з проведенням ліквідаційної процедури, та сплачується винагорода ліквідатора.

Частиною 4 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом, крім витрат на страхування його професійної відповідальності за заподіяння шкоди, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

Згідно з ч. 5 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Таким чином, до витрат ліквідатора в ліквідаційній процедурі відносяться, зокрема, витрати по сплаті судового збору, які відшкодовуються останньому у встановленому Кодексом України з процедур банкрутства порядку.

З матеріалів позовної заяви № 15-10/20 від 15.10.2020 (вх. № 3046/20 від 16.10.2020) вбачається, що вказану заяву подано арбітражним керуючим Бершадським Сергієм Миколайовичем як ліквідатором Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал-Жаботинського» на виконання покладених на нього законом обов`язків та як учасником справи № 911/1175/18 зі статусом суб`єкта незалежної професійної діяльності, службової особи підприємства-боржника, а не як громадянином Бершадським Сергієм Миколайовичем зі статусом фізичної особи, яка звертається із заявою до суду щодо захисту своїх прав та інтересів.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов`язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи положення ст. 129 Конституції України, а також положення ст. 5 Закону України «Про судовий збір», господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні відстрочення чи звільнення від сплати судового збору.

При цьому, перебування боржника в процедурі банкрутства на стадії ліквідації не є підставою для звільнення від сплати судового збору чи відстрочення сплати судового збору.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави вважати, що заявник підлягає звільненню від сплати судового збору на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Крім того, суд не приймає до уваги твердження ліквідатора про те, що судовий збір за подання відповідного позову становить 735 700, 00 грн., оскільки як встановлено судом Законом України «Про судовий збір» визначено спеціальний розмір судового збору за подання відповідних заяв.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявником не доведено належними, допустимими, достатніми та вірогідними доказами наявність підстав для застосування ст. 8 Закону України «Про судовий збір» при поданні позовної заяви № 15-10/20 від 15.10.2020 (вх. № 3046/20 від 16.10.2020), а тому суд відмовляє у задоволенні вимоги позивача про звільнення його від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, у зв`язку з вищезазначеним, позовна заява Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал-Жаботинського» № 15-10/20 від 15.10.2020 (вх. № 3046/20 від 16.10.2020) підлягає залишенню без руху.

Разом з тим, суд зазначає, що вищевказані недоліки позовної заяви повинні бути усунуті Обслуговуючим кооперативом «Набережний квартал-Жаботинського» у строк, що не повинен перевищувати десяти днів з дня вручення даної ухвали про залишення позовної заяви без руху у спосіб надання суду оригіналу документа, що підтверджує сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Роз`яснити заявнику, що в разі не усунення зазначених недоліків у встановлений судом строк, позовна заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із нею згідно ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 2, 7, 61 Кодексу України з процедур банкрутства та статтями 162, 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні вимоги про звільнення Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал-Жаботинського» від сплати судового збору.

2. Позовну заяву Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал-Жаботинського» № 15-10/20 від 15.10.2020 (вх. № 3046/20 від 16.10.2020) залишити без руху.

Ухвала набирає законної сили у порядку, передбаченому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та оскарженню не підлягає.

Ухвалу підписано 10.11.2020.

Суддя Т.В. Лутак