ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2020 Справа № 914/2096/20

За позовом: Фізичної особи-підприємця Смокоровського Юрія Михайловича, м. Львів
до відповідача:Фізичної особи-підприємця Поліщук Надії Миколаївни, м. Львів
про:стягнення 66800,00 грн. боргу, 4231,57 грн. пені, 1011,08 грн. інфляційних втрат та 797,87 грн. 3% річних за договором суборенди нежитлових приміщень №2 від 01.02.2019р.
Суддя - Крупник Р.В. Секретар - Пришляк Ю.-М.В.
Представники сторін:
від позивача:Музика М.П. - представник
від позивача:Поліщук Н.М.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ФОП Смокоровського Юрія Михайловича до ФОП Поліщук Надії Миколаївни про стягнення 66800,00 грн. боргу, 4231,57 грн. пені, 1011,08 грн. інфляційних втрат та 797,87 грн. 3% річних за договором суборенди нежитлових приміщень №2 від 01.02.2019р.

Ухвалою від 21.08.2020р. суд залишив позовну заяву без руху та надав заявнику строк для усунення недоліків позовної заяви.

У зв`язку з усуненням недоліків позовної заяви, 09.09.2020р. судом винесено ухвалу, якою прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 28.09.2020р.

Ухвалою суду від 28.09.2020р. розгляд справи було відкладено на 19.10.2020р., викликано відповідача у судове засідання.

Ухвалою від 19.10.2020р. суд відклав розгляд справи на 02.11.2020р., викликав відповідача в судове засідання.

Ухвалою від 02.11.2020р. судом виправлено описки, допущені в ухвалах Господарського суду Львівської області від 21.08.2020р., від 09.09.2020р., від 28.09.2020р. та від 19.10.2020р. у справі №914/2096/20 при зазначенні прізвища позивача.

У судовому засіданні 02.11.2020р. було оголошено перерву до 09.11.2020р.

Представник позивача в судове засідання 09.11.2020р. з`явився, просив суд позов задовольнити повністю.

Відповідачка в судове засідання 09.11.2020р. з`явилася, проти існування основного боргу не заперечила, однак зазначила, що такий виник у зв`язку зі скрутним фінансовим становищем відповідачки, обумовленим запровадженням карантинних заходів, а також внаслідок існування різних договірних відносин із фактичними власниками спірного приміщення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Позов обґрунтований тим, що 01.02.2019р. між ТОВ «Промбудкомплект» (орендодавцем) та ФОП Смокоровський Ю.М. (орендарем) укладено договір оренди нежитлових приміщень №1-СМ, за яким у строкове, платне користування позивача було передано частину приміщення, площею 300,00 м.кв., розміщене за адресою: м. Львів, вул. Газова, 26 (А-4). 01.02.2019р. між позивачем та відповідачем, як суборендарем було укладено договір суборенди нежитлових приміщень №2, на виконання якого у строкове, платне користування відповідача передано частину приміщення площею 81,00 кв.м., розміщене за адресою: м. Львів, вул. Газова, 26 (А-4). За умовами договору відповідач зобов`язувався щомісячно з 25 по 30 число поточного місяця вносити оренду плату в розмірі 16200,00 грн. Оскільки належним чином взятих на себе зобов`язань орендар не виконав, зокрема, оплатив орендну плату лише частково, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача на його користь 66800,00 грн. боргу, 4231,57 грн. пені, 1011,08 грн. інфляційних втрат та 797,87 грн. 3% річних.

Аргументи відповідача.

Відповідачка відзиву на позовну заяву та доказів сплати заявленої до стягнення суми боргу не подала. В судовому засіданні 02.11.2020р. представниця відповідачки просила зменшити розмір неустойки та інших збитків, які намагається стягнути позивач, оскільки він внаслідок несвоєчасного звернення до суду за захистом своїх прав сприяв збільшенню розміру цих збитків та неустойки.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

01.02.2019р. між ТОВ «Промбудкомплект» (орендодавцем) та ФОП Смокоровський Ю.М. (орендарем) укладено договір оренди нежитлових приміщень №1-СМ, за яким у строкове, платне користування позивача передано частину приміщення, площею 300,00 м.кв., розміщене за адресою: м. Львів, вул. Газова, 26 (А-4).

01.02.2019р. між позивачем ФОП Смокоровський Ю.М. (орендарем) та ФОП Поліщук Н.М. (орендодавцем) укладено договір суборенди нежитлових приміщень №2 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1., 1.2. Договору, орендар передає, а суборендар приймає в строкове, платне користування окреме індивідуально визначене майно - частину приміщень, площею 81 м.кв., розміщене за адресою: м. Львів, вул. Газова, 26 (А-4). Орендоване майно перебуває в орендаря на підставі договору оренди №1-СМ від 01.01.2019р. власником приміщень є ТзОВ «Промбудкомплект», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24040118 від 05.10.2009.

Цей договір діє з « 01» лютого 2019р. по « 31» грудня 2019р. включно (положення п. 9.1. Договору).

Так, у п. 2.1. Договору сторонами погоджено, що суборендар вступає у строкове, платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та Акта приймання-передачі майна.

Згідно Акту приймання-передачі від 01.02.2019р., об`єкт оренди був переданий орендарем та прийнятий суборендарем у стані, який відповідає умовам договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору між сторонами за період лютий-грудень 2019р. були підписані відповідні Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Так, положеннями п. 3.1., 3.2. Договору визначено, що орендна плата - 200 грн. за 1 м.кв., що становить 16200,00 грн. Орендна плата перераховується орендарю щомісячно, з 25 по 30 число поточного місяця.

Як встановлено судом із наявних у матеріалах справи виписок по банківському рахунку, суборендна плата за Договором сплачена відповідачем частково, зокрема, до сплати підлягає суборендна в розмірі 66800,00 грн.

Станом на день розгляду справи судом, докази сплати заборгованості за Договором у матеріалах справи відсутні.

ОЦІНКА СУДУ.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 ГК України).

Частиною 1 ст. 765 ЦК України визначено, що наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Факт передачі приміщень позивачем відповідачу підтверджується наявним у матеріалах справи Актом приймання-передачі від 01.02.2019р.

Частиною 1 ст. 286 ГК України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Приписами ч. 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За умовами п. 3.2. Договору відповідач зобов`язувався перераховувати орендну плату орендарю щомісячно, з 25 по 30 число поточного місяця.

Однак, всупереч умовам Договору та незважаючи на підписання Актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період лютий-грудень 2019р., відповідач не оплатив у повному обсязі нарахованої суборенди і як наслідок заборгував позивачеві 66800,00 грн.

Нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зважаючи на те, що у встановлений в Договорі строк відповідач не сплатив позивачеві суборендної плати у повному обсязі, така підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку.

Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як зазначив Пленум ВГС України в п. 2.5. постанови від 17.12.2013р. №14, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

У п. 3.3. Договору визначено, що орендна плата та оплата рахунків перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і сплачується орендарю відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені з простроченої суми у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

У зв`язку з порушенням строків оплати за Договором, позивачем нараховано відповідачеві пеню в розмірі 4231,57 грн. (як зазначено у прохальній частині позовної заяви). Разом з тим, у розрахунку пені, розмір такої зазначений як 4241,57 грн.

Перевіривши розрахунок пені, суд зазначає, що такий виконаний позивачем не зовсім правильно, зокрема, нарахування пені здійснювалося не за кожним періодом нарахованої суборенди, починаючи з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, а виходячи з суми боргу 62800,00 грн. Суд, здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені (4231,57 грн.), зазначає, що така підлягає стягненню з відповідача повністю, оскільки незважаючи на неправильність розрахунку, її розмір не перевищує розміру пені, вирахуваного судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перерахувавши заявлені до стягнення 3% річних (заявлених у розмірі 797,87 грн.), суд зазначає, що такі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у заявленому розмірі.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат (заявлених у розмірі 1011,08 грн.), суд зазначає, що такі підлягають частковому стягненню з відповідача у розмірі 1008,82 грн. В решті цих вимог суд відмовляє.

З приводу покликання представниці відповідачки на ч. 2 ст. 616 ЦК України, що суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов`язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення, то необхідно зазначити таке.

В ч. 2 ст. 616 ЦК України застосовується словосполучення "має право", тобто в даному випадку зменшення розміру стягнень є не обов`язком, а правом суду. Вина кредитора у збільшенні розміру завданих йому збитків або невжитті заходів щодо їх зменшення не презюмується та має бути доведена боржником. Форма вини кредитора може бути будь-якою: умислом або необережністю (грубою чи простою).

Суд зазначає, що відповідачкою та її представницею не було належним чином доведено вину позивача у збільшенні розміру завданих йому збитків. Покликання відповідачки, що такою виною є те, що позивач несвоєчасно звернувся із даним позовом до суду, внаслідок чого збільшився розмір пені, не заслуговують на увагу, оскільки позивач реалізував своє право на подання позову як в межах позовної давності щодо стягнення основної суми заборгованості, так і в межах позовної давності щодо стягнення пені. Натомість відповідачка, знаючи про наявність в неї боргових зобов`язань, жодних дій щодо сплати заборгованості та зменшення, у зв`язку з цим, розміру пені не вчинила, як до моменту подання позову, так і до моменту ухвалення судом рішення.

З цих підстав суд відмовляє в задоволенні клопотання про зменшення розміру збитків та неустойки.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведені законодавчі положення, суд зазначає, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, у розмірі 2101,79 грн.

Крім цього, в судовому засіданні 09.11.2020р. представником позивача було оголошено, що він протягом 5-ти днів з моменту ухвалення судом рішення подасть докази понесених витрат на правову допомогу, які просить стягнути з відповідача. Враховуючи вказане клопотання, суд, керуючись ст. 221 ГПК України, вирішив призначити засідання щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу на 30.11.2020р.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 42, 123, 129, 222, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Поліщук Надії Миколаївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Смокоровського Юрія Михайловича ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 66800,00 грн. боргу, 4231,57 грн. пені, 1008,82 грн. інфляційних втрат, 797,87 грн. 3% річних та 2101,79 грн. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

5. Призначити засідання щодо розгляду заяви про стягнення витрат на правову допомогу на 30.11.2020р. о 10 год. 30 хв.

6. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 12.11.2020р.

Суддя Р.В. Крупник