РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.11.2020Справа № 910/11294/20

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування"

(с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області)

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (м. Київ)

про стягнення 7.220,37 грн

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про стягнення 96.243,57 грн, з яких: 91.863,20 грн страхового відшкодування, 3.242,82 грн пені, 459,87 грн інфляційних втрат, 677,68 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем, як страховиком виплачено страхувальнику страхове відшкодування, внаслідок чого позивачем отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.20. відкрито провадження у справі № 910/11294/20, з підстав, викладених в ухвалі, постановлено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Вказану ухвалу було отримано відповідачем 04.09.20. згідно рекомендованого повідомлення № 014, однак відповідач своїм правом на подання письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

23.09.20. позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" вказує, що відповідачем 15.09.20. було сплачено 89.023,20 грн, з огляду на що позивач, з посиланням на приписи ст. 46 ГПК України вказує, що він зменшує свої позовні вимоги наступним чином: 2.840,00 грн страхового відшкодування, 3.242,82 грн пені, 459,87 грн інфляційних втрат, 677,68 грн 3% річних.

Вказану заяву було прийнято судом ухвалою від 01.10.20.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.09.18. між позивачем, як страховиком, та ОСОБА_1 , як страхувальником та АТ «Ощадбанк» як вигодонабувачем, укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № -11441 (надалі - Договір), за умовами якого позивач прийняв під страховий захист автомобіль марки Lexus, д.р.н. НОМЕР_1 .

02.09.19. по пр. В.Лобановського,130 в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля Lexus, д.р.н. НОМЕР_1 та автомобіля Volkswagen, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , у зв`язку з чим вказані автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху України, що встановлено постановою Голосіївського районного суду міста Києві від 06.12.19. в адміністративній справі № 752/19385/19.

На підставі страхового акту № 4422 від 01.10.19., рахунку від 11.09.19., акту виконаних робіт від 29.10.19., страхового акту № 4925 від 11.12.19., рахунку від 28.11.19., акту виконаних робіт від 04.12.19., заяв страхувальника щодо виплати страхового відшкодування, виконуючи свої зобов`язання за Договором, позивач здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом виплати коштів у сумі 93863,20 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 4498 від 03.10.19. та № 5804 від 13.12.19.

Крім вказаного відповідно до звіту від 17.01.19. вартість відновлювального ремонту вказаного авто склала 91.023,20 грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_2 , який керував автомобілем Volkswagen, номерний знак НОМЕР_2 , встановлена у судовому порядку.

Як вбачається з копії полісу № 143395773 цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Volkswagen, номерний знак НОМЕР_2 , станом на дату настання спірної ДТП була застрахована у відповідача.

Позивачем пред`явлено до стягнення 2.840,00 грн страхового відшкодування (93863,20 грн виплаченого страхового відшкодування - 2000,00 грн франшиза - 89.023,20 грн сплачених відповідачем позивачу).

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 2.840,00 грн.

Щодо вимог про стягнення 459,87 грн інфляційних втрат, 677,68 грн 3% річних, 3.242,82 грн пені, суд встановив наступне.

З метою отримання страхового відшкодування позивач на підставі ст.ст. 11, 509, 530 Цивільного кодексу України та ст.ст. 35, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" 21.01.20. звернувся до відповідача із заявою вих. № 15/04/8.04/025-20 (отримана відповідачем 22.01.20.).

У п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

З огляду на дату направлення відповідачу вказаної заяви, суд дійшов висновку, що строк виконання відповідачем зобов`язання з виплати страхового відшкодування позивачу є таким, що настав 21.04.20. (прострочення з 22.04.20.).

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За перерахунком суду розмір 3% річних становить 677.68 грн, з огляду на що вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

За розрахунком суду розмір інфляційних втрат становить від`ємне значення: -91,86 грн, з огляду на що суд відмовляє в позові в частині вимог про стягнення 459,87 грн інфляційних втрат.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у відповідній редакції) за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

За перерахунком суду розмір пені до стягнення з відповідача на користь позивача становить 3.242,81 грн. Пеню в сумі 0,01 грн нараховано безпідставно, з огляду на що суд відмовляє в позові в цій частині.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання позову покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, б. 40; ідентифікаційний код 20782312) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" (08131, с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, вул. Велика Кільцева, б. 56; ідентифікаційний код 35429675) 2.840 (дві тисячі вісімсот сорок) грн 00 коп. страхового відшкодування, 677 (шістсот сімдесят сім) грн 68 коп. 3% річних, 3.242 (три тисячі двісті сорок дві) грн 81 коп. пені, 1.968 (одну тисячу дев`ятсот шістдесят вісім) грн 12 коп. судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко