ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" листопада 2020 р. Cправа №902/660/20

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом приватного підприємства "O.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс", м.Шаргород Шаргородського району Вінницької області

до приватного акціонерного товариства "Птахокомбінат "Бершадський", с.Війтівка Бершадського району Вінницької області

про стягнення 501110,97 грн заборгованості згідно договору поставки

Представники сторін в судове засідання не з`явились.

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області 06.07.2020 надійшла позовна заява приватного підприємства "O.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс" про стягнення з приватного акціонерного товариства "Птахокомбінат "Бершадський" грошових коштів у сумі 501110,97 грн, з яких: 370632,67 грн - основна заборгованість, 12478,54 грн - 3% річних, 14871,75 грн - інфляційні втрати, 103128,01 грн - пеня. Вказана заборгованість нарахована з посилання на неналежне виконання відповідачем зобов`язань в частині оплати вартості отриманого товару.

Ухвалою суду від 21.07.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/660/20 для розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 14.09.2020.

За результатами судового засідання, 14.09.2020, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 15.10.2020.

15.10.2020 позивачем до суду подано заяву від 13.10.2020 про зменшення розміру позовних вимог, в якій останній просить суд стягнути з відповідача на його користь кошти в сумі 280478,54 грн, з яких: 150000,24 грн - основна заборгованість, 12478,54 грн - 3% річних, 14871,75 грн - інфляційні втрати, 103128,01 грн - пеня.

15.10.2020 судом постановлено ухвалу (із занесенням до протоколу судового засідання) про оголошення перерви під час судового розгляду до 03.11.2020 у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача про забезпечення відповідачу можливості ознайомитися із змістом заяви про зменшення розміру позовних вимог.

На визначену судом дату (03.11.2020) представники сторін в судове засідання не з`явилися, хоча про дату та час його проведення останні повідомлені належним чином, що підтверджується відносно позивача розпискою суду від 15.10.2020 та телефонограмою від 20.10.2020 відносно відповідача.

Вказаний вид повідомлення узгоджується із приписами ч.6 ст.120 ГПК України відповідно до якого суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але останній не скористався своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

Положеннями ст.178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що відповідач належним чином повідомлений про дане судове засідання. Неявка останнього є підставою до розгляду справи за його відсутності, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

При цьому суд враховує, що 02.11.2020 на електронну адресу суду надійшла заява позивача про розгляд справи за його відсутності.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Під час судового засідання, 03.11.2020, судом була розглянута заява позивача про зменшення розміру позовних вимог, у зв`язку із чим суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Зі змісту самої заяви від 13.10.2020 та доданих до неї документів слідує, що підставою її подання стало перерахування відповідачем коштів в рахунок погашення заявленої до стягнення заборгованості у даній справі в сумі 220632,43 грн з 15.09.2020 по 13.10.2020 (тобто, після закриття підготовчого провадження у справі №902/660/20 мало місце погашення основного боргу в розмірі 220632,43 грн).

З огляду на викладене пропущений позивачем строк звернення з заявою про зменшення позовних вимог є поважним, в зв`язку з чим за правилами ч.ч. 1, 6 ст.119 ГПК України він підлягає поновленню.

Враховуючи, що заява про зменшення розміру позовних вимог не суперечить діючому законодавству, не порушує охоронювані законом права, свободи та інтереси інших осіб, підписана повноважним представником, а тому приймається до розгляду, в зв`язку з чим має місце нова ціна позову - 280478,54 грн, виходячи з якої й вирішується спір у даній справі.

Таким чином, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Між приватним підприємством "O.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс" (далі по тексту також - постачальник, позивач) та приватним акціонерним товариством "Птахокомбінат "Бершадський" (далі по тексту також - покупець, відповідач) була досягнута усна домовленість, за умовами якої позивач зобов`язувався поставити відповідачу обумовлений товар, а відповідач прийняти вказаний товар та здійснити його оплату в узгодженому розмірі.

На виконання вказаної домовленості, ПП "O.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс" передало, а ПАТ "Птахокомбінат "Бершадський" прийняло товар на загальну суму 165342,56 грн, що підтверджується обопільно підписаними видатковими накладними:

- №РФ-0593460 від 29.10.2018 на суму 59814,50 грн;

- №РФ-0593763 від 29.10.2018 на суму 21511,44 грн;

- №РФ-0613916 від 22.11.2018 на суму 84016,62 грн.

Водночас відповідач своє зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару виконав частково, в сумі 81325,94 грн у зв`язку із чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 84016,62 грн.

В подальшому, 01.01.2019, між приватним підприємством "O.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс" та приватним акціонерним товариством "Птахокомбінат "Бершадський" укладено Договір № 10649/09 поставки товару (далі по тексту також - Договір).

Згідно предмету Договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю ветеринарні препарати (далі по тексту також - Товар), а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах, передбачених цим договором (п.1.1. Договору).

Постачання товару здійснюється частинами, асортимент, кількість та ціна якого зазначені в накладних та інших супровідних документах, що є невід`ємною частиною договору (п.1.2 Договору).

Відповідно до п.п. 2.1., 3.1. Договору кількість та асортимент товару зазначається в товарних накладних на кожну партію товару. Доказом передачі товару у власність покупця є товарна накладна оформлена належним чином, з підписом уповноваженої особи покупця та прикладенням печатки чи штампу покупця.

Пунктом 4.3 Договору сторони узгодили, що розрахунки за товар здійснюються у строк, зазначений у товарній накладній.

За несвоєчасну оплату отриманого товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення платежу, пеня нараховується і стягується за весь період прострочення платежу. В разі, якщо оплату товару прострочено більше ніж на тридцять днів, за кожний наступний день прострочення покупець сплачує постачальнику 1% від суми такого прострочення (п.5.2. Договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019.

На виконання умов Договору позивачем було поставлено на адресу відповідача товар на загальну суму 1278948,01 грн, що підтверджується обопільно підписаними накладними: № РФ-0015863 від 31.01.2019 на суму 92000,03 грн; № РФ-0022716 від 07.02.2019 на суму 66000,02 грн; № РФ-0032602 від 18.02.2019 на суму 28278,42 грн; № РФ-0070631 від 28.03.2019 на суму 49340,40 грн; № РФ-0088749 від 15.04.2019 на суму 89159,88 грн; № РФ-0104807 від 03.05.2019 на суму 92731,92; № РФ-0104808 від 03.05.2019 на суму 342,67 грн; № РФ-0104854 від 03.05.2019 на суму 457,92 грн; № РФ-0123923 від 23.052019 на суму 61537,61 грн; № РФ-0153171 від 20.06.2019 на суму 188402,19 грн; № РФ- 0156861 від 24.06.2019 на суму 70090,92 грн; № РФ-0246217 від 10.10.2019 на суму 119152,18 грн; № РФ-0270916 від 14.11.2019 на суму 147788,32 грн; № РФ-0270917 від 14.11.2019 на суму 461,92 грн; №РФ-0270929 від 14.11.2019 на суму 21511,44 грн; № РФ-0302548 від 26.12.2019 на суму 251692,17 грн.

Разом з тим, на момент звернення позивача із позовом, відповідач за отриманий товар, згідно вказаних вище накладних, розрахувався частково в розмірі 992331,96 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою з банку (а.с. 28-31).

Таким чином, відповідач, в порушення умов Договорів (укладеного в спрощений спосіб та №10649/09 від 01.01.2019), сплатив вартість отриманого товару на суму 1073657,9 грн, залишивши не виконаним зобов`язання в розмірі 370632,67 грн. Окрім того, у зв`язку із недотриманням обумовлених сторонами строків оплати вартості товару, позивачем визначено розмір штрафних санкцій та компенсаційних нарахувань. Зазначене стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

При цьому, суд враховує, що відповідачем, після відкриття провадження у даній справі, за період з 15.09.2020 по 13.10.2020, сплачено суму основного боргу в розмірі 220632,43 грн, що зумовило подання позивачем заяви про зменшення розміру позовних вимог на вказану суму, яка, як зазначалось раніше, прийнята до розгляду.

Враховуючи встановлені обставини справи суд враховує наступне.

За приписами ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із статтею 203 Цивільного кодексу України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Статтею 205 Цивільного кодексу України передбачено можливість вчиняти правочини усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до статті 206 Цивільного кодексу України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів. Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону.

Згідно із статтею 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч.1 ст.218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Судом встановлено, що шляхом обопільного підписання видаткових накладних: №РФ-0593460 від 29.10.2018 на суму 59814,50 грн, №РФ-0593763 від 29.10.2018, №РФ-0613916 від 22.11.2018 на суму 84016,62 грн сторонами укладено договір поставки у спрощений спосіб.

З викладеного слідує, що предметом дослідження у даній справі є встановлення обставин щодо виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати вартості отриманого товару згідно Договору поставки №10649/09 від 01.01.2019 та Договору поставки укладеного у спрощений спосіб.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Вирішуючи питання щодо наявності факту порушення відповідачем прав позивача, за захистом яких останній звернувся, суд враховує наступне.

Як зазначалось раніше: сторони в пункті 4.3 Договору обумовили порядок проведення розрахунків, зокрема узгодили, що розрахунки за товар здійснюються у строк, зазначений у товарній накладній.

Так, як слідує з наявних в матеріалах справи видаткових накладних, сторонами узгоджено наступні строки проведення розрахунків, в тому числі відносно видаткових накладних, які передували укладенню Договору №10649/09 від 01.01.2019:

- №РФ-0593460 від 29.10.2018 на суму 59814,50 грн (термін оплати до 28.11.2018);

- №РФ-0593763 від 29.10.2018 на суму 21511,44 грн (термін оплати до 28.11.2018);

- №РФ-0613916 від 22.11.2018 на суму 84016,62 грн (термін оплати до 22.12.2018).

- №РФ-0015863 від 31.01.2019 на суму 92000,03 грн (термін оплати до 02.03.2019);

- №РФ-0022716 від 07.02.2019 на суму 66000,00 грн (термін оплати до 09.03.2019);

- №РФ-0032602 від 18.02.2019 на суму 28278,42 грн (термін оплати до 20.03.2019);

- №РФ-0070631 від 28.03.2019 на суму 49340,40 грн (термін оплати до 27.04.2019);

- №РФ-0088749 від 15.04.2019 на суму 89159,88 грн (термін оплати до 15.05.2019);

- №РФ-0104807 від 03.05.2019 на суму 92731,92 (термін оплати до 02.06.2019);

- №РФ-0104808 від 03.05.2019 на суму 342,67 грн (термін оплати до 02.06.2019);

- №РФ-0104854 від 03.05.2019 на суму 457,92 грн (термін оплати до 02.06.20149);

- №РФ-0123923 від 23.052019 на суму 61537,61 грн (термін оплати до 22.06.2019);

- №РФ-0153171 від 20.06.2019 на суму 188402,19 грн (термін оплати до 20.07.2019);

- №РФ- 0156861 від 24.06.2019 на суму 70090,92 грн (термін оплати до 24.07.2019);

- №РФ-0246217 від 10.10.2019 на суму 119152,18 грн (термін оплати до 09.11.2019);

- №РФ-0270916 від 14.11.2019 на суму 147788,32 грн (термін оплати до 14.12.2019);

- №РФ-0270917 від 14.11.2019 на суму 461,92 грн (термін оплати до 14.12.2019);

- №РФ-0270929 від 14.11.2019 на суму 21511,44 грн (термін оплати до 14.12.2019);

- №РФ-0302548 від 26.12.2019 на суму 251692,17 грн (термін оплати до 25.01.2020).

Таким чином, відповідач був зобов`язаний оплати вартість отриманого товару за день до дати, зазначеної у видатковій накладній. Поряд з тим, матеріали справи не містять доказів проведення відповідачем розрахунків у повному обсязі за отриманий товар у зв`язку із чим суд вважає позовні вимоги про стягнення 150000,24 грн заборгованості правомірними та обґрунтованими.

Щодо позовних вимог про стягнення: пені в розмірі 103128,01 грн, 3 % річних в розмірі 12478,54 грн, інфляційних втрат у розмірі 14871,75 грн слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Так, у відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно до ч.ч. 4, 6 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

В пункті 5.2 Договору сторони узгодили міру відповідальності покупця за несвоєчасну оплату отриманого товару, а саме: сплату пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення, пеня нараховується і стягується за весь період прострочення платежу.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги викладене, а також те, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення покупцем оплати вартості отриманого товару суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та нормам чинного законодавства.

Поряд з тим, вирішуючи питання щодо періоду нарахування штрафних та компенсаційних нарахувань слід зазначити, що позивачем не враховано положення ч.5 ст.254 ЦК України, відповідно до якого: якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Окрім того, при розрахунку вказаних нарахувань відносно видаткової накладної № РФ-0104807 від 03.05.2019, позивачем не вірно зазначено початок строку їх нарахування, а саме вказано період з 02.02.2019 по 07.08.2019, тоді як вірним є період з 04.06.2019 по 07.08.2019.

Таким чином, здійснивши перевірку правильності розрахунку пені, 3 % річних та інфляційних втрат в межах періодів, визначених позивачем, та із врахуванням змісту ч.5 ст.254 ЦК України, за допомогою калькулятора інформаційно-правової системи "ЛІГА:ЗАКОН" судом встановлено, що розмір інфляційних втрат становить 13299,49 грн, розмір 3% річних становить 11514,55 грн, розмір пені дорівнює 91717,64 грн.

Враховуючи вказані обставини, вимоги позивача про стягнення штрафних та компенсаційних нарахувань підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі встановленому судом.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відзив на позовну заяву чи докази, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили б про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

За правилами ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 14, 18, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Поновити приватному підприємству "O.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс" строк для подання заяви про зменшення позовних вимог.

2. Прийняти до розгляду заяву приватного підприємства "O.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс" від 13.10.2020 про зменшення розміру позовних вимог.

3. Позов задовольнити частково.

4. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Птахокомбінат "Бершадський" (вул.Соборна, буд.200, с.Війтівка, Бершадський район, Вінницька обл., 24412, ) на користь приватного підприємства "O.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс" (вул.Героїв Майдану, буд.272В, м.Шаргород, Шаргородський район, Вінницька обл., 23500, ) 150000,24 грн основного бору; 91717,64 грн пені; 13299,49 грн інфляційних втрат; 11514,55 грн 3% річних; 3997,98 грн відшкодування судового збору.

5. В задоволенні позову в частині стягнення 963,99 грн 3 % річних, 1572,26 грн інфляційних втрат та 11410,37 грн пені відмовити.

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

7. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 13 листопада 2020 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул.Героїв Майдану, буд.272В, м.Шаргород, Шаргородський район, Вінницька обл., 23500)

3 - відповідачу (вул.Соборна, буд.200, с.Війтівка, Бершадський район, Вінницька обл., 24412)