ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року Справа № 916/1089/20
м.Одеса, проспект Шевченка,29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді М.А. Мишкіної,

суддів Л.В. Поліщук, С.В. Таран

Розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду Одеської області від 04 серпня 2020 року

у справі №916/1089/20

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Фонтан 33»

про стягнення 13006,88грн.

суддя суду першої інстанції: С.П. Желєзна

час і місце ухвалення рішення: 04.08.2020р., м.Одеса, господарський суд Одеської області

встановив:

18.04.2020р. Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі позивач, АТ «НАК «Нафтогаз України») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Фонтан 33» (надалі відповідач, ОК «ЖБК «Фонтан 33»), в якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь загальний борг у розмірі 13006,88грн., який складається з 10002,11грн. пені, 1829,65грн. 3 % річних, 1175,12грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.09.2017р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (наразі АТ «НАК «Нафтогаз України») (Постачальник) та відповідачем (споживач) було укладено договір №8234/1718-ТЕ-23 постачання природного газу (надалі Договір від 12.09.2017р.); на виконання умов Договору від 12.09.2017р. позивач передав відповідачу у власність природний газ на загальну суму 669613,32грн. Відповідач оплату за переданий газ здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений Договором строк, чим порушив умови п.6.1 Договору. З урахуванням суми та строку прострочення основного боргу відповідачем, позивачем були нараховані відповідачу кошти у вищезазначених сумах, які підлягають стягненню у судовому порядку (розрахунок неустойки, трьох процентів річних та інфляційних втрат наданий позивачем в додатки до позовної заяви).

З посиланням на норми ст.ст.173-175, 193, 216, 230, 231 ГК України, ст.ст. 509, 655(ч.1), 526, 530, 612, 549, 611, 625, 629 ЦК України позивач просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

14.05.2020р. відповідач подав місцевому господарському суду відзив на позов, в якому просив задовольнити позов частково та зменшити розмір загального розміру заборгованості на підставі ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України на 50% від заявленої суми. В обґрунтування клопотання ОК «ЖБК «Фонтан 33» зазначило, що:

- заборгованість за Договором від 12.09.2017р. була добровільно сплачена відповідачем у червні 2018 року;

- відповідач є неприбутковою організацією, яка не має на меті одержання прибутку; газ за Договором від 12.09.2017р. був придбаний для забезпечення опалення власників житлових та нежитлових приміщень;

- заявлені до стягнення кошти є тягарем для відповідача, оскільки будь-якими документами не передбачено зазначені витрати. Розмір позовних вимог ставить під загрозу можливість відповідача вчасно проводити розрахунки з контрагентами, у тому числі із позивачем, оскільки не передбачено таких трат у 2020 році, які формуються за рахунок внесків членів кооперативу;

- позивач не вживав заходи досудового врегулювання спору, а отже відповідач був позбавлений можливості врегулювати питання в позасудовому порядку.

21.05.2020р. позивач подав відповідь на відзив, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог та зазначив про відсутність підстав для зменшення заявленої до стягнення пені, з огляду того, що:

- в момент підписання договору (п.8.2) відповідач погодився з тим, що за неналежне виконання умов договору на нього буде покладено відповідальність відповідно до умов Договору;

- боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання за будь-яких обставин, виконання умов договору не ставиться в залежність від виконання будь-яких зобов`язань з боку третіх осіб, зокрема споживачів;

- при розгляді клопотання позивач просить врахувати, що несвоєчасність оплати контрагентами придбаного газу прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державною обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів, закачування природного газу у підземні сховища для забезпечення опалювального періоду 2019-2020р.р.;

- скрутний фінансовий стан підприємства не є винятковою обставиною для зменшення розміру неустойки;

- відповідач не обмежений у способах та шляхах виконання своїх зобов`язань, зокрема, шляхом перенесення оплати, взаємозаліку, залучення кредитних коштів, зменшення власних витрат, тощо. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №922/1010/16 від 12.06.2018р.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 04.08.2020р. (суддя С.П. Желєзна) позов задоволено частково - стягнуто з ОК «Житлово-будівельний кооператив «Фонтан 33» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» пеню 5000грн, 3 % річних у розмірі 1829,65грн., збитки від інфляції у розмірі 1175,12грн., судовий збір у розмірі 2102грн.; в іншій частині позову відмовлено.

Рішення обґрунтоване посиланням на норми ч.2 ст.509, ч.1 ст.526, ч.ч.1,2 ст.692, ст.ст.525, 610, 612, ч.2 ст.625, ч.2 ст.615, ч.1 ст.549, ч.1 ст.611,ч.3 ст.551, ч.2 ст.617 ЦК України, ст.ст.193,179(ч.1), 231(ч.4), 233(ч.1) ГК України та вмотивоване наступним. У зв`язку із порушенням відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати вартості природного газу, поставленого на виконання умов Договору від 12.09.2017р., позивачем в порядку ст. 625 ЦК України було нараховано відповідачу до сплати три відсотки річних у розмірі 1 829,65грн. та збитки від інфляції у розмірі 1175,12 грн. Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок збитків від інфляції та трьох відсотків річних, суд дійшов висновку про їх правильність та обґрунтованість. Викладене має наслідком необхідність задоволення позовних вимог шляхом присудження до стягнення на користь позивача трьох відсотків річних та інфляційних втрат у зазначених у позові розмірах. Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок пені, заявленої до стягнення, яка була нарахована позивачем на суму основної заборгованості, суд зазначає про правильність та обґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку, що свідчить про наявність правових підстав для присудження до стягнення із відповідача на користь позивача пені у розмірі 10002,11грн.

Розглядаючи клопотання відповідача про зменшення розміру пені, 3% річних та збитків від інфляції, суд зазначив, що враховуючи надане законом право суду на зменшення розміру штрафних санкцій, заявлених до стягнення, приймаючи до уваги істотний розмір заявленої до стягнення пені, надання ОК «ЖБК Фонтан 33» членам кооперативу послуг без наміру отримання прибутку, що підтверджується Статутом відповідача та відповідає меті створення кооперативу згідно норм ЗУ «Про кооперацію» , приймаючи до уваги сплату відповідачем всього розміру вартості поставленого позивачем природного газу до моменту звернення позивача до суду із даними позовними вимогами, керуючись приписами ч. 3 ст.551 ЦК України, ч.1 ст.233 ГК України та принципом збалансованості інтересів сторін, нарахована позивачем пеня підлягає зменшенню до суми 5000грн., яка підлягає стягненню на користь позивача. Крім того, враховуючи обставини даної справи, приймаючи до уваги нарахування позивачем 3% річних, розмір яких є справедливим та пропорційним до простроченої відповідачем суми заборгованості, відсутні правові підстави для зменшення розміру заявлених позивачем до стягнення трьох відсотків річних.

31.08.2020р. до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області надійшла апеляційна скарга АТ «НАК «Нафтогаз України» (надіслана поштою 25.08.2020р.) на рішення від 04.08.2020р., в якій скаржник просить скасувати оскаржене рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 5002,11 прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що рішення підлягає скасуванню частково з огляду наступного:

- головною підставою зменшення розміру неустойки відповідач вказує на тяжкий фінансовий стан. Натомість, відповідно до ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань.

- керуючись ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України та висновками Вищого господарського суду України щодо практики застосування вищезазначених норм право на зменшення неустойки (штрафу, пені) виникає у господарського суду виключно за наявності «значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків» і тільки у разі наявності такого перевищення суд може скористатися наданим йому процесуальним правом. При цьому з`ясувавши наявність цих обставин суд повинен ще встановити існування інших обставин, зокрема: «об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків». Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 04.05.2018р. по справі №908/1453/14.

- відповідач не обмежений у способах та шляхах виконання своїх зобов`язань, зокрема, шляхом перенесення оплати, взаємозаліку, залучення кредитних коштів, зменшення власних витрат тощо. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі 922/1010/16 від 12.06.2018р.;

- під час розгляду справи судом не було враховано інтереси позивача;

- беручи до уваги ті обставини, що відсутність вини відповідача у виникненні боргу, його важкий фінансовий стан не є винятковим випадком та підставою для зменшення неустойки, суд не надав належної уваги ступеню виконання зобов`язання боржником, не виконавши при цьому вимоги закону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу, що призвело до порушення ст. 233 ГК України ст. 525, 526, 551, 599,625 Цивільного кодексу України;

- нараховані штрафні санкції не є надмірно великими в порівнянні з невиконаним зобов`язанням за Договором від 05.10.2017р.;

- несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу.

Ухвалами Південно-західного апеляційного господарського суду:

- від 02.09.2020р. залишено апеляційну скаргу без руху;

- від 14.09.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «НАК «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Одеської області від 04.08.2020р. у справі №916/1089/20; постановлено розгляд апеляційної скарги АТ «НАК «Нафтогаз України» на рішення господарського Одеської області від 04.08.2020р. у справі №916/1089/20 здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено іншим учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, будь-яких клопотань з процесуальних питань до 02.10.2020р.

02.10.2020р. відповідач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржене рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. У відзиві, зокрема, зазначено, що твердження апелянта про те, що головною підставою для зменшення розміру неустойки є фінансовий стан відповідача, а також те, що господарський суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, на думку відповідача, суперечить викладеній позиції у рішенні, яке ґрунтується на дослідженні наданих доказів та повністю грунтується на вимогах Закону, та враховує, з поміж іншого - здійснення діяльності без наміру отримання прибутку, добровільне та повне відшкодування відразу після з`ясування факту нездійснення оплати за спожитий газ його повну вартість, об`єктивно оцінивши винятковість випадку, виходячи з інтересів сторін, ступеня виконання (відсутність заборгованостей по іншим періодам, що підтверджено актами про звіряння розрахунків надається акт від 31.05.20р. про відсутність заборгованості по іншим періодам), негайного добровільного усунення винною стороною наслідків. Таким чином судом вірно застосовано норми ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Судом першої інстанції встановлені, не оспорені учасниками справи, а також підтверджені при апеляційному розгляді справи такі обставини.

12.09.2017р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (наразі АТ «НАК «Нафтогаз України») (Постачальник) та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-Будівельний кооператив «Фонтан 33» (споживач) укладено Договір постачання природного газу №8234/1718-ТЕ-23 (а.с.8-17), відповідно до умов п.1.1 якого Постачальник зобов`язується передати у власність покупцю у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити природний газ на умовах договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п.1.2 Договору від 12.09.2017р.).

У пункті 2.1 Договору від 12.09.2017р. установлено, що Постачальник передає споживачу з 01.10.2017р. по 31.03.2018р. газ обсягом 148тис.куб. метрів.

Відповідно до п.5.2 Договору від 12.09.2017р. ціна за 1000 куб.м газу на дату укладення договору становить 4942,00грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5930,40грн.

Згідно із п.6.1 Договору від 12.09.2017р. оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п.8.2 Договору від 12.09.2017р. у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20.

Строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю 5 років (п.10.3 Договору від 12.09.2017р.)

Згідно із п.12.1 Договору від 12.09.2017р. він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017р. до 31.03.2018р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

У період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року ПАТ «НАК «Нафтогаз України» передало відповідачу природний газ обсягом 112,912тис.куб.м. на загальну суму 669613,32грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів прийому-передачі природного газу (а.с.20-25).

Розрахунок за ці обсяги поставленого газу як убачається з даних розрахунку позивача штрафних санкцій, річних та пені відбувся у листопаді 2017 року за жовтень 2017 року, у грудні 2017 року за листопад 2017 року; у січні 2018 року за грудень 2017 року прострочення було відсутнє.

Надалі мало місце прострочення оплати за газ, поставлений у січні 2018 року березні 2018 року на 13,84,54 дні відповідно, проте станом на 19.06.2018р. заборгованість була погашена повністю (669613,32грн.).

Обставина затримки у розрахунках за спожитий газ не заперечується відповідачем.

Звертаючись до суду з позовом, АТ «НАК «Нафтогаз України» зазначило, що у зв`язку із несвоєчасним розрахунком відповідачем за отриманий природний газ позивачем були нараховані останньому пеня, три проценти річних та інфляційні втрати у зазначених у позовній заяві сумах, які підлягають стягненню з відповідача у судовому порядку.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ «НАК «Нафтогаз України», зменшивши заявлену до стягнення пеню з 10002,11грн. до 5000грн., у зв`язку із чим відмовив у позові в частині стягнення решти суми пені.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи оскарження позивачем рішення від 04.08.2020р. лише в частині правомірності зменшення судом першої інстанції пені, колегія суддів не досліджує питання правильності розрахунків пені, 3% річних, інфляційних втрат та стягнення з ОК «ЖБК «Фонтан 33» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 3% річних та інфляційних втрат у відповідних сумах, досліджуючи позиції сторін з цього питання, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зміст ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.

Саме таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 15.02.2018р. у справі 67/1346/15-ц, проте скаржник помилково вважає, що передумовою зменшення пені є виключно значне її перевищення перед розміром збитків.

Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного критерію для зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Згідно з положеннями частини першої статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначеної норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення пені є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Підстави та розмір зменшення стягуваної пені повинні бути мотивовані та обґрунтовані в рішенні суду.

Законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення пені, і дане питання вирішується господарським судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.04.2018р. у справі №904/12429/16.

Частина друга статті 233 Господарського кодексу України встановлює, що у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами.

Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013р. вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

З розрахунків штрафних санкцій (помісячно), складених позивачем (а.с.18-19) убачається, що за зобов`язанням по оплаті поставленого газу у листопаді 2017 року квітні 2018 року відповідачем допущено прострочення оплати, що тривали незначний період часу, платежі здійснювалися регулярно протягом кожного місяця у спірному періоді та станом на 31.07.2018р. сторони зафіксували в Акті звіряння розрахунків відсутність боргу за договором №8234/1718-ТЕ-23 (а.с.96). Отже ступінь виконання відповідачем свого зобов`язання можна вважати достатньою для висновку про його добросовісність як споживача природного газу та сторони договору, а причину прострочення в оплатах пов`язаною із специфікою діяльності обслуговуючого кооперативу, джерелом надходження коштів до якого є членські внески та паї асоційованих членів.

Відповідно до п.2.1 Статуту відповідача Кооператив створюється для обслуговування своїх членів на засадах взаємодопомоги та економічного співробітництва. Метою діяльності Кооперативу є задоволення соціальних та інших потреб членів Кооперативу в тому числі тих, що випливають з обслуговування житлового будинку за адресою: м.Одеса, вул.Фонтанська дорога, 33/1. Поставлена мета досягається на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів поділу між ними ризиків, витрат, розвитку їх самоорганізації, самоуправління, самоконтролю; утримання на балансі житлового будинку за адресою:м.Одеса, вул.Фонтанська дорога, 33/1, його подальше обслуговування.

Згідно п.1.1 Статуту ОК «ЖБК «Фонтан 33» надає послуги своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку, Кооператив є неприбутковою організацією.

Отже висновок суду щодо забезпечення балансу інтересів сторін в контексті застосування ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України має враховувати неприбутковий характер діяльності ОК «ЖБК «Фонтан 33» на відміну від АТ «НАК «Нафтогаз України».

Колегія суддів зазначає, що враховуючи те, що період прострочення є незначним, ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором від 12.09.2017р. (зокрема, проведення ним оплати за поставлений йому природний газ до звернення позивача до суду в повному обсязі), з огляду на те, що ОК «ЖБК «Фонтан 33» є неприбутковою некомерційною організацією, за умовами Договору від 12.09.2017р. газ, що постачається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зменшено розмір пені до 5000грн. виходячи із положень ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє з огляду наступного.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, яке передбачене частиною третьою статті 551 ЦК України. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (відповідна правова позиція послідовно викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 22.01.2019р. у справі №908/868/18, від 27.03.2019 у справі №912/1703/18, від 13.05.2019р. у справі №904/4071/18, від 03.06.2019р. у справі №914/1517/18, від 23.10.2019р. у справі № 917/101/19).

Та обставина, що сторони визначили вид забезпечення виконання зобов`язання неустойкою, що передбачений умовами договору та заздалегідь визначили розмір пені у договорі не позбавляє суд права зменшити заявлену до стягнення пеню.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що оскаржуване рішення прийняте судом без урахування висновків щодо застосування норм права (статті 233 ГК України та статті 551 ЦК України) у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 04.05.2018р. у справі №908/1453/14 оскільки по-перше - ця постанова прийнята Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду та не містить саме правових висновків, які є обов`язковими для врахування судом, а по-друге - встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у справі №908/1453/18 та у даній справі суди виходили з обставин та умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, що виключає повну подібність спірних правовідносин у вказаних справах.

У справі №922/1010/16 питання про зменшення розміру пені боржником не порушувалося та судами не вирішувалося, а отже у цій постанові взагалі відсутня правова позиція суду щодо застосування норм ч.3 ст.551 ЦК України та ст.233 ГК України.

У своїй апеляційній скарзі АТ «НАК «Нафтогаз України» залишає поза увагою те, що зменшуючи розмір пені Господарський суд Одеської області насамперед виходив із загальних засад, встановлених у статті 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, та на законних підставах скористався правом зменшити пеню.

Твердження скаржника про те, що під час розгляду справи не було враховано інтереси позивача не відповідають дійсності, оскільки суд першої інстанції стягнув на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» з ОК «ЖБК «Фонтан 33», крім пені, також 3% річних та інфляційні втрати, отже відповідач поніс відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Присуджені до стягнення пеня, 3% річних та інфляційні втрати є справедливою компенсацією за несвоєчасне виконання зобов`язання, у зв`язку з чим колегія суддів зазначає, що зменшення розміру пені у цій справі не призвело до нівелювання самого значення пені як відповідальності за порушення відповідачем зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів позивача у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених Договором) отримання плати за поставлений газ.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що оскаржуване рішення від 04.08.2020р. в частині зменшення заявленої до стягнення пені ухвалено судом першої інстанції відповідно до норм матеріального та процесуального права та підстави для його скасування чи зміни відсутні.

З огляду наведеного, рішення Господарського суду Одеської області від 04.08.2020р. в оскаржуваній частині залишається без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги), покладаються на скаржника, оскільки вимоги апеляційної скарги відхилені у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України,

колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу АТ «НАК «Нафтогаз України» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 04.08.2020р. у справі №916/1089/20 про відмову у стягненні пені у сумі 5002,11грн. залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на АТ «НАК «Нафтогаз України».

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.ст.286,287 ГПК України.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя Л.В. Поліщук

Суддя С.В. Таран