ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.11.2020 Справа № 905/1541/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І. при секретарі судового засідання (помічнику судді) Конько В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі», м.Дніпро, Дніпропетровська область

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Авдіївський завод металевих конструкцій», м. Авдіївка, Донецька область

про стягнення неустойки у сумі 35731,60грн та штрафу у розмірі 50326,20грн, всього 86057,80грн,

Представники учасників справи:

від позивача: представник не з`явився

від відповідача: представник не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі», м.Дніпро, Дніпропетровська область, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Авдіївський завод металевих конструкцій», м.Авдіївка, Донецька область, про стягнення неустойки: пені у сумі 35731,60грн та штрафу у сумі 50326,20грн, всього 86057,80грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором №3288-ДнОЭ про закупівлю товару від 05.06.2018 в частині несвоєчасної поставки товару; проти зменшення розміру неустойки заперечує.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався; подав клопотання про зменшення розміру пені з посиланням на скрутне фінансове становище підприємства.

Приймаючи позовну заяву до розгляду та відкриваючи провадження у справі, суд, виходячи з вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про розгляд даної справи як малозначної в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Висновок щодо визначення даної справи як малозначної зроблений судом з огляду на приписи п.1 ч.5 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, для цілей цього Кодексу визначені як малозначні.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 25.08.2020; судове засідання призначене на 15.09.2020 з подальшим оголошенням перерви до 06.10.2020; у зв`язку із перебуванням судді Аксьонової К.І. на лікарняному судове засідання, призначене на 06.10.2020, не відбулось; після виходу судді з лікарняного ухвалою суду від 22.10.20 розгляд справи був призначений на 05.11.2020; явку сторін у судове засідання суд обов`язковою не визнавав.

У судове засідання 05.11.2020 сторони представників не направили; 03.11.2020 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

З огляду на спливання встановленого ст. 247 Господарського процесуального кодексу України строку розгляду справи та виходячи з того, що під час розгляду справи сторонам було створено необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги відсутність клопотань про необхідність надання додаткового часу для подання додаткових заяв/доказів суд дійшов висновку про розгляд справи по суті в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

05.06.2018 між Акціонерним товариством «ДТЕК Дніпровські електромережі» (покупець) та Приватним акціонерним товариством «Авдіївський завод металевих конструкцій» (постачальник) був укладений договір №3288-ДнOЭ про закупівлю товару, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язався поставити покупцю товар, зазначений в специфікаціях, а покупець прийняти та оплатити такий товар, 2018 року виготовлення, в кількості, комплектності, асортименті та за ціною згідно зі специфікацією.

За умовами п. 5.1 договору строк поставки товару протягом 30 календарних днів з дати здійснення покупцем передоплати за товар.

Товар вважається поставленим покупцю з дати підписання сторонами видаткових накладних (дата поставки товару) (пп.5.5 п.5.1 договору)

Згідно з п.7.2 договору у разі непоставки, недопоставки товару з порушенням строку, передбаченого у цьому договорі, постачальник перед покупцем несе відповідальність: у випадку прострочення поставки (непоставки, недопоставки) товару в межах 10 (десяти) календарних днів постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 5% від суми цього договору (пп.7.2.1); у випадку прострочення поставки (непоставки, недопоставки) товару понад 10 (десяти) календарних днів, постачальник, починаючи з 11 (одинадцятого) календарного дня прострочення, додатково до штрафу передбаченому у п.7.2.1 сплачує покупцю неустойку у розмірі 0,1% від вартості непоставленого/недопоставленого товару та/або товару, поставленого з порушенням строків, за кожен день прострочення (пп.7.2.2).

З пояснень позивача вбачається, що у виконання умов договору №3288-ДнОЭ від 05.06.2018 відповідач здійснив поставку товару згідно із заявкою №39057/1001 від 08.06.2018 (КОМПЛЕКТ ТРАВЕРС ДО ОПОРИ ПБ-35-4 у кількості 9шт., ціна без ПДВ 20350,00грн за одиницю; КОМПЛЕКТ ТРАВЕРС ДО ОПОРИ ПБ-35-1В у кількості 37 шт., ціна без ПДВ 55656,00грн за одиницю; КОМПЛЕКТ ТРАВЕРС ДО ОПОРИ УБ-35-1 у кількості 2 шт., ціна без ПДВ 10665,00грн за одиницю; КОМПЛЕКТ ТРАВЕРС ДО ОПОРИ ПБ-35-1 у кількості 1 шт., ціна без ПДВ 9000,00грн за одиницю) на загальну суму 503262,00грн з ПДВ.

Поставка товару підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною №РН-000262 від 28.09.2018.

Оплата отриманого відповідачем товару вбачається з наданих позивачем до матеріалів справи платіжних доручень (копій) №21247 від 31.10.2018 на суму 61638грн, №21203 від 31.10.2018 на суму 441624грн.

Суд приймає ці докази як достатні для встановлення факту оплати позивачем 31.10.2018 поставленого відповідачем 28.09.2018 за договором товару на суму 503262,00грн.

Позивач зазначає, що підставою для звернення до суду з позовом про стягнення неустойки у вигляді пені у сумі 35731,60грн та штрафу у сумі 50326,20грн стало порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань в частині поставки товару у встановлений договором строк.

Розглядаючи спір по суті, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного кодексу України.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Відповідно до приписів ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Судом встановлено, що договір №3288-ДнOЭ від 05.06.2018 за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Аналогічні положення містяться в ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України, відповідно до якої за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За умовами ч.1 ст.662, ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

В силу вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України.

За приписами ст. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Відповідно до ч.1 ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання.

Згідно з приписами ч.2 ст. 193, ч.1 ст. 216 та ч.1 ст. 218 Господарського кодексу України за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарського кодексу України, іншими законами та договором.

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч.2 ст. 217, ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України є штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня).

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Як встановлено ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як зазначалось, підставою для нарахування позивачем заявленої до стягнення неустойки в виді пені у сумі 35731,60грн та штрафу у розмірі 50326,20грн стало те, що позивач розцінює здійснену у виконання договору поставку за видатковою накладною №РН-000262 від 28.09.2018 такою, що здійснено відповідачем з порушенням погодженого сторонами в п. 5.1 договору строку. Періодом прострочення позивач вважає 09.07.2018 27.09.2018, виходячи зі спливу 30 днів з дня отримання відповідачем заявки №39057/1001 від 08.06.2018.

Позивач зазначає, що заявка №39057/1001 від 08.06.2018 отримана відповідачем 13.06.2018, у підтвердження чого надає поштове повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. Опису вкладення у цінний лист до цього відправлення з зазначенням у переліку вкладень заявки №39057/1001 від 08.06.2018 матеріали справи не містять. Разом з тим суд з урахуванням відсутності наданих відповідачем доказів отримання іншої кореспонденції від позивача за зазначеним поштовим відправленням 13.06.2018 приймає доводи позивача про отримання відповідачем заявки як достатні.

При цьому суд відзначає, що за умовами п. 5.1 договору строк поставки товару визначено «протягом 30 календарних днів з дати здійснення покупцем передоплати за товар».

Позивач вважає, що зазначення в договорі таких строків поставки сталось внаслідок помилки та стверджує, що фактично сторони погодили 30-денний строк поставки з дня заявки. Доказів у підтвердження таких тверджень позивачем не надано, отже суд таке тлумачення позивачем умов п. 5.1 договору вважає хибним.

Слід зазначити, що посилання позивача на зміст оферти Приватного акціонерного товариства «Авдіївський завод металевих конструкцій» від 30.05.2018 №84 як на підтвердження погодження сторонами умов поставки у 30-денний строк з дня заявки покупця суд до уваги не приймає, оскільки оферта не є документом, що змінює умови договору №3288-ДнОЭ від 05.06.2018 Судом також враховані положення п.12.5 договору, якими визначено, що всі попередні письмові та усні домовленості, переговори, листування сторін, що відносяться до договору, після підписання договору є такими, що втратили силу

Суд зауважує, що зазначений в заявці №39057/1001 від 08.06.2018 строк поставки 06.07.2018 не впливає на погоджений умовами п. 5.1 договору строк поставки товару визначено протягом 30 календарних днів з дати здійснення покупцем передоплати, оскільки заявка позивача не свідчить про волевиявлення відповідача на погодження вказаного позивачем в заявці строку поставки.

Отже, суд дійшов висновку про те, що з погоджених сторонами при підписанні договору №3288-ДнOЭ від 05.06.2018 умов вбачається, що відповідач повинен був виконати зобов`язання з поставки товару за договором протягом 30 календарних днів з дати здійснення покупцем передоплати (п.5.1 договору №3288-ДнOЭ від 05.06.2018).

Разом з тим доказів здійснення позивачем передоплати за товар матеріали справи не містять. Фактично поставка товару за видатковою накладною №РН-000262 від 28.09.2018 передувала отриманню плати за товар. Оплату товару відповідачем було здійснено 31.10.2018. Досліджуючи обставини оплати товару суд вважає за необхідне звернути увагу, що наявні в розділі 4 договору умови щодо строків оплати покупцем за товар самі по собі не змінюють встановлений п.5.1 договору поставки товару.

Таким чином твердження позивача про порушення відповідачем строків поставки товару не підтверджується матеріалами справи, що в свою чергу виключає застосування до відповідача неустойки з огляду на відсутність прострочення відповідачем виконання зобов`язань з поставки товару за договором №3288-ДнOЭ від 05.06.2018.

З огляду на викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, за своїм внутрішнім переконанням суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), оскільки вимоги заявлено безпідставно з причини відсутності обставин, які підтверджували б наявність порушення строків поставки товару відповідачем.

Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру заявлених до стягнення штрафу та пені. При цьому суд зазначає, що не розцінює подання відповідачем цього клопотання як визнання обставин порушення ним договірних строків поставки товару.

З урахуванням відмови у задоволенні позову за приписами ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача. Доказів понесення інших судових витрат сторонами не надано.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні 05.11.2020 складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 10.11.2020.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя К.І. Аксьонова