ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2020м. ДніпроСправа № 904/1924/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О. за участю секретаря судового засідання Дорошевської М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Світлоприлад» (м. Запоріжжя)

до товариства з обмеженою відповідальністю «Першотравенський ремонтно-механічний завод» (м. Першотравенськ, Дніпропетровська обл.)

про стягнення заборгованості у сумі 9147,27грн

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Світлоприлад» звернулось з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Першотравенський ремонтно-механічний завод» про стягнення 8640грн - основного боргу, 431,76грн - пені, 58,23грн - 3% річних, 17,28грн - інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов поставки №8216-ПРМЗ-УМТС-Т від 25.06.2019 в частині повної та своєчасної оплати отриманого товару.

Крім того, позивач просить стягнути (з урахуванням уточнень) з відповідача 5500грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників за наявними в матеріалах справи документами. Зобов`язано відповідача протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив на позовну заяву.

Відповідач заперечує проти позову з посиланням на те, що позивачем не виконані умови договору щодо реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, а тому має сплатити штраф в розмірі 1440грн. Є необґрунтованою вимога позивача про сплату витрат на правову допомогу, оскільки такі витрати не відповідають критерію розумності та є неспівмірними.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2020 вирішено перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

26.10.2020 відповідач звернувся із заявою в якій:

- вказує на сплату основної заборгованості у сумі 8640грн;

- заперечує проти стягнення штрафних санкцій;

- заперечує проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач звернувся з клопотанням про розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідач не забезпечив явку представника в судове засідання.

Суд вважає за можливе розглянути справи за відсутності представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

У судовому засіданні 02.11.2020 були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

25.06.2019 між ТОВ «Першотравенський ремонтно-механічний завод» (покупець) та ТОВ «Торгівельний дім «Світлоприлад» (постачальник) укладений договір поставки № 8216-ПРМЗ-УМТС-Т.

Згідно з п. 1.1 договору в порядку та на умовах, передбачених цим договором, постачальник зобов`язується поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення (продукція), в асортименті, кількості, у строки, за цінами та якісними характеристиками, погодженими сторонами в даному договорі та специфікаціях, які є невід`ємними частинами договору.

Відповідно до п. 2 договору, покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію, що поставляється відповідно до умов договору.

Пунктом п. 4.1 договору визначено, що поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, якісними характеристиками та в строки, погоджені сторонами в специфікаціях до даного договору.

Постачальник зобов`язаний надати покупцю наступні документи: рахунок, податкову накладну, видаткову накладну, відповідні товарно-супровідні документи. Документи (крім податкових накладних) постачальник зобов`язаний надати покупцю разом з поставленою продукцією (п.4.3 договору).

Суд вважає з необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення 431,76грн - пені, 58,23грн - 3% річних, 17,28грн - інфляційних втрат та закрити провадження у справі в частині стягнення 8640грн основного боргу з таких підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вже зазначалось вище, між сторонами було укладено договір поставки № 8216-ПРМЗ-УМТС-Т від 25.06.2019.

На виконання умов договору сторонами підписано специфікацію від 25.06.2019 на постачання продукції на загальну суму 8640грн з ПДВ.

Позивач виконав умови договору, здійснивши поставку продукції відповідно до специфікації до договору, що підтверджується видатковою накладною №1017 від 27.09.2019.

Також, позивачем були оформлені рахунок №979 від 27.09.2019, податкова накладна № 62 від 27.09.2019 на суму 8640грн.

Відповідачем був оформлений наряд на отримання цінностей №665 від 25.09.2019.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 5.4 договору, розрахунки за продукцію, що постачається по даному договору здійснюється покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом п`яти робочих днів з 90-го календарного дня з дати поставки відповідної продукції, на підставі отриманого покупцем рахунку та при умові надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 цього договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

В порушення умов договору, відповідач не виконав своєчасно свої зобов`язання щодо оплати поставленої продукції за договором.

В ході вирішення спору, відповідачем сплачено позивачу 8640грн основного боргу, що підтверджується платіжним дорученням №1746116 від 30.09.2020.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 6.7 договору передбачено, що в разі несвоєчасної оплати продукції покупець за письмовою вимогою постачальника сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати від вартості своєчасно неоплаченої продукції, але не більше 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції.

Відповідно до розрахунку позивача пеня за період з 09.01.2020 по 31.03.2020 складає 431,76грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, інфляційні втрати за січень 2020 року складають 17,28грн, 3% річних з 09.01.2020 по 31.03.2020 58,23грн.

Таким чином, є обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 431,76грн - пені, 58,23грн - 3% річних, 17,28грн - інфляційних втрат.

Як зазначалось вище, в ході вирішення спору, відповідачем сплачено позивачу 8640грн - основного боргу згідно з платіжним дорученням №1746116 від 30.09.2020.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З урахуванням викладеного, провадження у справі в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 8640грн підлягає закриттю за відсутності предмету спору.

Судом не приймаються заперечення відповідача щодо нарахування штрафних санкцій з таких підстав.

Відповідно до п. 4.3 договору на дату виникнення податкових зобов`язань (або підстав для їх коригування відповідно до податкового кодексу України) постачальник складає податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної) в електронній формі. Реєстрація податкових накладних та розрахунків коригування до них у випадках, передбачених законодавством здійснюється постачальником протягом 3-х календарних днів.

Позивачем було складено податкову накладну 27.09.2019 (з урахуванням дати відвантаження товару) та зареєстровано таку накладну 08.10.2019 у встановлений ст. 201 Податкового кодексу України строк (копія витягу з ЄРПН №360962 від 14.07.2020).

Крім того, з урахуванням матеріалів справи, передбачене викладеними положеннями п. 4.3 договору право покупця застосувати оперативно-господарську санкцію не впливає на обов`язок відповідача сплатити заборгованість за договором.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення 431,76грн - пені, 58,23грн - 3% річних, 17,28грн - інфляційних втрат та закриває провадження у справі щодо стягнення 8640грн основного боргу

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04), заявник має право на відшкодування витрат у розмірі, який був необхідний та розумний і дійсно понесений (справа Немайстер проти Австрії), у рішенні «Лавентс проти Латвії» також зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на послуги адвоката позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги від 02.03.2020, копію додатку №1 до договору, акт прийому-передачі наданих послуг на загальну суму 4000грн, розрахунок наданих послуг, видатковий касовий ордер від 31.03.2020 на 4000грн, квитанцію до прибуткового касового ордеру про сплату 4000грн.

Також, позивачем надано квитанцію до прибуткового касового ордеру від 22.09.2020 на суму 1500грн, видатковий касовий ордер від 22.09.2020 - 1500грн, акт прийому-передачі наданих послуг від 22.09.2020.

На думку суду, позивачем належним чином доведені витрати на професійну правничу допомогу.

Заявлена позивачем до стягнення сума вказаних витрат є цілком співмірною з урахуванням складності справи, а також обставин щодо надання адвокатом правничої допомоги позивачу.

Таким чином, суд покладає на відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5500грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у розмірі 2102грн.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Світлоприлад» до товариства з обмеженою відповідальністю «Першотравенський ремонтно-механічний завод» про стягнення заборгованості у сумі 9147,27грн задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Першотравенський ремонтно-механічний завод» (52800 Дніпропетровська обл., м. Першотравенськ, вул. Шахтарської слави, буд. 7, ідентифікаційний код 34245509) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Світлоприлад» (69035 м. Запоріжжя, вул. Сєдова, буд.3 ідентифікаційний код 38069357) 431,76грн - пені, 58,23грн - 3% річних, 17,28грн - інфляційних втрат, 2102грн витрат по сплаті судового збору, 5500грн витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Закрити провадження у справі в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Першотравенський ремонтно-механічний завод» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Світлоприлад» 8640грн основного боргу.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 12.11.2020

Суддя В.О. Татарчук