ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2020 р.м. ХарківСправа № 922/2466/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СВК Дружба", с. Хрещате Чернігівської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Донснаб-Агротехніка", смт. Солоницівка Харківської області
про стягнення коштів
за участю представників:

Позивача - не з`явився;

Відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

06 серпня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "СВК Дружба" звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Донснаб-Агротехніка" суму попередньої оплати в розмірі 3716112,42 грн., яка була сплачена за товар згідно договору купівлі-продажу № 1512/2017-Ч-РСМ від 15.12.2017 р., судовий збір в розмірі 55741,69 грн. та 30000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначенням підготовчого засідання на "08" вересня 2020 р. о 11:15, ухвалою суду від 10.08.2020.

03 вересня 2020 року до суду надано клопотання (вх. № 20285), в якому представник Відповідача просить суд відкласти підготовче засідання з метою підготовки відзиву на позовну заяву.

Суд своє ухвалою від 08.09.2020 повідомив учасників справи, що підготовче засідання у справі відбудеться 24.09.2020.

21.09.2020 р. від Відповідача надійшло клопотання (вх. № 21746) про відкладення підготовчого засідання для підготовки, узгодження та підписання сторонами мирової угоди по справі.

Ухвалою суду від 24.09.2020 р. було закрито підготовче провадження та призначено справи до розгляду по суті на 15.10.2020 р. о 11:15.

Але 15.10.2020 р. розгляд справи не здійснювався, оскільки суддя Жигалкін І.П. з 15.10.2020 р. знаходився на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності.

Ухвалою суду від 29.10.2020 р. було повідомлено про те, що наступне судове засідання по справі відбудеться 03.11.2020 р. о 11:45.

Представник Позивач у судове засідання нез`явився, 02.11.2020 р. через канцелярію суду надав заяву (вх. № 25483), в якій просить суд розглянути справу без участі представника за наявними в ній доказами, яку суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

Представник Відповідача в призначене судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав. Причини неявки суду не відомі, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Частинами 2, 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до пункту 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за місцезнаходженням.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем були отримані ухвали суду, про що свідчать поштові повідомлення, які повертались до суду. Також Відповідачем були надані до суду клопотання про відкладення розгляду справи, які судом задовольнялись, але Відповідач не з`являвся в судові засідання.

Враховуючи вищевказане суд вважає, що Відповідач був належним чином повідомлений судом про розгляд спору за його участю.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач так як і відповідач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України").

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що сторони зобов`язані демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються їх безпосереднього, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи те, що судом було здійснено заходи, щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, та приймаючи до уваги те, що судом не було визнано явку Відповідача в судове засідання обов`язковою, суд дійшов висновку про те, що його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно статті 114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення Позивача, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "СВК Дружба" в особі директора Терещенко М.С. (покупцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Донснаб-Агротехніка" в особі директора Дубровіна В.В. (продавцем) 15.12.2017 р. було укладено договір купівлі-продажу № 1512/2017-Ч-РСМ, згідно п. 1.1. якого Продавець продає, а Покупець покупає зернозбиральний комбайн "ACROS 550" в кількості та комплектності, вказаній в специфікації, яка є невід`ємною частиною вказаного договору.

Згідно п. 3.1 договору, визначена загальна вартість товаруяка складає 3701607,31 грн., в т.ч. ПДВ, що станом на 14.12.2017 р. складає 112690,00 євро. П.п. 3.2.1. - 3.2.5. договору було визначено графік платежів.

Згідно п. 3.2 договору, Покупець зобов`язувався провести оплату за вказаним договором в наступному порядку:

П. 3.2.1. суму в українській гривні, еквівалентну сумі 1522 (одна тисяча п`ятсот двадцять два) євро 18 євроцентів, перераховану Продавцем за курсом договору, сплатити в строк до 15 грудня 2017 року включно.

П. 3.2.2. суму в українській гривні, еквівалентну сумі 27791 (двадцять сім тисяч сімсот дев`яносто один) євро 96 євроцента, перераховану Продавцем за курсом договору, сплатити в строк до 20 лютого 2017 року включно.

П 3.2.3. суму в українській гривні, еквівалентну сумі 27791 (двадцять сім тисяч сімсот дев`яносто один) євро 96 євроцента, перераховану Продавцем за курсом договору, сплатити в строк до 20 березня 2017 року включно.

П. 3.2.4. суму в українській гривні, еквівалентну сумі 27791 (двадцять сім тисяч сімсот дев`яносто один) євро 95 євроцента, перераховану Продавцем за курсом договору, сплатити в строк до 20 квітня 2017 року включно.

П 3.2.5. суму в українській гривні, еквівалентну сумі 27791 (двадцять сім тисяч сімсот дев`яносто один) євро 96 євроцента, перераховану Продавцем за курсом договору, сплатити в строк до 18 травня 2017 року включно.

ТОВ "СВК Дружба" на виконання вище зазначених умов договору платіжними дорученнями, які є додатками до даної позовної заяви, перерахувало на поточний рахунок ТОВ «Донснаб-Агротехніка» повну вартість Товару у розмірі 3716112,42 грн. (три мільйони сімсот шістнадцять тисяч сто дванадцять гривень 42 копійки) у тому числі ПДВ. Зокрема, Позивачем на поточний рахунок Відповідача з призначенням платежу «За комбайн зернозбиральний РСМ-142 «Acros-550» були здійснені наступні платежі:

- платіжне доручення №543 від 15.12.2017 на суму у розмірі 50000,00 грн.

- платіжне доручення №695 від 15.02.2018 на суму у розмірі 929877,29 грн.

- платіжне доручення №716 від 27.02.2018 на суму у розмірі 170000,00 грн.

- платіжне доручення №726 від 06.03.2018 на суму у розмірі 800000,00 грн.

- платіжне доручення №737 від 15.03.2018 на суму у розмірі 230000,00 грн.

- платіжне доручення №757 від 23.03.2018 на суму у розмірі 600000,00 грн.

- платіжне доручення №813 від 23.04.2018 на суму у розмірі 936235,13 грн.

Тобто, Позивач цим самим виконав вимоги підпунктів 3.2.1 3.2.5 Договору щодо стовідсоткової попередньої оплати за Товар.

Пунктом 3.3. Договору визначено, що право власності на товар переходить до Покупця з моменту підписання Сторонами Акта прийому - передачі, видаткової накладної, при умові добросовісного виконання Покупцем п,п. 3.2.1. - 3.2.5. даного Договору, тобто стовідсоткової оплати за Товар.

Пунктом 3.4. Договору визначено, що за умови добросовісного виконання Покупцем підпунктів 3.2.1 3.2.4 Договору Продавець в строк до 12 травня 2018 року, включно, передає Товар на зберігання Покупцю, а здійснивши останній платіж, передбачений п.3.2.5 Договору, Продавець, відповідно до пункту 4.6 Договору, протягом 7 (семи) банківських днів передає Покупцю правовстановлюючі документи на Товар.

Проте, ТОВ «Донснаб-Агротехніка» не виконало власних зобов`язань передбачених Договором, не здійснило поставку оплаченого Товару та не повернуло суму попередньої оплати в розмірі 3 716 112,42 грн. (три мільйони сімсот шістнадцять тисяч сто дванадцять гривень 42 копійки) на рахунок ТОВ «СВК ДРУЖБА».

Дослідивши доводи сторін, матеріали справи, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, керуючись принципом Верховенства права, суд виходить з наступного.

На підставі ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів. Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать ст. 174 Господарського кодексу України.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту. Загальні положення про договір визначені статям 626-637 ЦК України, а порядок укладення, зміна і розірвання договору статями 638-647, 649,651-654 ЦК України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами статей 526-527 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із статтею 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, статями 525 - 526 ЦК України передбачається, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Ст. 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) та сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. ст. 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Оскільки строк виконання Відповідачем обов`язку щодо передачі оплаченого товару Позивачу було встановлено в п.3.4., а саме 12 травня 2018 року, то фактично, починаючи з 13 травня 2018 року у ТОВ СВК «Дружба» виникло право вимоги або передання товару, або повернення суми попередньої оплати за неотриманий товар.

Відповідно до статті 6 Господарського процесуального кодексу України підприємства та організації, що порушили майнові права і законні інтереси інших підприємств та організацій, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії.

Підприємства та організації, чиї права і законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав та інтересів звертаються до нього з письмовою претензією.

Так, протягом 2018-2020 років представники ТОВ «Донснаб-Агротехніка» в телефонних розмовах повідомляли про тимчасову неможливість поставки оплаченого товару та запевняли, що найближчим часом ситуація вирішиться та товар буде поставлений ТОВ СВК «Дружба».

Так і не дочекавшись даної поставки, Позивач 13 травня 2020 року, вих. № 13/05, звернувся до Відповідача з письмовою претензію про поставку товару або повернення суми попередньої оплати відповідно до договору № 1512/2017-Ч-РСМ від 15 грудня 2017 року. Відповідач, відповідно до трекінгу поштових відправлень з офіційного сайту АТ «Укрпошта» та повідомлення про вручення поштового відправлення, дану претензію отримав 21 травня 2020 року, проте відповіді, станом дату складання даної позовної заяви, Позивач не отримав.

Отже, станом на день звернення до суду, ТОВ «Донснаб-Агротехніка» не здійснило поставку товару ТОВ «СВК Дружба», тобто, не виконало свої зобов`язання передбачені умовами підписаного Договору та не повернуло суму попередньої оплати в розмірі 3716112,42 грн.

08.07.2020 р. між ТОВ "СВК Дружба" та адвокатом Обриським Андрієм Васильовичем було укладено Договір № 08/07 про надання адвокатських послуг, згідно умов якогоадвокат бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором, а клієнт зобов`язаний виплатити адвокату гонорар в порядку та строки, обумовлені сторонами.

Згідно розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу від 03.08.2020 р., становить 30000,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

П. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язуєтьмя оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно ч. 3 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Виходячи з аналізу вказаних статей, суд дійшов висновку про те, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу суд повинен виходити з критеріїв складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта, а також виходити з принципів розумності з врахуванням витраченого адвокатом часу за для надання такої допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 126 ГПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Донснаб-Агротехніка" (62370, Харківська область, Дергачівський район, смт. Солоницівка, вул. Заводська, 49, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СВК Дружба" (17034, Чернігівська область, Козелецький район, с. Хрещате, вул. Леніна, 9а, ) суму попередньої оплати за договором у розмірі 3716112,42 грн., 30000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а також 55741,69 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено "05" листопада 2020 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Суддя І.П. Жигалкін