ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

"06" листопада 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3156/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову /вх. № 2-4006/20 від 04.11.2020 року/ у справі № 916/3156/20

за позовом: ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_1 , адреса - АДРЕСА_1 /

до відповідачів: 1. Приватного акціонерного товариства «Альбатрос» /, 65000, м. Одеса, вул. Успенська, 22, e-mail: /;

2. малого упроваджувального підприємства «Інтегровані банківські інформаційні системи» товариство з обмеженою відповідальністю /, адреса - 65014, м. Одеса, вул. Троїцька, 13/;

3. Виконавчого комітету Одеської міської ради /, адреса - 65026, м. Одеса, пл. Думська, 1, e-mail: /

4. Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" (ЄДРПОУ 65000, м. Одеса, вул. Пушкінська, 39, e-mail: ),

про визнання недійсними договорів, визнання незаконним та скасування розпорядження та рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування запису про державну реєстрацію, застосування двосторонньої реституції,

ВСТАНОВИВ:

04.11.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. № 3266/20/ до відповідачів: Приватного акціонерного товариства «Альбатрос», малого упроваджувального підприємства «Інтегровані банківські інформаційні системи» товариство з обмеженою відповідальністю, Виконавчого комітету Одеської міської ради, Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації", в якій просить:

1. визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 06 листопада 1997 року між Відкритим акціонерним товариством «АЛЬБАТРОС» (правонаступник Приватне акціонерне товариство «АЛЬБАТРОС») та малим упроваджувальним підприємством «Інтегровані банківські інформаційні системи» товариство з обмеженою відповідальністю, посвідчений державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Гнатюк Т.А., зареєстрований в реєстрі за №2-4984;

2. визнати недійсними договір купівлі-продажу, укладений 26 грудня 1997 року між Відкритим акціонерним товариством «АЛЬБАТРОС» (правонаступник Приватне акціонерне товариство «АЛЬБАТРОС») та малим упроваджувальним підприємством «Інтегровані банківські інформаційні системи» товариство з обмеженою відповідальністю, посвідчений державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Гнатюк Т.А., зареєстрований в реєстрі за №2-5953.

3. визнати недійсними договір купівлі-продажу, укладений 09 липня 1998 року між Відкритим акціонерним товариством «АЛЬБАТРОС» (правонаступник Приватне акціонерне товариство «АЛЬБАТРОС») та малим упроваджувальним підприємством «Інтегровані банківські інформаційні системи» товариство з обмеженою відповідальністю, посвідчений державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Гнатюк Т.А., зареєстрований в реєстрі за №2-5228.

4. визнати незаконним та скасувати Розпорядження Жовтневої районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від №998 від «Про надання поштової адреси МУП ТОВ «ІБІС» вул. Троїцька, 13».

5. Визнати недійсним Свідоцтво про право власності №017286, видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради 12.02.2002 року, яким посвідчується право власності малого упроваджувального підприємства «Інтегровані банківські інформаційні системи» товариство з обмеженою відповідальністю на нежитлову будівлю №13 по вул. Троїцька в м. Одеса.

6. визнати незаконним та скасувати рішення Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» про реєстрацію права власності малого упроваджувального підприємства «Інтегровані банківські інформаційні системи» товариство з обмеженою відповідальністю, на нежитлову будівлю №13 по вул. Троїцька в м. Одеса.

7. Скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності малого упроваджувального підприємства «Інтегровані банківські інформаційні системи» товариство з обмеженою відповідальністю, на нежитлову будівлю №13 по вул. Троїцька в м. Одеса, реєстраційний номер 13153544, вчинений Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 12.12.2005 року, номер запису в книзі: 1365 в книзі:15неж-185.

8. Застосувати двосторонню реституцію, повернути сторони договорів купівлі-продажу, укладених між Відкритим акціонерним товариством «АЛЬБАТРОС» ( ; правонаступник - Приватне акціонерне товариство «АЛЬБАТРОС», ) та малим упроваджувального підприємства «Інтегровані банківські інформаційні системи» товариство з обмеженою відповідальністю: від 06 листопада 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Гнатюк Т.А., зареєстрованого в реєстрі за №2-4984; від 26 грудня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Гнатюк Т.А., зареєстрованого в реєстрі за N25953, від 09 липня 1998 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-5228, у первісний стан, зобов`язавши мале упроваджувальне підприємство «Інтегровані банківські інформаційні системи» товариство з обмеженою відповідальністю повернути Приватному акціонерному товариству «Альбатрос» (код 00308258), нежитлові приміщення, розташовані у будинку №22 по вул. Успенській в м. Одеса, а саме: нежитлові приміщення загальною площею 344,4 кв.м., що розташовані на першому поверсі та на плані зазначені: « 2-1», « 2», «З», « 4», « 5», « 6», « 7», « 8», « 9», « 10», « 11», « 12», « 13», « 14», « 15, « 16», « 17», « 18»; нежитлові приміщення загальною площею 282,1 кв.м., які складаються з драбинної клітки - « 2-19», зала -« 2-20», складу - « 2-22»; нежитлові приміщення загальною площею 82 кв.м , які складаються з підвалу: коридори 1,3 склади - 2, 4, 5, а Приватне акціонерне товариство «Альбатрос» зобов`язати повернути малому упроваджувальному підприємству «Інтегровані банківські інформаційні системи» товариство з обмеженою відповідальністю, кошти, отримані за вказаними недійсними договорами, в загальній сумі 91303 грн.

Разом із позовною заявою позивач надав заяву про забезпечення позову /вх. № 2-4006/20 від 04.11.2020 року/, в якій позивач просить забезпечити позов шляхом:

- накладення арешту на нежитлову будівлю №13 по вул. Троїцькій в м. Одесі, яка належить на праві власності малому упроваджувальному підприємству «Інтегровані банківські інформаційні системи» товариство з обмеженою відповідальністю;

- заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження) щодо нежитлової будівлі №13 по вул. Троїцькій в м. Одесі, до завершення судового розгляду справи;

- заборони малому упроваджувальному підприємству «Інтегровані банківські інформаційні системи» товариство з обмеженою відповідальністю проводити будь-які будівельні роботи з реконструкції та/або капітального ремонту, та/або перепланування нежитлової будівлі, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Троїцька, 13;

- заборони Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області та Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради видавати будь-які документи дозвільного характеру, які б давали право на проведення будівельних робіт та заборонити проводити будь-які дії, пов`язані з реєстрацією декларацій про початок робіт, про закінчення робіт та прийомом в експлуатацію щодо нежитлової будівлі №13 по вул. Троїцька у м. Одеса;

- заборони виконкому Одеської міської ради та Приморській районній адміністрації Одеської міської ради приймати будь-які рішення (розпорядження) про зміну або присвоєння нової адреси нежитлової будівлі, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Троїцька, 13.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що виконання судового рішення в частині реституції можливо тільки у тому разі, якщо спірне майно перебуває у володінні відповідача-2, відчуження спірного майна відповідачем-2 може значно утруднити виконання рішення суду або зробити неможливим його виконання. На даний час у відповідача-2 не має жодних перешкод для того, щоб здійснити відчуження спірного майна. Крім того, позивач вважає, що якщо відповідач здійснить зміни в спірному нерухомому майні, можуть виникнути суттєві труднощі у виконанні рішення суду.

Враховуючи, що арешт майна, заборона здійснювати реєстраційні дії та ремонтно-будівельні роботи не призведе до припинення або до перешкод у господарській діяльності відповідачів, позивач зазначив вважає за можливе встановити зустрічне забезпечення у сумі 1000 грн.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ст. 137 ГПК України визначено перелік заходів забезпечення позову, а також регламентовано, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 3 ст. 137 ГПК України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Частиною 4 ст. 137 ГПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9).

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися із предметом та підставами позову, а особа, яка заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акта.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, слід відзначити, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів тощо.

Так, позивачем не наведено у заяві про забезпечення позову обставин, що вказують на те, що спірне майно мале упроваджувальне підприємство «Інтегровані банківські інформаційні системи» товариство з обмеженою відповідальністю має намір відчужити, або, що вказане майно може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Не додані до заяви про забезпечення позову докази вжиття малим упроваджувальним підприємством «Інтегровані банківські інформаційні системи» товариство з обмеженою відповідальністю будь-яких дій, що вказували б на наявність у нього наміру на вчинення вищевказаних дій.

За правилами ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

З урахуванням вказаного, суд не вбачає достатніх підстав для задоволення заяви позивача та вжиття заходів забезпечення позову, оскільки саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, підтвердженого належними доказами, не є достатньою підставою для задоволення заяви.

У зв`язку з чим, приймаючи до уваги ненадання позивачем на виконання положень ч. 1 ст. 74 ГПК України належних доказів ухилення відповідача від виконання судового рішення, суд вважає, що вимоги позивача про забезпечення позову є необґрунтованими, а відтак заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову /вх. № 2-4006/20 від 04.11.2020 року/ у справі № 916/3156/20 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 136, 137 , ч. 8 ст. 140, 141, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову /вх. № 2-4006/20 від 04.11.2020 року/ у справі № 916/3156/20.

Ухвала складена та підписана 06.11.2020 р.

Ухвала набрала законної сили 06.11.2020 року та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 254, 255 ГПК України.

Суддя Н.Д. Петренко