ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.11.2020м. ДніпроСправа № 904/5740/19

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. за участю секретаря судового засідання Барабанова Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" про визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню у справі

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Київ

до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" м. Дніпро

про стягнення суми інфляційної складової в розмірі 9868161грн.22коп.

Представники:

від позивача (стягувача): не з`явився;

від відповідача: (боржника): Кондратенко Д.А., довіреність №007.1Др-280/1219 від 31.12.2019, адвокат.

ВСТАНОВИВ: Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Київ звернулось до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" м. Дніпро з позовом про стягнення суми інфляційної складової в розмірі 9868161грн.22коп.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020 у справі №904/5740/19 позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

На адресу суду надійшла заява Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" про визнання таким, що не підлягає виконанню, наказу Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/5740/19 з посиланням на припинення зобов`язань перед позивачем на підставі заяв про зарахування зустрічних однорідних вимог №491007.2-Сл-248-0120 від 17.01.2020 та №491007.2-Сл-3010-0720 від 31.07.2020.

Також заявник просить до розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, заборонити приймати виконавчий документ до виконання, а у разі відкриття виконавчого провадження зупинити виконання за виконавчим документом. Оскільки передчасне вчинення дій з примусового виконання оскаржуваного рішення, блокування та стягнення значних грошових суми, призведе до неможливості підприємства, яке має стратегічне значення для економіки та соціальної сфери міста Дніпро та Дніпровського району, виконувати функції оператора ГРМ, зокрема - забезпечувати безперебійне та безаварійне функціонування газорозподільної системи міста та Дніпровського району. У разі задоволення заяви та визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, АТ "Дніпрогаз" буде необхідно докласти значних зусиль та витрат для повернення стягнутих з нього коштів та майна і для відновлення звичайної діяльності товариства.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2020 відкладено вирішення питання щодо прийняття до розгляду вказаної заяви Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" до повернення справи №904/5740/19 до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.08.2020 прийнято до розгляду заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" про визнання таким, що не підлягає виконанню, наказу Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/5740/19. Розгляд заяви призначено на 25.08.2020.

Відмовлено в задоволенні заяви Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" відносно заборони приймати виконавчий документ до виконання, а у разі відкриття виконавчого провадження зупинити виконання за виконавчим документом.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2020 зупинено провадження за заявою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" про визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню, у справі №904/5740/19 до повернення матеріалів справи до Господарського суду Дніпропетровської області.

На адресу суду 19.08.2020 та 25.08.2020 надійшли заперечення Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відносно визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню.

Процесуальним законодавством передбачено підстави, за якими наказ може бути визнано таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом статті 601 Цивільного кодексу України, частини 3 статті 202 Господарського кодексу України вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема, грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Разом з тим, ще однією важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог - є безспірність вимог, які зараховуються, а саме, відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань. За відсутності безспірності вимог відповідний спір має бути вирішений у судовому порядку з дотриманням вимог процесуального закону.

Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої з названих вище умов, виключає проведення зарахування у добровільному порядку.

Верховний Суд у постанові від 26.11.2019 у справі №920/240/18 зазначив, що зарахування є можливим лише у разі відсутності між сторонами спору щодо наявності підстав і розміру цих нарахувань, та чіткого встановленого розміру боргових зобов`язань, їх розмір повинен носити ясний та безспірний характер; у спірних правовідносинах між сторонами може мати місце зарахування зустрічних однорідних вимог за наявності в зобов`язаннях сторін прозорості та безспірності.

Позивач (стягувач) не визнає наявного у нього обов`язку зі сплати заборгованості за зустрічними однорідними вимогами, заявленими АТ "Дніпрогаз". Тобто між сторонами існує неузгодженість щодо наявності зустрічного зобов`язання, відтак відсутня безспірність заявлених однорідних вимог.

Відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу прав від первісного кредитора до нового кредитора. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

НАК "Нафтогаз України" не визнає обов`язку зі сплати заборгованості на користь ТОВ "Дніпропетровськгаз збут", в тому числі, відповідно до вимоги від 10.05.2019 №497007-Сл-6770-0519. Це зумовлює між сторонами неузгодженість зобов`язання, тому відсутня безспірність заявлених вимог.

АТ "Дніпрогаз" не доведено жодними допустимим доказами наявність підстав для визнання наказу Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/5740/19 таким що не підлягає виконанню.

Ухвалою Верховного Суду від 01.10.2020 у справі №904/5740/19 закрите касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.07.2020 та на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020 у справі №904/5740/19.

Матеріали справи №904/5740/19 повернені до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2020 поновлено провадження з розгляду заяви Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" про визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню, у справі №904/5740/20. Судове засідання призначене на 11.11.2020.

Розглянувши заяву АТ "Дніпрогаз" при визнання таким, що не підлягає виконанню наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.2020 у справі №904/5740/19, суд встановив наступне.

Відповідно частини 1 статті 328 Господарського процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч.2 ст.328 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи імперативні приписи статті 129-1 Конституції України, статей 18, 326 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язковості виконання судового рішення, що набрало законної сили, положення статті 328 Господарського процесуального кодексу України визначає можливість визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, лише за наявності для цього безумовних і безспірних підстав, тобто є процедурною нормою, що врегульовує правовідносини між боржником і стягувачем на стадії виконання рішення.

Отже, дослідженню, в даному випадку, підлягають обставини наявності визначених процесуальним законодавством підстав визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Процесуальним законодавством передбачено підстави, за якими наказ може бути визнано таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини 1, 2 статті 598 Цивільного кодексу України).

Відповідно до приписів частини 1 статті 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.3 ст.202 Господарського кодексу України).

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 "Припинення зобов`язання" розділу І книги п`ятої "Зобов`язальне право" Цивільного кодексу України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України), переданням відступного (стаття 600 Цивільного кодексу України), зарахуванням (стаття 601 Цивільного кодексу України), за домовленістю сторін (стаття 604 Цивільного кодексу України), прощенням боргу (стаття 605 Цивільного кодексу України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 Цивільного кодексу України), неможливістю виконання (стаття 607 Цивільного кодексу України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 Цивільного кодексу України).

Статтею 601 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Аналогічні приписи містяться в частині 3 статті 203 Господарського кодексу України.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є особливим способом припинення одночасно двох зобов`язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому).

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог, як односторонній правочин, є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин.

За змістом статті 601 Цивільного кодексу України, частини 3 статті 202 Господарського України вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема, грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Разом з тим, ще однією важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог - є безспірність вимог, які зараховуються, а саме, відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань. За відсутності безспірності вимог відповідний спір має бути вирішений у судовому порядку з дотриманням вимог процесуального закону.

Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої з названих вище умов, виключає проведення зарахування у добровільному порядку. Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.18 у справі №910/21652/17, від 11.09.18 у справі №910/21648/17, від 11.10.18 у справі №910/23246/17, від 15.08.19 у справі №910/21683/17, від 11.09.19 у справі №910/21566/17.

Тобто, припинення зобов`язання зарахуванням можливе не тільки за умов однорідності та зустрічності вимог сторін, строк виконання яких настав, але й за обов`язкової їх безспірності. Адже, за відсутності безспірності вимог спір по боргу за договором повинен бути вирішений в порядку позовного провадження, а до цього спірна сума не може бути прийнята судом як зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки вказане зарахування не підтверджується належними до допустимими доказами (Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.10.2018 у справі 910/18256/17).

Крім того, Верховний Суд у постанові від 26.11.2019 року у справі №920/240/18, зокрема, зазначив, що зарахування є можливим лише у разі відсутності між сторонами спору щодо наявності підстав і розміру цих нарахувань, та чіткого встановленого розміру боргових зобов`язань, їх розмір повинен носити ясний та безспірний характер; у спірних правовідносинах між сторонами може мати місце зарахування зустрічних однорідних вимог за наявності в зобов`язаннях сторін прозорості та безспірності.

Як вбачається із встановлених судами обставин, спір у даній справі виник з огляду на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу №13-118-ВТВ від 04.01.2013р.

В обґрунтування заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню відповідач посилається на заяви про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог №491007.2- Сл-248-0120 від 17.01.2020 та №491007.2- Сл-3010-0720 від 31.07.2020.

АТ "Дніпрогаз" стверджує, що зобов`язання з оплати заборгованості згідно рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020 у справі №904/5740/19 припинено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог згідно заяви №491007.2- Сл-248-0120 від 17.01.2020.

Зобов`язання з компенсації судового збору у розмірі 148022грн.42коп., присудженого до стягнення рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020 у справі №904/5740/19, припинено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог згідно заяви №491007.2- Сл-3010-0720 від 31.07.2020.

Зі змісту заяв про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог №491007.2- Сл-248-0120 від 17.01.2020 та №491007.2- Сл-3010-0720 від 31.07.2020 вбачається, що АТ "Дніпрогаз" набуло право вимоги до АТ "НАК "Нафтогаз України" на підставі договору відступлення права вимоги №56А491-146-20 від 14.01.2020. Вказаний договір укладений між АТ "Дніпрогаз" та ТОВ "Дніпропетровськгаз збут".

При цьому, підставою вимог ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" до АТ "НАК "Нафтогаз України" вказана вимога №497007-Сл-6770-0519 від 10.05.2019.

У вказаній вимозі йдеться про постанову Кабінету Міністрів України №63 від 31.01.2019 " Деякі питання споживання природного газу побутовими споживачами" та постанову Кабінету Міністрів України №143 "Питання споживання природного газу".

Як вбачається з матеріалів справи, під час апеляційного провадження відповідачем заявлялось клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/9617/20.

У вказаній справі розглядаються позовні вимоги про зобов`язання АТ "НАК "Нафтогаз України" виконувати вимоги постанови Кабінету Міністрів України №143, зобов`язання оформити первинні документи за договорами та стягнення сум переплати, право вимоги частини з яких отримав відповідач та за рахунок яких в подальшому проводив зарахування вимог.

Таким чином, заборгованість, яку ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" відступило відповідачу у даній справі та яку відповідач зараховує як зустрічні однорідні вимоги, згідно заяв №491007.2- Сл-248-0120 від 17.01.2020 та №491007.2- Сл-3010-0720 від 31.07.2020, є предметом спору у справі №910/9617/20.

З наведеного вбачається, що позивач не визнає зобов`язань, які за твердженням відповідача виникли у нього на підставі договору відступлення права вимоги №56А491-146-20 від 14.01.2020, укладеного з ТОВ "Дніпропетровськгаз збут".

В матеріалах справи наявний лист АТ "НАК "Нафтогаз України" за №26-3858/1.17-19 від 20.05.2019, в якому позивач висловлює свою незгоду із вимогою ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" №497007-Сл-6770-0519 від 10.05.2019 та зазначає, що у нього відсутні підстави для її задоволення.

Також листом №39-2440/1.18-20 від 12.08.2020 АТ "НАК "Нафтогаз України" повідомило АТ "Дніпрогаз", що вважає заяву про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог №491007.2- Сл-3010-0720 від 31.07.2020 безпідставною та відмовляється від проведення такого зарахування.

З огляду на наведене, судом встановлені неузгодженість стосовно зустрічного зобов`язання та відсутність безспірності заявлених однорідних вимог, тому судом не приймаються заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог №491007.2- Сл-248-0120 від 17.01.2020 та №491007.2- Сл-3010-0720 від 31.07.2020, як підстави для визнання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.2020 таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні заяви АТ "Дніпрогаз" про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.2020 у справі №904/5740/19.

Керуючись статтями 232, 234, 235, 328 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" при визнання таким, що не підлягає виконанню наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.2020 у справі №904/5740/19.

Ухвала набирає законної сили 11.11.2020 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст ухвали складений та підписаний 16.11.2020.

Суддя Р.Г. Новікова