ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. ОдесаСправа № 916/2733/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Головея В.М., Діброви Г.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

Секретар судового засідання: Соловйова Д.В.;

Представники сторін:

Від Акціонерного товариства „Перший Український Міжнародний Банк" - Бойко О.І., довіреність № 465, від 17.09.20;

Інші учасники процесу у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства „Перший Український Міжнародний Банк"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.09.2020 (про відмову у забезпеченні позову)

по справі №916/2733/20

за позовом Акціонерного товариства „Перший Український Міжнародний Банк"

до відповідачів:

- Товариства з обмеженою відповідальністю „Ві Джи Трейд";

- Товариства з обмеженою відповідальністю „Вектор Ойл Трейд";

- Товариства з обмеженою відповідальністю „Селищанське";

- ОСОБА_1

про солідарне стягнення 13321132,14 грн.

(суддя першої інстанції: Д`яченко Т.Г., дата та місце прийняття ухвали: 23.09.2020, Господарський суд Одеської області, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.09.2020 відмовлено Акціонерному товариству „Перший Український Міжнародний Банк" (далі - АТ «Перший Український Міжнародний Банк») у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову від 21.09.2020р. вх. № ГСОО 2-3766/20.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.09.2020 по даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву АТ «Перший Український Міжнародний Банк» про вжиття заходів забезпечення позову.

Позивач вважає, що ухвала місцевого господарського суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом першої інстанції не прийнято до уваги ті докази, які було надано до суду, що призвело до неправомірного рішення, внаслідок чого ухвала підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що вимоги АТ «ПУМБ» до відповідачів носять майновий характер, а сума стягнення є значною, тому має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Також заявник апеляційної скарги зазначає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно поручителів відчить про наявний зв`язок між конкретним заходом і предметом позовних вимог, та спроможне забезпечити фактичне виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Апелянт вказує, що в даному випадку задоволення його заяви про вжиття заходів забезпечення через накладення арешту на майно поручителів буде забезпеченням збалансованості інтересів сторін. Невжиття в даному випадку заходів забезпечення позову може мати наслідок заподіяння шкоди правам та інтересам позивача та ускладнити їх відновлення, що і відповідає меті застосування вказаного правового інституту.

На думку АТ «ПУМБ», висновок суду про відсутність підстав для накладення арешту на нерухоме та рухоме майно відповідача-3 та відповідача-4 є помилковим, оскільки здійснений без врахування наданих доказів та не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ „ПУМБ" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.09.2020 по справі №916/2733/20, призначено розгляд справи №916/2733/20 за апеляційною скаргою АТ „ПУМБ" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.09.2020 на: 16.11.2020 року о 10-00 год.

Відповідачі не скористалися своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, проте зазначене не перешкоджає здійсненню апеляційного перегляду справи.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явивлись, не повідомивши суд завчасно про причини неявки, про дату, час та місце проведення судового засідання по справі повідомлені належним чином.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Відповідно до ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представників відповідачів за наявними в ній матеріалами.

За нормами ч.1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали суду першої інстанції, АТ „ПУМБ" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Ві Джи Трейд", Товариства з обмеженою відповідальністю „Вектор Ойл Трейд", Товариства з обмеженою відповідальністю „Селищанське", ОСОБА_1 про солідарне стягнення 13321132,14 грн.

Позовні вимоги АТ „ПУМБ" направлено на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Ві Джи Трейд" та солідарних з ним боржників: Товариства з обмеженою відповідальністю „Вектор Ойл Трейд", Товариства з обмеженою відповідальністю „Селищанське", ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за Договором овердрафтного кредитування №ОВ-ODE-42 від 12 грудня 2017 року з додатковими угодами та Договорами поруки № П-ODE-42/4 від 12 грудня 2017 року, №П-ODE-42/3 від 26 грудня 2017 року, №П-ODE-42/2 від 12 грудня 2017 року з додатковими угодами, яка станом на 15.09.2020 (включно) складає 13321132,14 грн., з яких заборгованість за простроченою сумою кредиту склала 12487577,17 грн., заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом склала 833554,97 грн.

Одночасно з поданням позовної заяви до суду, АТ „ПУМБ" було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову від 21.09.2020 вх. №ГСОО 2-3766/20, відповідно до якої заявник просить суд:

- вжити заходів щодо забезпечення позову в межах ціни позову у розмірі 13321132,14 грн., що належить на праві приватної власності ТОВ „Селищанське", , шляхом накладення арешту на нерухоме майно яке за ним зареєстровано, а також на транспортні засоби та сільськогосподарську техніку, відповідно до переліку, що визначено у заяві;

- вжити заходів щодо забезпечення позову в медах ціни позову в розмірі 13321132,14 грн., шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1 , яке за ним зареєстровано, відповідно до переліку, що визначено у заяві;

- заборонити суб`єктам державної реєстрації прав в розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно", в тому числі виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам - юридичним особам публічного права, у трудових відносинах з якими перебувають державні реєстратори, всім державним реєстраторам прав на нерухоме майно у розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно", в тому числі нотаріусам, державним та приватним виконавцям, проводити дії щодо державної реєстрації (перереєстрації) прав власності, інших речових прав на нерухоме майно, та Сервісному центру МВС і Головному управлінню Держпродспоживслужби в Одеській області щодо державної реєстрації (перереєстрації) прав власності на рухоме майно, транспортні засоби та сільськогосподарську техніку, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Селищанське" () на праві власності, відповідно до переліку, що визначено у заяві;

- заборонити ТОВ "Селищанське" () здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження належного йому на праві власності рухомого та нерухомого майна, а також транспортних засобів та сільськогосподарської техніки, і відчужувати це майно будь-яким способом, виявленого державним або приватним виконавцем під час виконавчого провадження, зокрема визначеного у заяві;

- заборонити суб`єктам державної реєстрації прав в розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно", в тому числі виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам - юридичним особам публічного права, у трудових відносинах з якими перебувають державні реєстратори, всім державним реєстраторам прав на нерухоме майно у розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно", в тому числі нотаріусам, державним та приватним виконавцям, проводити дії щодо державної реєстрації (перереєстрації) прав власності, інших речових прав на нерухоме майно, та Сервісному центру МВС щодо державної реєстрації (перереєстрації) прав власності на рухоме майно що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на праві власності, відповідно до переліку, що визначено у заяві;

- заборонити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження належного йому на праві власності рухомого та нерухомого майна, а також транспортних засобів та сільськогосподарської техніки, і відчужувати це майно будь-яким способом, виявленого державним або приватним виконавцем під час виконавчого провадження, зокрема визначеного у заяві;

В обґрунтування поданої заяви про вжиття заходів забезпечення позову від АТ „ПУМБ" було зазначено суду наступне.

АТ „Перший Український Міжнародний Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Ві Джи Трейд", укладено Договір овердрафтного кредитування №ОВ ОБЕ-42 від 12 грудня 2017 року з Додатковою угодою №1 від 01 червня 2018 року, Додатковою угодою №2 від 30.05.2019 року, Додатковою угодою №3 від 28 грудня 2019 року, Додатковою угодою № 4 від 10 лютого 2020 року, Додатковою угодою №5 від 06 травня 2020 року, Додатковою угодою №6 від 12 червня 2020 року, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді Овердрафту з Лімітом Овердрафту, визначеним відповідно до ст. 2 цього Договору, а Позичальник має право отримати такий Овердрафт, а після отримання зобов`язаний використати Овердрафт за цільовим призначенням, повернути заборгованість за основною сумою Овердрафту, процентам, комісіям та Іншим платежам за цим Договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед позивачем за Договором овердрафтного кредитування були укладені наступні договори забезпечення:

- між Банком та ТОВ „Вектор Ойл Трейд",, укладений Договір поруки № П-ООЕ-42/4 від 12 грудня 2017 року з Додатковими угодами № 1 від 01.06.2018, №2 від 30.05.2019, №3 від 28.12.2019;

- між Банком та ТОВ „Селищанське" укладений Договір поруки №П-ООЕ-42/3 від 26 грудня 2017 року з Додатковими угодами № 1 від 01.06.2018, № 2 від 30.05.2019, № 3 від 28.12.2019;

- між Банком та ОСОБА_1 , був укладений Договір поруки №П-ООЕ-42/2 від 12 грудня 2017 року з Додатковими угодами №1 від 01.06.2018, № 2 від 30.05.2019, № 3 від 28.12.2019.

Позивачем було зазначено суду, що відповідно до зазначених вище Договорів поруки, відповідачі поручилися перед Банком за виконання позичальником зобов`язань за Договором овердрафтного кредитування №ОВ-СDЕ-42 від 12 грудня 2017 року.

Позивач зазначив, що ним належним чином виконано свої обов`язки за Договором овердрафтного кредитування, надано Позичальнику грошові кошти у загальному розмірі 12500000,00 грн., проте, Позичальник та Поручителі не виконали взятих на себе зобов`язань за Договором овердрафтного кредитування та Договорами поруки, у зв`язку з чим станом на 15.09.2020 (включно) не сплачена в строк, передбачений Договором овердрафтного кредитування, заборгованість перед Банком у сумі 13321132,14 грн.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову банк зазначає, що невиконання зобов`язань відповідачів за Кредитним договором та Договорами поруки досі триває та відсутні документально підтверджені відомості про вжиття з боку відповідачів будь-який дій, спрямованих на погашення заборгованості за Кредитним договором.

На переконання позивача, відсутність жодних документально підтверджених відомості про вжиття з боку відповідачів будь-яких дійсних дій, спрямованих на погашення боргу, надає підстави допускати ймовірність настання обставин, за яких належне відповідачам майно може зменшитись в кількості, або, без наявності ухвали про забезпечення позову, - взагалі зникнути.

Крім того, позивачем було зазначено, що відповідачі мають невиконані грошові зобов`язання перед третіми особами на значні суми. Так, Господарським судом Одеської області розглядаються справи: №916/2097/20 за позовом ПАТ „Південний" до ТОВ „Вектор Ойл Трейд", ТОВ „Ві Джи Трейд" про стягнення заборгованості на суму 10695 590,74 грн.; №916/1881/20 за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями „Гленкор Агрікалчер Україна" до ТОВ „Вектор Ойл Трейд", про стягнення 57263360,78 грн. Зокрема, Білгород- Дністровським міськрайонним судом Одеської області розглядається справа за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ТОВ „Вектор Ойл Трейд", ТОВ „Векта-Він", ТОВ „Селищанське", ТОВ „Ві Джи Трейд" про стягнення 170660664,79 грн.

Окремо позивач зазначає, що більшість майна відповідачів знаходиться в іпотеці та заставі третіх осіб, що унеможливлює звернення на нього стягнення для погашення заборгованості перед АТ „Перший Український Міжнародний Банк".

За рахунок вказаного майна, як вказує позивач, Акціонерне товариство „Перший Український Міжнародний Банк" може одержати задоволення своїх вимог до відповідачів, як солідарних боржників.

Також позивач зазначає, що на даний час існує можливість здійснення відповідачами дій щодо відчуження належного їм рухомого та нерухомого майна. Інше майно, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю „Вектор Ойл Трейд", Товариству з обмеженою відповідальністю „Селищанське", за рахунок якого може бути забезпечено виконання рішення суду, як зазначалось вище знаходяться під обтяженнями.

На думку позивача, невжиття заходів забезпечення позову може мати наслідок заподіяння шкоди правам та інтересам позивача та ускладнити їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на майно відповідачів, не позбавляє права на користування даним майном, а лише тимчасово обмежує можливість ним розпоряджатися. Накладення арешту на майно буде мати наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, а отже ні права позивача, ні права відповідачів не будуть порушені.

Як зазначалося раніше, ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.09.2020 відмовлено АТ «Перший Український Міжнародний Банк» у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову від 21.09.2020р. вх. № ГСОО 2-3766/20.

Місцевий господарський суд зазначив, що у заяві позивача про вжиття заходів забезпечення позову відсутні посилання на наявність будь-яких доказів задля встановлення усіх обставин, з якими позивачем пов`язується необхідність застосування певних видів забезпечення позову.

Суд зазначив, що позивачем не здійснено забезпечення будь-яких доказів, які б свідчили, що ТОВ „Селищанське" та ОСОБА_1 - особи, стосовно яких Банком заявлено вимоги про забезпечення позову, здійснюють дії, спрямовані на ухилення від виконання грошового зобов`язання після пред`явлення їм вимог Банку чи подання позову до суду.

Місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі вказав, що така підстава, як факт ухилення відповідачів від виконання зобов`язань за укладеними з позивачем договорами, не може бути безумовною підставою для забезпечення позову, а невиконання зобов`язань відповідачами потребує доведення, тому не можна розглядати твердження позивача, як безспірні та такі, що обґрунтовують необхідність забезпечення поданого позову.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про про відмову в задоволенні заяви АТ «ПУМБ» про забезпечення позову, з огляду на наступне.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Заява про забезпечення позову розглядається судом на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Правовий аналіз вищенаведених норм процесуального закону дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Проте особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника про необхідність вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акту.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № 909/835/18.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Колегія суддів, дослідивши зміст поданої до суду першої інстанції заяви про забезпечення позову та приєднаних до неї додатків, встановила, що вказана заява не містить обґрунтованих доводів реально існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про можливість невиконання судового рішення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що у заяві позивача про вжиття заходів забезпечення позову відсутні посилання на наявність будь-яких доказів задля встановлення усіх обставин, з якими позивачем пов`язується необхідність застосування певних видів забезпечення позову.

Судова колегія зазначає, що позивачем не надано доказів на підставі яких можна зробити висновок, що боржник та поручителі здійснюють дії, спрямовані на ухилення від виконання грошового зобов`язання після пред`явлення їм вимог Банку чи подання позову до суду.

Твердження позивача про можливе ухилення від виконання відповідачем зобов`язання в майбутньому, існування загрози виведення всіх коштів з рахунків та наявність судових спорів не є беззаперечним свідченням наявності підстав вважати, що виконання рішення у справі буде ускладнено, або унеможливлено.

Крім того, колегія суддів зазначає, що заявником не надано доказів наявності коштів на банківських рахунках боржника та поручителів та того, що останніми вчиняються дії направлені на виведення коштів з рахунків.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стосовно визначених позивачем способів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно та заборони відчуження нерухомого майна, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як зазначалося раніше, заходи забезпечення позову повинні відповідати принципу адекватності, оскільки обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти: збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

З матеріалів оскарження вбачається, що предметом позовних вимог у справі є стягнення грошових коштів, тоді як, заявник у своїй заяві просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно в межах ціни позову.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

Таким чином, у даному випадку відсутній зв`язок між обраним позивачем заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги у даній справі, оскільки накладення арешту на майно має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

Аналогічного правового висновку дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у своїх постановах від 14.06.2018 у справі № 916/10/18; від 15.01.2019 у справі № 915/870/18 та від 05.09.2019 у справі № 911/527/19.

За таких обставин вимоги заявника наведені в заяві про забезпечення позову щодо накладення арешту на майно відповідача не є співмірними із позовними вимогами останнього.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених ст.ст.73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову, а також пов`язаності такого заходу із предметом позову.

З урахуванням наведеного та встановлених у даній справі обставин, судова колегія, вважає, що місцевим господарським судом правомірно відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки позивачем належними і допустимими доказами в розумінні приписів ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України не було доведено обставин, з якими закон пов`язує застосування заходів забезпечення. Аргументи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків Господарського суду Одеської області.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернення до суду з аналогічною заявою у випадку наявності підстав для забезпечення позову відповідно до норм ст.ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України.

Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (Заява N4909/04) вказано, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 (Заява N4241/03) Європейським судом зазначено, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі судова колегія вважає непереконливими та такими, що спростовуються наявними матеріалами, а прийняту у справі ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.09.2020 по справі №916/2733/20 слід вважати такою, що відповідає нормам процесуального права, у зв`язку з чим підстав для її зміни чи скасування, не вбачається.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства „Перший Український Міжнародний Банк" на Господарського суду Одеської області від 23.09.2020 по справі №916/2733/20 слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.03.2019 року по справі №916/200/19 - без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу, Південно-західний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства „Перший Український Міжнародний Банк" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.09.2020 по справі №916/2733/20 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.09.2020 по справі №916/2733/20 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 17.11.2020 року.

Головуючий суддя Н.М. Принцевська

Судді: В.М. Головей

Г.І. Діброва