ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2020 р. Справа №926/202/20

Західний апеляційний господарський суд в складі:

головуючого судді - О.Л. Мирутенко

суддів - Н.М. Кравчук

- О.С. Скрипчук

секретаря судового засідання: К. Кострик

Розглянувши апеляційну скаргу Фермерського господарства НАДІЯ-К та ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 07.07.2020

у справі № 926/202/20

за позовом: ТзОВ Спектр-Агро

до 1: Фермерського господарства НАДІЯ-К

до 2: ОСОБА_1

про: стягнення солідарно заборгованості в сумі 814 410,85 грн.

З участю представників :

від позивача Бохан С.О. представник

від відповідачів не з`явилися.

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 07.07.2020, суддя Дутка В.В., позов ТзОВ Спектр-Агро було задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з фермерського господарства "Надія - К" та з фізичної особи ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр - Агро" заборгованість в сумі 814410,85 грн., з них 599977,99 грн. основного боргу, 4087,15 грн. відсотків за користування товарним кредитом, 40042,36 грн. пені, 49707,77 грн. 36% річних, 599,98 грн. інфляційних втрат, 119995,60 грн. штрафу. Стягнуто в солідарному порядку з фермерського господарства "Надія - К" та з фізичної особи ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр - Агро" судовий збір в сумі 12216,16 грн.

З даним рішенням не погодилися відповідачі і оскаржили його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на порушення судом першої інстанції норм ст.ст. 553, 554, 559, 625 ЦК України, ст. 267 ГК України, ст. 86 ГПК України.

ТзОВ Спектр-Агро подало відзив на апеляційну скаргу в якому просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 30.07.2020 справу №926/202/20 було передано на розгляд колегії суддів у складі: Мирутенко О.Л. головуючий суддя, Данко Л.С., Кравчук Н.М.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04.08.2020 апеляційну скаргу Фермерського господарства НАДІЯ-К та ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Чернівецької області від 07.07.2020 у справі №926/202/20 було залишено без руху. Надано строк Фермерському господарству НАДІЯ-К та ОСОБА_1 до 19 серпня 2020 року для усунення вказаних судом недоліків при поданні апеляційної скарги.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Західного апеляційного господарського суду №343 від 09.09.2020 у зв`язку із звільненням у відставку судді-члена колегії Данко Л.С. було призначено проведення автоматизованої зміни складу суду у справі №926/202/20.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2020 справу №926/202/20 було передано на розгляд колегії суддів у складі: Мирутенко О.Л. головуючий суддя, Кравчук Н.М., Скрипчук О.С.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.09.2020 відкрито апеляційне провадження в даній справі та витребувано з Господарського суду Чернівецької області матеріали справи.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 28.09.2020 призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 09.11.2020.

Сторони були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

Розгляд справи відбувався в режимі відеоконференцзв`язку за клопотанням позивача.

Представник відповідачів-апелянтів адвокат Бошелюк Ю.М. подав клопотання про розгляд справи без участі апелянтів. Вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернівецької області від 07.07.2020 у справі №926/202/20 - без змін, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю Спектр-Агро звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до фермерського господарства НАДІЯ-К та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості в сумі 814410,85 грн.

З матеріалів справи слідує, що 08 травня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Спектр Агро" (постачальник) та фермерським господарством "Надія - К" (покупець) укладено договір №135/19-Т (далі - Договір), згідно із яким постачальник зобов`язується передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість, сплативши за нього визначену договором грошову суму, а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом в сумі, визначеній відповідно до умов договору.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором поставки був укладений договір поруки №П/135/19-Т від 08.05.2019, згідно якого гр. ОСОБА_1 (відповідач 2) виступив поручителем за виконання всіх грошових зобов`язань за договором поставки і взяв на себе обов`язок у випадку не сплати боргу за Договором поставки відповідачем 1, самостійно сплатити заборгованість за Договором поставки.

22 січня 2020 відповідачу 2 була направлена вимога про сплату боргу за Договором поруки №2201/21. Однак, заборгованість відповідачем 2 не погашена.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини першої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Отже, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини другої статті 530 названого Кодексу, в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов`язку, що не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується. При цьому підписання покупцем накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні і яка відповідає вимогам названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином та передав фермерському господарству "Надія - К" товар на суму 599977,99 грн., що підтверджується видатковими накладними № 16646 від 10.05.2019 на суму 74035,70 грн.; № 18174 від 17.05.2019 на суму 86773,22 грн.; № 19802 від 24.05.2019 на суму 27465,05 грн.; № 19805 від 24.05.2019 на суму 10666,56 грн.; № 19806 від 24.05.2019 на суму 5140,80 грн.; № 20543 від 28.05.2019 на суму 24295,28 грн.; № 21295 від 29.05.2019 на суму 100702,20 грн.; № 23142 від 06.06.2019 на суму 11384,30 грн.; № 23955 від 12.06.2019 на суму 69452,41 грн.; № 24351 від 18.06.2019 на суму 20232,29 грн.; № 26401 від 01.07.2019 на суму 34803,70 грн.; № 26661 від 03.07.2019 на суму 83582,65 грн., № 26749 від 04.07.2019 на суму 10557,60 грн.; № 27526 від 18.07.2019 на суму 15761,52 грн.; № 27525 від 18.07.2019 на суму 25124,71 грн.

Факт отримання товару підтверджують також податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, нотаріально посвідчена заява свідка ОСОБА_2 , який є працівником Тернопільського представництва ТОВ Спектр-Агро, про отримання товару головою ТОВ Надія-К ОСОБА_1 в його присутності.

Відповідно до пункту 2.4 Договору поставки відповідач 1 зобов`язується здійснити оплату за поставлений товар в строки зазначені в додатках до Договору, в яких визначено строк оплати по 31.10.2018 року включно.

Проте, в порушення умов Договору поставки відповідач 1 прострочив оплату товару та не сплатив вартість отриманого товару на суму 599 977,99 грн., а відтак позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Статтею 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 694 Цивільного кодексу України, договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

У відповідності до пунктів 2.6, 2.7, 2.11 Договору поставки, передбачено, що за користування товарним кредитом позивач щомісячно нараховує, а відповідач 1 зобов`язаний сплачувати відсотки в розмірі та в строк, які передбачені додатками до Договору поставки (1% річних).

У зв`язку із порушенням відповідачем 1 строків оплати товару проданого у кредит, позивачем нараховані відсотки за користування товарним кредитом в сумі 4087,15 грн., що засвідчено підписаними сторонами актами нарахування відсотків за користування товарним кредитом від 30.06.2019 №26310, від 31.07.2019 №28383, від 31.08.2019 №32053, від 30.09.2019 №35566, від 31.10.2019 №38098, від 30.11.2019 № 39735, від 28.12.2019 №40976.

Перевіривши розрахунок позивача, суд першої інстанції обгрунтовано встановив, що він є вірним, а позов в цій частині підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Слід зазначити, що у відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із ч. 4 ст. 231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, сторони передбачили у п. 7.2 Договору, що у випадках порушення умов даного Договору, постачальник має право притягти покупця до відповідальності за несвоєчасне виконання будь-яких грошових зобов`язань за Договором. За порушення даних умов Договору покупець:

А) сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання:

Б) у випадку прострочення оплати більше ніж на 5 банківських днів, сплачує штраф в розмірі 20 % від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов`язання;

В) сплачує на користь постачальника 36 (тридцять шість) відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

У зв`язку із несвоєчасною оплатою відповідачем вартості поставленого товару, позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 40042,36 грн. за період з 01.11.2019 по 23.01.2020.

За прострочення оплати вартості отриманого товару, позивач просить стягнути штраф в розмірі 20% від несплаченої суми 599 977,99 грн., що складає 119 995, 50 грн.

А також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 36% відсотків річних за порушення виконання грошових зобов`язань в сумі 49707,77 грн. та інфляційні втрати за листопад 2019 року в сумі 599,98 грн., нараховані згідно п. 7.2 Договору.

Згідно із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок суми пені, штрафу, інфляційних витрат, суми 36% річних на підставі Договору поставки №135 від 08.05.2019, суд першої інстанції вірно встановив, що такий розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства, здійснений належним чином, у зв`язку з чим позовні вимоги в даній частині підлягають судом задоволенню.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

08.05.2019 між ТОВ Спектр-Агро (Кредитор), ОСОБА_1 (Поручитель), фермерським господарством Надія-К було укладений договір поруки №П/135/19-Т.

За змістом п.1.1. Договору Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником всіх грошових зобов`язань за договором, передбаченим п.2 цього Договору (надалі іменується основний договір).

Пунктом 1.2 Договору поруки передбачено, що у випадку порушення Боржником обов`язку за основним договором, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

Під Основним договором розуміється Договір поставки №135/19-Т від 08.05.2019, укладений між Кредитором та Боржником (п.2.1. Договору поставки).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб (ст. 553 Цивільного кодексу України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України).

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 Цивільного кодексу України).

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом (ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.6.1. Договору, порука припиняється через 5 (п`ять) років з дати укладення даного Договору.

Враховуючи, що відповідач 1 не виконав зобов`язання з оплати вартості поставленого товару та оскільки виконання зобов`язання боржником було забезпечено договором поруки, укладеним з відповідачем 2, то відповідно до даного договору сума заборгованості підлягає стягненню солідарно з боржника та поручителя.

Відповідно до ч.3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, заборгованість відповідачів перед позивачем становить 814410,85 грн., з них 599977,99 грн. основного боргу, 4087,15 грн. відсотків за користування товарним кредитом, 40042,36 грн. пені, 49707,77 грн. 36% річних, 599,98 грн. інфляційних втрат, 119995,60 грн. штрафу, належним чином доведена, документально підтверджена і відповідачем не спростована.

Відповідачі-апелянти в апеляційній скарзі зазначають, що ОСОБА_1 не отримував від позивача товар, на Додатках до Договору поставки, видаткових накладних та актах нарахування відсотків за користування товарним кредитом, ОСОБА_1 підпису не ставив, товару в зазначених кількості та асортименті не приймав.

Жодних належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження своїх доводів відповідачі-апелянти не надали. Докази визнання спірного договору поруки недійсним в матеріалах справи відсутні.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості за договором поставки сторонами не надано.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та законного висновку про те, що позовні вимоги слід задовльнити в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, згідно з п.1 ч.3 ст.123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.126 ГПК України).

Згідно ч.2 ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу (вих.№2809/21 від 28.09.2020) позивач просив вирішити питання про розподіл між відповідачами 13000 грн. понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у цій справі.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст.16 ГПК України.

У відповідності до статті 131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до додатку №53до договору про надання правової (правничої) допомоги №6 від 21.01.2019, сторони (ТОВ «Спектр-Агро» та адвокат Бохан Сергій Олександрович) погодили надання послуг на 13000 грн.

Відповідно до ст.30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч.3 ст.126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Загальна вартість послуг 13000,00грн., що включає:

- участь у судовому розгляді справи (правовий аналіз апеляційної скарги, пошук та аналіз законодавства та актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, складання тексту відзиву на апеляційну скаргу), вартістю 10000,00грн.;

- складання заяв, клопотань та інших процесуальних документів, вартістю 3000,00грн.;

- участь у судових засіданнях, вартістю 3000,00грн.

28.09.2020 ТОВ «Спектр-Агро» та адвокат Бохан Сергій Олександрович підписали акт №27 здачі-приймання виконаних правових послуг за договором надання правової (правничої) допомоги на суму 13000 грн.

Частиною 4 ст.126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 ГПК України).

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч.4 ст.126 ГПК України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.126 ГПК України).

Проте, відповідачі-апелянти наданим їм правом на подання клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну допомогу адвоката у цій справі не скористалися.

Водночас, згідно позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 13.05.2020 у справі №922/2749/19, текст якої розміщено за наступною веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/Review/89212623, беручи до уваги принцип змагальності, який знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд, який вирішує питання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, має надавати оцінку тим обставинам, щодо яких є заперечення у клопотанні іншої сторони, а також її доказам невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності. Окрім того, суд, виконуючи вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, має чітко зазначити, яка з вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України була не дотримана при визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката, оскільки лише з цих підстав можна зменшити розмір витрат, який підлягає розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Зазначені в Акті №27 від 28.09.2020 послуги щодо надання правової допомоги є такими, що надані адвокатом позивачуу як правова допомога у цій справі.

Сума заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами витрат позивача на професійну правничу допомогу у цій справі дорівнює сумі, викладеному у відзиві на апеляційну скаргу.

Враховуючи викладене, за результатами дослідження та оцінки наявних у справі доказів та доводів сторін, на підставі перевірки відповідності заявленої до стягнення суми наданому обсягу послуг, та витраченим на їх виконання часом, враховуючи характер спірних правовідносин, категорію складності складність справи, а також з огляду на їх співмірність з розумною необхідністю витрат для цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для покладення на відповідачів солідарно 13000,00грн. витрат позивача на професійну правничу допомогу у цій справі.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм ст.ст. 553, 554, 559, 625 ЦК України, ст. 267 ГК України, ст. 86 ГПК України як безпідставні.

З огляду на викладене, колегія Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Чернівецької області від 07.07.2020 року у справі №926/202/20 винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 269,270,275,276,281,282 ГПК України Західний апеляційний господарський суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства НАДІЯ-К та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Чернівецької області від 07.07.2020 року у справі №926/202/20 залишити без змін.

Стягнути з відповідачів - фермерського господарства "Надія - К" та з фізичної особи ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр - Агро" в солідарному порядку витрати на правничу допомогу в розмірі 13000 (тринадцять тисяч) гривень.

Постанова набуває чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий-суддя О.Л. Мирутенко

Судді: Н.М. Кравчук

О.С. Скрипчук

Повний текст постанови виготовлено 10.11.2020