ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2020 року м.Дніпро Справа № 904/890/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мороза В.Ф. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ай Пі Джі Натс Продакшн" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2020 (суддя Загинайко Т.В.)

у справі №904/890/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОМІНАНТА", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ай Пі Джі Натс Продакшн", м. Дніпро

про стягнення 55 218 грн. 41 коп.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДОМІНАНТА" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙ ПІ ДЖІ НАТС ПРОДАКШН", згідно якої просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙ ПІ ДЖІ НАТС ПРОДАКШН" на свою користь 55 218 грн. 41 коп., а саме: 49 704,60 грн. основного боргу за товар, поставлений відповідно до умов Договору поставки від 15.05.2018р. №10/2018-ВМ, 510,25 грн. 3 % річних, 4 975,04 грн. пені та 28,52 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2020 позовні вимоги задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ай Пі Джі Натс Продакшн" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОМІНАНТА" 49 704,60 грн. основного боргу, 4 975,04 грн. пені, 28,52 грн. інфляційних нарахувань, 510,25 грн. 3% річних та 2 102,00 грн. витрат по сплаті судового збору, про що видано відповідний наказ.

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариством з обмеженою відповідальністю "Ай Пі Джі Натс Продакшн" подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2020 та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення по справі. Так долучена позивачем до позовної заяви видаткова накладна №РН-0000970 від 20.09.2019 на суму 49 704,60 грн. не є належним та допустимим доказом, оскільки позивачем не надано доказів наявності повноважень у особи, яка підписала дану накладну, на отримання товару. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо. Крім того умовами договору передбачено, що такі повноваження повинні підтверджуватися відповідною довіреністю, яка видана і оформлена постачальником. Окрім того, апелянт звертає увагу, що особа, яка підписала видаткову накладну ніколи не працювала на підприємстві відповідача та не уповноважувалася представляти інтереси підприємства. Також апелянт зазначає, що позивачем не надано доказів надсилання відповідачу рахунку на оплату товару та всупереч вимогам п.3.5 Договору, до позову не додано будь-яких документів, що підтверджують якість товару, оскільки п.3.6 Договору передбачено, що поставка вважається завершеною з моменту отримання товару покупцем та отримання документів, передбачених п.3.5 Договору.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ай Пі Джі Натс Продакшн" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2020 у справі №904/890/20 у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, згідно якого останній заперечує проти доводів апеляційної скарги та зазначає, що сторони погодили спрощення процедури погодження поставки товару шляхом або підписання Специфікації або прийняття заявки на поставку товару. Отримавши заявку на електронну адресу, позивачем на електронну адресу відповідача було направлено сканкопію рахунку-фактури №1266 на оплату «ріббонів» (стрічка) на суму 49 704,60 грн. з ПДВ. Приймання товару відбулося згідно видаткової накладної №РН-0000970 від 20.09.2019. Доставка товару підтверджується Експрес накладною №1556 від 20.09.2019 ТОВ «Нова пошта». Товар за вказаною накладною було отримано уповноваженою особою відповідача Ніколаєнко С.В. 23.09.2019. Окрім того, позивач вказує, що ним було складено податкову накладну №1276 у зв`язку з реалізацією товару ТОВ «Ай Пі Джі Натс Продакшн» на загальну суму 49 704,60 грн. у т.ч. НДС у сумі 8 284,10 грн. Тобто таку накладну позивачем було складено у зв`язку з відвантаженням товару на адресу відповідача. Отже позивач зробив усі передбачені укладеним договором дії та склав усі передбачені документи. Окрім того відсутність претензій зі сторони відповідача про неналежне виконання умов договору підтверджують належне їх виконання позивачем. Зважаючи на викладене позивач зазначає, що рішення господарського суду Дніпропетровської області є обґрунтованим та прийнятим з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДОМІНАНТА" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ай Пі Джі Натс Продакшн" (покупець) було укладено Договір поставки №10/2018-ВМ 15.05.2018 (надалі - Договір).

Згідно умов даного Договору постачальник зобов`язується в порядку та строки, встановлені цим Договором, передати товар у власність покупцю, у визначеній кількості, відповідної якості та по узгодженій ціні, а останній - прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених в даному Договорі (п.1.1. Договору).

Кількість, найменування, асортимент та ціна товару, що поставляється, вказуються у Специфікації (додаток №1, який є невід`ємною частиною даного Договору), погодженій сторонами, та накладних на товар (пункт 1.2. Договору).

Відповідно до пункту 1.3. Договору ціна товару встановлюється в Специфікаціях та накладних на товар. Ціна товару не може бути змінена постачальником в односторонньому порядку. Нова ціна застосовується до поставок, які здійснюються після дати підписання сторонами нової Специфікації.

Пунктом 1.4. Договору визначено, що загальна вартість товару, який поставляється за даним Договором, визначається шляхом підсумовування вартості товару, вказаної у всіх накладних на товар, по яких товар було передано постачальником покупцю протягом строку дії даного Договору та які є невід`ємною частиною даного Договору.

Згідно з пунктом 2.1. Договору форма оплати вартості поставленого товару: безготівковий розрахунок шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Оплата за даним Договором здійснюється покупцем на умовах відстрочки платежу, яка складає 10 (десять) банківських днів з моменту поставки партії товару, на підставі виставлених постачальником рахунків, за умови передачі постачальником покупцю всіх документів, передбачених цим Договором; поставка товару та відстрочка платежу не є комерційним кредитом (пункт 2.2. Договору).

Відповідно до пункту 3.3. Договору постачальник зобов`язаний здійснити поставку всієї кількості заявленого до поставки товару (партії товару) протягом 60 (шістдесят) календарних днів з моменту погодження сторонами заявки на поставку товару, якщо інший строк поставки не вказано в самій погодженій заявці або підписаній сторонами Специфікації.

В пункті 3.4 Договору Сторони погодили, що погодження заявки на поставку партії Товару здійснюється в наступному порядку:

Направлення покупцем заявки може здійснюватися шляхом кореспонденції (рекомендованій, цінний лист), телеграмою, факсом на номер, зазначений у договорі, або в електронному вигляді на електронну адресу або шляхом передачі уповноваженій особі постачальника. Форма заявки передбачена Додатком №2, який є невід`ємною частиною даного договору.

Постачальник зобов`язаний підтвердити прийняття заявки до виконання (погодили заявку покупця) шляхом її підписання, скріплення печаткою та направлення покупцю факсом, або на електронну адресу у від сканованому вигляді. У випадку, якщо протягом 1 (одного) робочого дня з моменту подання покупцем заявки від постачальника не надійде погоджена (підписана) заявка, або повідомлення про неможливість виконання заявки, заявка на поставку товару вважається погодженою та прийнятою до виконання.

Пунктом 3.5. Договору визначено, що постачальник зобов`язується скласти і передати покупцеві наступні документи:

- податкову накладну, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних, за допомогою відповідного програмного забезпечення, в порядку та строки визначені Податковим кодексом України;

- накладну на товар, підписану уповноваженою особою та скріпленою печаткою постачальника;

- товарно-транспортну накладну, підписану уповноваженою особою та скріпленою печаткою постачальника/перевізника;

- документи, які підтверджують якість товару у відповідності з діючим законодавством України та які згідно з законодавством повинні бути передані постачальником, а також інші документи, передбачені законодавством.

Поставка вважається завершеною з моменту отримання товару покупцем та отримання документів, передбачених пунктом 3.5. даного Договору (пункт 3.6. Договору).

Відповідно до пункту 10.1. Договору даний Договір набирає чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками (для фізичних осіб-підприємців - за наявності) та діє до 31 грудня 2019 року включно; при цьому закінчення строку дії даного Договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань за Договором, а також від відповідальності за невиконання цих зобов`язань; у випадку, якщо не пізніше ніж за 20 календарних днів до закінчення строку дії Договору жодна із сторін не направить на адресу іншої сторони повідомлення про необхідність припинення цього Договору, то строк дії цього Договору вважається одноразово подовженим на один календарний рік.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем було поставлено на адресу відповідача стрічку для термотрансферного друку 34 мм на 770 м на загальну суму 49 704,60 грн.

Зазначений товар було отримано відповідачем 23.09.2019, що підтверджується наданою в матеріали справи та підписаною сторонами видатковою накладною №РН-0000970 від 20.09.2019 та Експрес накладною ТОВ «Нова пошта» №20 4501 6556 1556 від 20.09.2019.

Позивачем на електронну адресу відповідача, було надіслано рахунок-фактуру №СФ-0001266 від 18.09.2019 на оплату стрічки для термотрансферного друку 34 мм на 770 м загальною вартістю 49 704,60 грн.

Відповідачем не сплачено суму вартості отриманого товару.

ТОВ «Домінанта» було надіслано відповідачу лист-нагадування від 25.11.2019 вих.№147 та лист-вимогу від 16.12.2019 вих.№153, в яких позивач просив перерахувати суму заборгованості за поставлений товар у розмірі 49 704,60 грн.

Докази надіслання даних листів надано в матеріали справи.

Несплата відповідачем суми вартості товару у розмірі 49 704,60 грн. і стала причиною виникнення спору.

Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, за приписами ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України (ЦК України), є договір.

Відповідно до статей 626 - 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до приписів ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно пункту 2.2. Договору оплата за даним Договором здійснюється покупцем на умовах відстрочки платежу, яка складає 10 (десять) банківських днів з моменту поставки партії товару, на підставі виставлених постачальником рахунків, за умови передачі постачальником покупцю всіх документів, передбачених цим Договором.

Відповідачем не виконано зобов`язання належним чином та не надано доказів сплати вартості товару, отриманого за видаткової накладною №РН-0000970 від 20.09.2019 у розмірі 49 704,60 грн.

З огляду на викладене колегія суддів вважає обґрунтованими висновки господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення основної суми боргу у розмірі 49 704.60 грн.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частина 1 стаття 611 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

За положеннями частини 1 статті 216, частин 1, 2 статті 218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п.6.2 Договору у випадку несвоєчасної оплати покупцем вартості отриманого від постачальника товару, покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочки, від вартості неоплаченого чи несвоєчасно оплаченого товару за кожний день прострочки.

Позивачем заявлено до стягнення 4 975,04 грн. пені, нарахованої за період прострочення з 05.10.2019 по 06.02.2020.

Перевіривши розрахунок суми пені, колегія суддів зазначає, що нарахування такої суми здійснено арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Отже несвоєчасна оплата повної вартості наданих послуг надає право вимагати особою, якою такі послуги надані, як сплати залишку їх вартості, так і стягнення штрафних санкцій та процентів, обумовлених договором та законом.

Позивачем на суму боргу нараховано 3% річних у розмірі 510,25 грн. за період прострочення з 05.10.2019 по 06.02.2020 та 28,52 грн. втрат від інфляції за цей же період.

Господарським судом, в межах заявлених до стягнення сум, було задоволено позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 510,25 грн. за період прострочення з 05.10.2019 по 06.02.2020 та 28,52 грн. втрат від інфляції.

Таким чином колегія суддів вважає правильним висновок місцевого суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 4 975,04 грн. пені, 28,52 грн. втрат від інфляції та 510,25 грн. 3% річних.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині невиставлення позивачем рахунку для оплати, а також щодо того, що видаткова накладна №РН-0000970 від 20.09.2019 не є належним та допустимим доказом, що підтверджує господарську операцію, як відповідно і щодо підписання такої накладної неуповноваженою особою колегія зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Частиною 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Як зазначено у частині 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України", неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

На підтвердження здійснення господарської операції позивачем в матеріали справи надано видаткову накладну №РН-0000970 від 20.09.2019, підписану та скріплену, у тому числі і печаткою, відповідача у справі, рахунок-фактуру №СФ-0001266 від 18.09.2019, а також зареєстровану податкову накладну №1276, складену 20.09.2019 на суму 49 704,60 грн. Позивачем також надано Експрес накладну ТОВ «Нова пошта», яка підтверджує надіслання на адресу ТОВ «Ай Пі Джі Натс Продакшн» ріббонів та отримання останнім зазначеного вантажу.

Як вже зазначалось спірна видаткова накладна №РН-0000970 від 20.09.2019 підписана зі сторони відповідача та засвідчена печаткою підприємства останнього.

Відповідальність та контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними покладається на керівника підприємства. Разом з тим, керівник підприємства може своїм наказом покласти відповідальність за зберігання і користування печатками і штампами на одного з безпосередньо підлеглих йому працівників.

За таких обставин, апелянт (відповідач по справі) несе повну відповідальність за законність використання його печаток.

Доказів незаконного використання печаток, проведення службового розслідування за фактом незаконного використання печатки, викрадення, втрати або іншого вибуття печатки з володіння відповідача, а також доказів звернення до правоохоронних органів за фактом викрадення, втрати чи незаконного використання печатки відповідачем в матеріали справи не надано.

Отже відсутні підстави вважати, що печатка Товариства з обмеженою відповідальністю "Ай Пі Джі Натс Продакшн" використовувалася незаконно.

Таким чином суд приходить до висновку, що підпис на документі виконувався повноважною особою відповідача.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи, що підтверджують здійснення поставки товару у їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вони оформлені відповідно до положень чинного законодавства, містять відомості про господарську операцію та не є підставою для визнання господарської операції не проведеною або недійсною, а тому вважаються належними та допустимими доказами отримання відповідачем товару, визначеного в видатковій накладній №РН-0000970 від 20.09.2019 та на суму 49 704,60 грн.

З урахуванням викладеного, колегія вважає, що позивачем здійснено всі необхідні дії передбачені умовами договору та доведено належними доказами здійснення поставки товару на адресу відповідача.

Отже доводи скаржника про відсутність належних доказів поставки товару є необґрунтованими.

Разом з тим колегія зазначає, що заперечуючи проти задоволених позовних вимог, відповідач не надає будь-яких доказів на спростування обставин встановлених у рішенні господарського суду.

Статтею 666 ЦК України передбачено, що якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

При цьому відповідачем не надано будь-яких доказів відмови від отримання або повернення товару за видатковою накладною, як і не надано доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на своєчасне виконання обов`язку з оплати товару, зокрема звернення до позивача, з вимогою про виставлення рахунку на оплату товару тощо.

Верховний Суд в своїх постановах неодноразово зазначав, що в силу приписів Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, і ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 цього Кодексу (постанови Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №910/49/17, від 22.05.2018 у справі № 923/712/17, від 28.03.2018 у справі №910/32579/15, 7, від 21.01.2019 у справі №925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 20.02.2020 у справі №915/400/18).

Отже не виставлення постачальником рахунку-фактури не звільняє покупця від обов`язку оплатити отриманий товар.

Принцип змагальності сторін, закріплений у частині 3 статті 13 та частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як передбачено ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Згідно частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ай Пі Джі Натс Продакшн" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2020 у справі №904/890/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2020 у справі №904/890/20 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Ай Пі Джі Натс Продакшн".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя Л.А.Коваль

Суддя А.Є. Чередко