ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
05.11.2020 року м. Дніпро Справа № 904/1641/20
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач ),
суддів: Кузнецової І.Л., Чус О.В.
секретар судового засідання Пінчук Є.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву
Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Інвест"
про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат
у справі
за позовом Дніпровської міської ради,
до Відповідача-1: Державного реєстратора
Приватного нотаріуса Зінкової Юлії Євгенівни,
Відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Інвест",
за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору,
на стороні Позивача: Департаменту адміністративних послуг
та дозвільних процедур Дніпровської міської ради,
за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні Позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю
з іноземними інвестиціями "НЗ - Інвест",
смт. Слобожанське, Дніпропетровська область
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2020 р. позов задоволено - скасовано рішення Державного реєстратора Приватного нотаріуса Зінкової Юлії Євгенівни № 49225515 від 18.10.2019 р. про внесення змін до запису про право власності № 28475016 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна реєстраційний № 101 ( адреса: Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Петра Калнишевського, буд. 1А ).

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-Інвест" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення суду повністю, та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.10.2020 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Інвест" задоволено. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2020 р. у справі № 904/1641/20 скасовано. Прийнято нове рішення. В позові відмовлено. Стягнуто з Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Інвест" суму судового збору за подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в розмірі 3 153,00 грн.

На адресу Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява від Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Інвест" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 904/1641/20, в якій Заявник, зокрема, просить стягнути з Дніпровської міської ради витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із розглядом справи у Центральному апляційномцу господарському суді, в сумі 25 200 грн..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.10.2020 р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Інвест" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 904/1641/20 призначено до розгляду у судовому засіданні на 05.11.2020 р. на 15:00 год.

Позивач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надав суду заперчення щодо заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Інвест" про стягнення з Дніпровської міської ради витрат на професійну правничу допомогу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК не перешкоджає розгляду вказаної заяви.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "НЗ - Інвест" до суду надійшли заперечення на заяву про стягнення витрат, в яких Третя особа просить апеляційний суд долучити дані пояснення до матеріалів справи та врахувати при зменшенні заявлених судових витратах на правничу допомогу.

У судове засідання учасники справи, окрім Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Інвест" явку своїх уповноважених представників не забезпечили, однак їх неявка не перешкоджає розглядові вищевказаної заяви по суті.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Інвест" про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат за надання правничої допомоги по справі № 904/1641/20 колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України, основними засадами ( принципами ) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).

За приписами ст. 15 ГПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Частиною 2 ст. 221 ГПК України врегульовано, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 224 ГПК України передбачено, суд, що ухвалив рішення може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Приписами ст. 124 ГПК України унормовано, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У даному випадку, Відповідачем було зазначено про те, що останній планує понести додаткові витрати на оплату правової допомоги, докази чого будуть надані додатково (заява про вирішення питання про розподіл судових витрат від 29.09.2020 р. - том 3, а.с…108-110.)

Таким чином, колегія суддів вбачає за можливе прийняти докази понесення витрат на правничу допомогу після винесення постанови.

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», ( далі Закон ) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 ст. 27 Закону, до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 ЦК України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Ст. 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно зі ст. 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

П. 9 частини першої ст. 1 Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення ( п. 6 частини першої ст. 1 Закону ).

Відповідно до ст. 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Також за ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно -виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим ( див. рішення ЄСПЛ у справі «East/West» проти України» від 23.01.2014 р. ( East/West., заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні ( щодо справедливої сатисфакції ) від 19.20.2000 р. у справі «Іатрідіс проти Греції» ( Iatridis v. Greece, заява № 31107/96 ) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові.

Ст. 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: (1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі ( виключення щодо останнього наведені в частині 2 ст. 27 Закону; (2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України; (3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; (4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; (5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; (6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності ввід конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково ( наведена правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.03.2019 р. у справі 922/1163/18 ).

Як вбачається з матеріалів справи, 22.07.2020 р. між адвокатським об`єднанням «Альянс» ( Об`єднання ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-Інвест" ( Клієнт ) укладено Договір № 17/20 про надання правової ( правничої ) допомоги.

Відповідно умов Договору, зокрема, Клієнт в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Об`єднання зобов`язується надавати Клієнту правову ( правничу ) допомогу під час розгляду у судах апеляційної та касаційної інстанцій справи № 904/1641/20 ( п. 1.1. Договору).

Положеннями п. 1.2 Договору визначено види правової ( правничої ) допомоги, яка надається Об`єднанням Клієнту за цим договором, зокрема: представництво - правова ( правнича ) допомога, що полягає у забезпеченні реалізації прав та обов`язків Клієнта в господарській справі № 904/1641/20 та інші види правової ( правничої ) допомоги - надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань по справі № 904/1641/20, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, під час розгляду справи № 904/1641/20.

П. 3.1. Договору сторони погодили, що за надання Об`єднанням правової допомоги ( правничої ) допомоги за цим договором, Клієнт сплачує Об`єднанню гонорар, розмір якого визначається за згодою Сторін залежно від обсягу правової ( правничої ) допомоги, наданої Об`єднанням Клієнту, та зазначається в актах здавання-приймання наданих послуг, підписаних обома сторонами.

Гонорар сплачується Клієнтом Об`єднанню не пізніше 10 ( десяти ) календарних днів з моменту підписання відповідного акту здавання-приймання наданих послуг, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Об`єднання, зазначених у наданому Об`єднанню рахунку на сплату гонорару ( п. 3.2. договору).

Сторони домовились, що у випадку отримання позитивного для Клієнта судового рішення у справі № 904/1641/20 в суді апеляційної інстанції, касаційної інстанції, Клієнт зобов`язується сплатити Об`єднанню не пізніше 10 ( десяти ) календарних днів з моменту підписання відповідного акту здавання-приймання наданих послуг гонорар успіху, розмір якого визначається за згодою Сторін та зазначається у відповідних актах здавання-приймання наданих послуг, підписаних обома Сторонами ( п. 3.5 договору ).

22.07.2020 р. між адвокатським об`єднанням «Альянс» ( Об`єднання ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-Інвест" ( Клієнт ) укладено Додаткову угоду до договору № 17/20 про надання правової (правничої ) допомоги.

Відповідно до п. п. 2, 3 Додаткової угоди, орієнтовна вартість Послуг ( гонорар ) Об`єднання за цією Додатковою угодою складає 25 000 грн. Остаточна вартість наданих Послуг Об`єднанням та порядок розрахунків між сторонами за цією Додатковою угодою буде визначена в Акті здачі-приймання наданих Послуг.

На підтвердження понесених витрат, необхідних для надання правової допомоги при підготовці та розгляді апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2020 р. у справі № 904/1641/20 в Центральному апеляційному господарському суді у сумі 25 200 грн. надано копії наступних доказів: завірена належним чином копія додаткової угоди від 22.07.2020 р. до договору № 22/07-20/1 від 22.07.2020 р., про надання правової ( правничої ) допомоги., копія Акту від 22.10.2020 р. здавання-приймання наданих послуг до договору № 22/07-20/1 від 22.07.2020 р., про надання правової ( правничої ) допомоги, детальний опис робіт ( наданих послуг ), виконаних для надання професійної правової (правничої) допомоги до договору № 22/07-20/1 від 22.07.2020 р., про надання правової (правничої) допомоги, копія платіжного доручення № 11919 від 22.10.2020 р., про сплату суми в розмірі 25 200,00 грн., докази відправлення копії заяви про ухвалення додаткового рішення з додатками іншій сторонам у справі ( опис вкладення та чек ).

Зокрема, із детального опису робіт ( наданих послуг ), виконаних для надання професійної правової ( правничої ) допомоги до договору № 22/07-20/1 від 22.07.2020 р. та Акту від 22.10.2020 р. здавання-приймання наданих послуг до договору № 22/07-20/1 від 22.07.2020 р., про надання правової ( правничої ) допомоги, вбачається, що Об`єднання надало, а Клієнт отримав наступну правову ( правничу ) допомогу: підготовка апеляційної скарги ТОВ "АТБ-Інвест" від 03.08.2020 р. про ознайомлення з матеріалами справи. Поїздка 03.08.2020 р. до Господарського суду Дніпропетровської області, для подання вказаної апеляційної скарги - 3 000,00 грн. ( з ПДВ ); аналіз судової практики, в тому числі моніторинг постанов Верховного Суду по аналогічним справам - 1 500, 00 грн. ( з ПДВ ); ознайомлення з матеріалами справи, аналіз документів, які є письмовими доказами по справі - 1 000,00 грн. ( з ПДВ ); консультація Клієнта по справі, роз`яснення обраної правової позиції -1000,00 грн. ( з ПДВ ); підготовка заперечень ТОВ "АТБ-Інвест" від 18.09.2020 р. ( проти доводів Дніпровської міської ради та ТОВ II «НЗ-інвест» в частині неможливості реєстрації мостіння та огорожі в Державному реєстрі речових прав па нерухоме майно ) у справі № 904/1641/20 за позовом Дніпровської міської ради про скасування рішення державного реєстратора Зінкової Ю.С. про внесення змін в характеристики об`єкта нерухомого майна за адресою: м. Дніпро, пр. Петра Калнишевського. 1-а - 1 000,00 грн. ( з ПДВ ); підготовка пояснень ТОВ "АТБ-Інвест" від 16.10.2020 р. у справі № 904/1641/20 за позовом Дніпровської міської ради про скасування рішення державного реєстратора Зінкової Ю.С. про внесення змін в характеристики об`єкта нерухомого майна за адресою: м. Дніпро, пр. Петра Калнишевського, 1-а - 1 000,00 грн. ( з ПДВ ); участь в судових засіданнях ( 29.09.2020 p., 20.10.2020 р.) - 3000,00 грн. ( з ПДВ ); складення розрахунку судових витрат, які були понесені та заяви про судові витрати - 500,00 грн. ( з ПДВ ); гонорар успіху ( за отримання позитивного для Клієнта судового рішення у справі № 904/1641/20 в суді апеляційної інстанції ) - 9000,00 грн. ( з ПДВ ); окремо ПДВ ( 20 % ) - 4 200 грн.

Враховуючи обсяг наданих юридичних послуг ( правової ) допомоги, узгоджена винагорода за надання юридичних послуг ( правової ) допомоги у відповідності до додаткової угоди від 22.07.2020 р. до договору № 22/07-20/1 від 22.07.2020 р. складає 25 200,00 грн., з ПДВ.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України зазначено, що при ухваленні рішення суд вирішує такі питання, зокрема - як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно п.3 ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з своєї ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями ч. 3 ст. 244 ГПК України визначено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Зважаючи на те, що постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.10.2020 р. у справі № 904/1641/20 не вирішено питання про розподіл судових витрат понесених, Відповідачем на стадії апеляційного перегляду справи - заява Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Інвест" про ухвалення додаткового рішення, подана до апеляційного господарського суду у строк встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України, підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.03.2018 р. у справі № 910/9111/17, від 11.12.2018 р. у справі № 910/2170/18 та від 15.01.2019 р. у справі № 910/23255/17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Аналогічну правову позицію наведено у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 р.у справі № 922/1163/18, від 07.09.2020 р. у справі № 910/4201/19.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 17.09.2020 р. у справі № 904/3583/19.

Позивачем не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу.

Ураховуючи те, що розмір витрат на професійну правову допомогу зафіксований в договорі, а також принципи диспозитивності та змагальності, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу лише на підставі клопотання Третьої особи, оскільки клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу повинно бути заявлене іншою стороною, у даному випадку - Позивачем.

Разом з тим, дослідивши наданий Відповідачем розрахунок та детальний опис робіт ( наданих послуг ), колегія суддів встановила, що Відповідачем в розрахунок наданих послуг двічі включена сума ПДВ у розмірі 4 200 грн. ( так спочатку ПДВ включено в суму по кожній з наданих послуг, а потім ще окремо ), що свідчить про штучне завищення розміру витрат, що є недопустимим, а тому колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про доведеність розміру витрат Водповідача на правову ( правничу ) допомогу лише в сумі 21 000 грн. ( 25 200 грн. - 4 200 грн. ).

Апеляційний господарський суд, дослідивши подані Відповідачем докази понесених витрат на професійну правову допомогу, взявши до уваги вищезазначені рішення Європейського суду з прав людини, враховуючи критерії розумності, співрозмірності у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг, виходив із того, що заявлена Відповідачем сума відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 21 000 грн. є співмірною, а тому заява Відповідача підлягає задоволенню частково.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 221, 244, 281 - 284 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Інвест" про відшкодування судових витрат у справі №904/1641/20 задовольнити частково.

Стягнути з Дніпровської міцської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Інвест" витрати на професійну правничу допомогу в сумі 21 000 ( двадцять одна тисяча ) грн. 00 копійок.

Доручити Господарському суду Дніпропетровської області видати відповідний наказ.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Додаткова постанова складена у повному обсязі 09.11.2020 року

Головуючий суддя І. М. Кощеєв

Суддя І. Л. Кузнецова

Суддя О. В. Чус