РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.11.2020Справа № 910/11941/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київгазтрейд"

до Головного управління Держпраці у Київській області

про стягнення 5927,45 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київгазтрейд" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Держпраці у Київській області про стягнення 5927,45 грн. заборгованості, з яких: 5183,69 грн. основного боргу, 101,82 грн. три проценти річних, 538,26 грн. пені та 103,68 грн. інфляційних втрат, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач порушив умови виконання грошового зобов`язання за Договором про постачання природного газу (для споживачів, що фінансуються з державного чи місцевого бюджетів) № 232454/Т/19 від 12.02.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

31.08.2020 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 02.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

У відзиві на позов відповідач зазначив, що позивач всупереч умовам договору не надав відповідачу графік погашення заборгованості та не направляв акт приймання-передачі газу на оплату, у зв`язку з чим прострочення з його оплати відбулося не з вини відповідача. Крім того, відповідач визнає суму основного боргу за поставлений у листопаді 2019 року газ, однак не може сплатити борг у добровільному порядку в 2020 році.

У відповіді на відзив позивач вказав, що за умовами договору відповідач мав самостійно сплачувати за поставлений газ, а відсутність відповідного акту приймання-передачі газу не є підставою для звільнення від відповідальності за його несвоєчасну оплату.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12.02.2019 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, укладено договір № 232454/Т/19 постачання природного газу (для споживачів, що фінансуються з державного чи місцевих бюджетів), за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність споживачу в 2019 році природний газ в об`ємах та порядку, передбачених цим договором, а споживач зобов`язався прийняти та своєчасно оплатити постачальнику вартість газу в розмірах, строки та в порядку, що передбачені цим договором.

Відповідно до пункту 2.7 договору фактичний об`єм поставленого у розрахунковому періоді газу, що підлягає оплаті споживачем, підтверджується підписаним між постачальником та споживачем актом приймання-передачі газу, що складається на підставі даних Оператора ГРМ та комерційних вузлів обліку газу. Складання та підписання сторонами актів приймання-передачі газу відбувається в наступному порядку:

- споживач до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику засвідчену копію акту наданих послуг розподілу (транспортування) газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та Оператором ГРМ/Оператором ГТС. В інакшому випадку для розрахунку вартості поставленого за цим договором газу застосовуються дані Оператора ГРМ/Оператора ГТС про об`єм розподіленого (протранспортованого) споживачу газу (пункт 2.7.1 договору);

- на підставі відомостей, отриманих у порядку, передбаченому пунктом 2.7.1, постачальник протягом трьох робочих днів готує, підписує в уповноваженого представника, скріплює печаткою та надає для підписання споживачу два примірники акту приймання-передачі природного газу за розрахунковий період (пункт 2.7.2 договору);

- споживач протягом двох днів з дати одержання акту приймання-передачі газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник акту приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача, та скріплений печаткою (за її наявності), або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі газу.

За умовами пункту 2.8 договору акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником. Відсутність у споживача підписаних актів приймання-передачі газу не є підставою для порушення строку остаточного розрахунку, встановленого цим договором (пункти 4.4, 4.5) та не звільняє його від відповідальності за порушення цих строків.

Пунктом 4.5 договору визначено, що розрахунковий період за договором становить один місяць - з 7.00 години першого дня місяця до 7.00 години першого дня наступного місяця.

За умовами пункту 4.7 договору оплата вартості газу здійснюється споживачем в наступному порядку:

4.7.1. оплату вартості газу споживач здійснює протягом поточного місяця постачання у розмірі вартості планового обсягу постачання, передбачених договором на місяць поставки газу.

4.7.2. споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини планового об`єму (обсягу) газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

4.7.3. у випадку недоплати вартості газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктом 10.1 договору сторони погодили, що договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 31.10.2019, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

У подальшому, сторонами укладено додаткову угоду до договору, за умовами якої сторони домовилися продовжити дію договору до 29.02.2020, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Умови цього договору розповсюджуються на відносини між сторонами, які виникли з 01.01.2019 (частина 3 статті 631 ЦК України).

За положеннями пункту 2 додаткової угоди сторони домовилися про додатковий обсяг постачання природного газу за цією додатковою угодою до договору в листопаді 2019 року, а саме: місячний обсяг - 0,65251 тис.куб.м.

Відповідно до пункту 3 додаткової угоди загальна вартість природного газу, що постачається за цією додатковою угодою до договору, в листопаді 2019 року складає 5183,69 грн. з ПДВ, та складається з вартості всіх щомісячних договірних обсягів газу, поставлених споживачу протягом дії цієї додаткової угоди до договору та на його умовах згідно актів приймання-передачі природного газу.

Дана додаткова угода підписана обома сторонами та скріплена печатками сторін.

Із матеріалів справи вбачається, що сторонами складено та підписано акт прийому передачі природного газу від 30.11.2019 на суму 5183,69 грн.

Водночас, оплату поставленого газу відповідач не здійснив.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У частині 2 статті 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі укладеної додаткової угоди до договору від 12.02.2019 № 232454/Т/19 сторонами продовжено дію договору та погоджено обсяги газу на листопад 2019 року.

За фактом передачі відповідачу природного газу в листопаді 2019 року сторонами складено та підписано акт прийому передачі від 30.11.2019 на суму 5183,69 грн., оплату за який відповідач не здійснив.

При цьому суд зауважує, що за умовами пункту 4.9 договору укладення графіку погашення заборгованості передбачено лише за домовленістю сторін та не входить до обов`язків позивача.

На виконання частини 2 статті 191 ГПК України суд роз`яснює, що в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи те, що сума боргу відповідача, яка складає 5183,69 грн., підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, та відповідач у цій частині позов визнав, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

Одночасно, суд наголошує, що у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року та у справі «Бакалов проти України» від 30 листопада 2004 року зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 рішень відповідно).

Також позивач просив стягнути з відповідача 538,26 грн. пені на підставі пункту 6.2.2 договору.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частиною 2 статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.2.2 договору сторони погодили, що в разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Порядок оплати вартості поставленого природного газу визначений у пункті 4.7 договору, за яким споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує протягом поточного місяця постачання у розмірі вартості планового обсягу постачання. У випадку недоплати вартості газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим.

У той же час, умовами пункту 2.7 договору передбачено, що споживач до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику засвідчену копію акту наданих послуг розподілу (транспортування) газу за розрахунковий місяць, який постачальник протягом трьох робочих днів готує, підписує в уповноваженого представника, скріплює печаткою та надає для підписання споживачу акт приймання-передачі природного газу за розрахунковий період.

Отже, положеннями договору не передбачено обов`язку позивача з направлення відповідачу акту приймання-передачі природного газу та відлік строку для оплати поставленого газу з даного акту, що спростовує відповідні твердження відповідача.

Таким чином, здійснивши арифметичний перерахунок пені за визначений позивачем період, суд дійшов висновку про задоволення відповідної позовної вимоги в розмірі 537,26 грн.

Також, за прострочення грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу 101,82 грн. трьох процентів річних та 103,68 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

За арифметичним перерахунком суду трьох процентів річних, останні підлягають стягненню з відповідача в розмірі 101,57 грн. У той же час, інфляційні втрати підлягають стягненню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У той же час, відповідно до частини 1 статті 130 ГПК України в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При цьому, визначений статтею 7 Закону України «Про судовий збір» порядок повернення сплаченого судового збору передбачає подання позивачем відповідного клопотання, яке позивачем не заявлялося.

Таким чином, наразі підлягають розподілу понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 50 %, які покладаються згідно з положеннями статті 129 ГПК України на відповідача, з урахуванням часткового задоволення позову.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Київгазтрейд" задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Держпраці у Київській області (04060, м. Київ, вул. Вавілових,10; ідентифікаційний код 39794214) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київгазтрейд" (03124, м. Київ, вул. Миколи Василенка,5; ідентифікаційний код 42394311) 5183 (п`ять тисяч сто вісімдесят три) грн. 69 коп. основного боргу, 537 (п`ятсот тридцять сім) грн. 26 коп. пені, 101 (сто одну) грн. 57 коп. трьох процентів річних, 103 (сто три) грн. 68 коп. інфляційних втрат, а також 1050 (одну тисячу п`ятдесят) грн. 78 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.В. Полякова