УХВАЛА

16 листопада 2020 року

м. Київ

Справа № 926/2815/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицької Н. О. - головуючого, Мачульський Г. М., Пільков К. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит"

на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 31.07.2020 (головуючий - Плотніцький Б. Д., судді Кордюк Г. Т., Кравчук Н. М.) та ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 13.07.2020 у справі

за позовом Чернівецької міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит"

про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 548 808,34 грн,

ВСТАНОВИВ:

28.10.2020 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит" (надіслана поштою 01.09.2020 через відповідний апеляційний суд) на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 31.07.2020 та ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 13.07.2020 у справі № 926/2815/19.

Перевіривши доводи заявника касаційної скарги, дослідивши матеріали справи та додані до касаційної скарги документи, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження та повернення касаційної скарги з огляду на таке.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 13.07.2020 призначено справу № 926/2815/19 до розгляду в судовому засіданні.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит" звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу місцевого господарського суду.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 31.07.2020 відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 260 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) вищевказану апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит" повернуто, оскільки скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Частиною першою статті 255 ГПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

За змістом частини третьої статті 255 ГПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Згідно з частиною другою статті 254 ГПК України ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу.

Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

У статті 1 Конституції України, зокрема, закріплено, що Україна є правовою державою. Як будь-яка правова держава, Україна гарантує захист прав і законних інтересів людини і громадянина в суді шляхом здійснення правосуддя.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина п`ята статті 55 Конституції України).

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Гарсія Манібардо проти Іспанії" від 15.02.2000 зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (див., наприклад, Monnel and Morris v. the United Kingdom, рішення від 02.03.1987, серія A, N 115, с. 22, п. 56, а також Helmers v. Sweden, рішення від 29.10.1996, серія A, N 212-A, с. 15, п. 31).

Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статтею 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Обмеженням права на доступ до суду, в даному випадку, є визначений нормами ГПК України перелік ухвал суду першої інстанції, що можуть бути предметом апеляційного оскарження окремо від рішення суду.

Так, відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 42 ГПК України учасники справи мають право оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках.

Порядок та строки апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції регулюється розділом ІV ГПК України.

Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається (частина друга статті 254 ГПК України).

Отже, перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, наведений у статті 255 ГПК України, є вичерпним.

Системне тлумачення статті 255 ГПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення зі справи.

Предметом апеляційного оскарження, як встановлено в оскаржуваній ухвалі суду апеляційної інстанції, є ухвала місцевого господарського суду про призначення справи до розгляду в судовому засіданні, яка не передбачена переліком, наведеним у статті 255 ГПК України.

Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги, суд керувався вищевказаними нормами процесуального права, зокрема, пунктом 4 частини п`ятої статті 260 ГПК України, за змістом якої апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Касаційну скаргу на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 31.07.2020 (про повернення апеляційної скарги) та ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 13.07.2020 (про призначення справи до розгляду в судовому засіданні) Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит" обґрунтовує тим, що судом неповно встановлено обставини, які мають значення для справи, та порушено норми матеріального та процесуального права, передчасно констатувавши закінчення карантину та призначивши справу до розгляду.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит" на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 13.07.2020 (про призначення справи до розгляду в судовому засіданні) у справі № 926/2815/19 подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, яка відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 260 ГПК України підлягає поверненню.

Доводи викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків апеляційного господарського суду та не викликають сумнівів щодо правомірності застосування норм права (статті 255 ГПК України та пункту 4 частини п`ятої статті 260 ГПК України).

Відповідно до частини другої статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит" на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 31.07.2020 у справі № 926/2815/19 та відмову у відкритті касаційного провадження, адже у цій справі правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

У частині оскарження ухвали Господарського суду Чернівецької області від 13.07.2020 у справі № 926/2815/19 Верховний Суд повертає подану касаційну скаргу без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 304 ГПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини 1 статті 287 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини першої статті 287 ГПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 13.07.2020 призначено справу № 926/2815/19 до розгляду в судовому засіданні.

Ухвали суду першої інстанції про призначення справи до розгляду в судовому засіданні не віднесено до переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку окремо від рішення суду, а тому така ухвала не може бути окремим предметом касаційного оскарження.

Згідно з частиною другою статті 304 ГПК України скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову. У разі подання касаційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення чи постанови суду, суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про повернення касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит" в частині оскарження ухвали Господарського суду Чернівецької області від 13.07.2020 у справі № 926/2815/19 без розгляду.

Керуючись статтями 234, 287, 293, 304 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 926/2815/19 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит" на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 31.07.2020.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит" на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 13.07.2020 у справі № 926/2815/19 повернути скаржнику.

3. Матеріали касаційної скарги на 8 (восьми) аркушах повернути скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді Г. М. Мачульський

К. М. Пільков