ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року м. ОдесаСправа № 916/2436/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, пр-т Шевченка, 29)

Секретар судового засідання: Соловйова Д.В.;

Представники сторін:

Від Акціонерного товариства Укртрансгаз - Саєнко Р.К., довіреність № 1-2055, від 28.12.19;

від Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Еліткомсервіс - Ковальчук В.В., наказ № 22, від 03.11.20;

від АТ «НАК «Нафтогаз України» - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та Акціонерного товариства Укртрансгаз

на рішення Господарського суду Одеської області від 10.06.2020

по справі №916/2436/19

за позовом Акціонерного товариства Укртрансгаз

до Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Еліткомсервіс

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

про зобов`язання повернути майно та стягнення 169 500,89 грн.

(колегія суддів місцевого господарського суду: головуючий суддя - Невінгловська Ю.М., сдді: Гут С.Ф., Щавинська Ю.М., дата та місце ухвалення рішення: 10.06.2020, Господарський суд Одеської області, м.Одеса, просп.Шевченка, 29)

19.08.2019 року до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства „Укртрансгаз (АТ «Укртрансгаз») до Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Еліткомсервіс (далі ТОВ «Компанія «Еліткомсервіс»), в якій позивач просив суд зобов`язати відповідача повернути в натурі безпідставно набуте майно природний газ в обсязі 29,981 тис. куб. метрів та стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 169500,89 грн., що є вартістю безпідставно набутого майна природного газу в обсязі 29,981 тис. куб. метрів, а також стягнути судовий збір у розмірі 5085,03 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач, незважаючи на відсутність у нього постачальника природного газу та будь-яких підстав для його відбору з газотранспортної системи, безпідставно та без оформлення будь-яких договірних відносин з позивачем здійснив відбір природного газу у березні 2017 року в обсязі 29,981 тис. куб. метрів. При цьому позивач наполягає, що з зазначених обставин відповідач не мав підстав здійснювати відбір природного газу та повинен був самостійно припинити власне газоспоживання, як це передбачено абз. 2 п. 3 гл. 5 розд. VI Кодексу газотранспортної системи та п. 10 розд. 2 Правил постачання природного газу. Отже, зазначене, на думку позивача, свідчить про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача повернути безпідставно набуте майно та стягнення вартості набутого майна у порядку ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.06.2020 у даній справі у задоволенні позову відмовлено.

Місцевий господарський суд зазначив, що враховуючи наявність договірних правовідносин між відповідачем та НАК "Нафтогаз України", що виникли в силу договору постачання природного газу № 3667/1617-ТЕ-23, за умовами яких сторонами було погоджено обсяги поставки природного газу у спірний період, приймаючи до уваги встановлення судом факту невжиття заходів щодо обмеження або припинення газопостачання споживача, позивачем недоведено факт неправомірного споживання ТОВ „Компанія „Еліткомсервіс природного газу у спірний період, з огляду на що заявлені АТ „Укртрансгаз позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 10.06.2020 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

АТ «НАК «Нафтогаз України» вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Третя особа зазначає, що за відсутності у газотранспортній системі природного газу, виділеного відповідачу постачальником, відповідачем було фактично спожито газ з обсягів, що належать АТ «Укртрансгаз». Факт закупівлі природного газу АТ «Укртрансгаз» для виробничо-технологічних потреб, власних потреб та послуг балансування підтверджено наданими з позовною заявою матеріалами. Також у відповідача були відсутні правові підстави для набуття майна позивача.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, здійснивши висновки про споживання відповідачем природного газу з ресурсу НАК «Нафтогаз України», вийшов за межі доказування у даній справі.

Також апелянт зазначає, що матеріали справи не містять підписаних сторонами актів приймання-передачі природного газу, відтак факт передачі товару не відбувся.

Третя особа зазначає, що вона не замовляла послуг на транспортування газу у березні 2017 року щодо відповідача. Тобто у газотранспортній системі у спірний період фізично був відсутній газ АТ «НАК «Нафтогаз України», який міг би спожити відповідач, тому висновки суду щодо споживання газу з ресурсу НАК «Нафтогаз України» у спірний період є безпідставними.

Крім того, АТ «Укртрансгаз», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, також звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 10.06.2020 скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо неправомірності дій третьої особи є необґрунтованими та такими, що суперечать нормам господарсько-процесуального закону, оскільки дані спірні відносини між позивачем та відповідачем носять виключно характер кондикційного зобов`язання.

Також заявник апеляційної скарги вказує, що наявність укладеного договору не може свідчити про здійснення такої поставки природного газу споживачу, оскільки доказом, який підтверджує факт поставки товару є підписаний сторонами акт приймання-передачі природного газу, який фіксує проведення господарської операції.

Апелянт зазначає, що у нього була відсутня можливість здійснення останнім обмеження/припинення газопостачання відповідача, оскільки такі дії не передбачені нормами чинного законодавства.

На думку АТ «Укртранасгаз», суд першої інстанції не врахував доводи та аргументи, на яких ґрунтувались позовні вимоги та не дослідив в повному обсязі докази, які підтверджували законні вимоги АТ «Укртрансгаз».

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.07.2020 відкрито апеляційне провадження по справі №916/2436/19 за апеляційною скаргою АТ НАК Нафтогаз України на рішення Господарського суду Одеської області від 10.06.2020, розгляд справи призначено на 21.09.2020 о 10-00 год.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.07.2020 відкрито апеляційне провадження по справі №916/2436/19 за апеляційною скаргою АТ Укртрансгаз на рішення Господарського суду Одеської області від 10.06.2020 розгляд справи призначено до сумісного розгляду з апеляційною скаргою АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на рішення Господарського суду Одеської області від 10.06.2020 на 21.09.2020 о 10-00 год.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.09.2020 задоволено клопотання ТОВ Компанія Еліткомсервіс про відкладення розгляду справи №916/2436/19 на іншу дату, відкладено розгляд справи №916/2436/19, судове засідання по справі призначено на 09.11.2020 року о 11-00 год.

04.11.2020 до Південно-західного апеляційного господарського суду від АТ «НАК «Нафтогаз України» надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи.

Відповідач не скористався своїм парвом та не надав суду відзив на апеляційні скарги, що не перешкоджає розгляду справи по суті в суді апеляційної інстанції.

В судове засідання з`явились представники позивача та відповідача. Представник АТ «Укртрансгаз» наполягав на задоволенні апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про задоволення позовних вимог. Представник Компанія Еліткомсервіс заперечував проти доводів апеляційних скарг, просив залишити їх без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.10.2016 року між ПАТ "НАК "Нафтогаз України", як постачальником, та ТОВ „Компанія „Еліткомсервіс, як споживачем було укладено договір постачання природного газу №3667/1617-ТЕ-23.

Відповідно до умов вказаного Договору постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору (а.с. 106-114).

У відповідності до п. 2.1 договору, постачальник передає споживачу з 01.10.2016 року по 31.03.2017 року (включно) природний газ обсягом до 430 тис. куб. метрів, зокрема, у березні 2017 року 75 тис. куб. метрів.

Умовами п. 3.2 договору сторони погодили, що споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання природного газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі ненадання або несвоєчасного надання заявки споживачем постачальник може користуватися плановими обсягами, зазначеними в пункті 2.1 цього договору, на відповідний місяць. Обсяги постачання підтверджується постачальником шляхом надання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку. Постачальник протягом трьох днів з моменту підтвердження оператором газотранспортної системи номінації повідомляє споживачу про розмір поданої номінації шляхом надсилання відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену споживачем у розділі 13 цього договору.

Відповідно до пункту 3.4 договору, приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

В матеріалах справи наявні Акти приймання-передачі природного газу на підставі договору від 26.10.2016 №3667/1617-ТЕ-23 за період листопад 2016-лютий 2017 років.

В даному випадку фактично спір виник в результаті того, що НАК "Нафтогаз" не було підписано акти приймання-передачі газу у спірний період, внаслідок заборгованості відповідача за попередній період, з огляду на що постачальником природного газу не було виділено номінації.

Позивач зазначає, що з огляду на те, що відповідачу в березні 2017 не було подано до газотранспортної системи жодного обсягу природного газу жодним постачальником, то відбір 29,981 тим. куб.м. природного газу відповідачем здійснено з обсягів природного газу АТ «Укртрансгаз», що і стало підставою для звернення до Господарського суду Одеської області з відповідними позовними вимогами.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є вимоги АТ «Укртрансгаз» зобов`язати ТОВ «Компанія «Еліткомсервіс» повернути в натурі природний газ в обсязі 29,981 тис. куб.м. та стягнути 169500,89 грн. його вартості, з тих підстав, що відповідач набув його за рахунок позивача без належних на те підстав.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову та зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, виходячи з наведеного, для з`ясування чи набула особа відповідного зобов`язання, визначеного ст.1212 Цивільного кодексу України, необхідно встановити наступні обставини, які у сукупності є підставою для виникнення такого зобов`язання: факт набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав.

Частинами 1, 2 ст. 1213 Цивільного кодексу України визначено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

Правові засади функціонування ринку природного газу Закону України визначені положеннями Закону України «Про ринок природного газу».

Відповідно до п.п. 17, 18, 27, 37 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників); постачальник природного газу (далі - постачальник) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; оператор газосховища - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із зберігання (закачування, відбору) природного газу з використанням одного або декількох газосховищ на користь третіх осіб (замовників); споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про ринок природного газу» ринок природного газу функціонує на засадах вільної добросовісної конкуренції, крім діяльності суб`єктів природних монополій, та, зокрема, за принципом забезпечення високого рівня захисту прав та інтересів споживачів природного газу, у тому числі забезпечення першочергового інтересу безпеки постачання природного газу, зокрема шляхом диверсифікації джерел надходження природного газу.

Постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу (ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу»).

Частиною 2 ст.13 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Відповідно до п. 1 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин), підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов; наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача; відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків.

Згідно з абз.1-3 п. 9 розділу 2 вказаних Правил постачальник забезпечує споживача необхідним підтвердженим обсягом природного газу на визначений договором період. За розрахункову одиницю поставленого природного газу приймається метр кубічний природного газу, приведений до стандартних умов і виражений в енергетичних одиницях. Підтверджені обсяги природного газу визначаються за правилами, встановленими Кодексом газотранспортної системи, та доводяться споживачу на умовах укладеного між постачальником та споживачем договору постачання природного газу.

Абзацом 2 п. 10 розділу 2 Правил встановлено, що споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні заходи з боку постачальника, передбачені цим розділом та розділом VI цих Правил, у тому числі примусове обмеження (припинення) газопостачання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)» (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) (далі постанова № 758) визначено обов`язок АТ «НАК «Нафтогаз України» придбавати природний газ, видобутий ПАТ «Укргазвидобування», для формування ресурсу природного газу для побутових споживачів, релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) та виробників теплової енергії відповідно до цього Положення за цінами, на умовах та у порядку, що визначаються пунктами 6-8 цього Положення.

Постачання природного газу АТ «Нафтогаз України» виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації (п.17 постанови № 758).

Обов`язок покладається на НАК «Нафтогаз України» на період до 01.04.2017 за таких умов: укладення виробником теплової енергії з НАК «Нафтогаз України» договору постачання природного газу відповідно до законодавства; відсутність у виробника теплової енергії заборгованості перед НАК «Нафтогаз України» за використаний природний газ, або відсутність у виробника теплової енергії заборгованості (без урахування штрафних санкцій) перед НАК «Нафтогаз України» за спожитий до 01.01.2016 природний газ за всіма укладеними договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо), а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ, або рівень розрахунків виробника теплової енергії станом на 25 число місяця, що передує місяцю постачання природного газу (без урахування штрафних санкцій), за всіма укладеними з НАК Нафтогаз України договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо) становить не нижче 90 відсотків, або надання НАК Нафтогаз України та виконання виробником теплової енергії погодженого виконавчим органом ради графіка погашення заборгованості (рівними частинами до 01.01.2021 з розбивкою за всіма договорами з НАК Нафтогаз України), складеного на підставі довідки щодо заборгованості, наданої НАК Нафтогаз України, а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ. Наявність графіка погашення заборгованості не змінює порядок розрахунків, установлений між постачальником та виробником теплової енергії у договорах постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи на виключних засадах відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання в належному стані та розвиток, включаючи нове будівництво та реконструкцію, газотранспортної системи з метою задоволення очікуваного попиту суб`єктів ринку природного газу на послуги транспортування природного газу, враховуючи поступовий розвиток ринку природного газу. Суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на провадження діяльності з транспортування природного газу, є оператором газотранспортної системи.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про ринок природного газу» з метою виконання функцій, передбачених частиною першою статті 20 цього Закону, оператор газотранспортної системи зобов`язаний здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб.

Відповідно до п. 1 глави 1 розділу 10 Кодексу газотранспортної системи оператор газотранспортної системи має право припинити транспортування природного газу в точці входу до газотранспортної системи або точці виходу з газотранспортної системи у випадках, зокрема, несанкціонованого відбору природного газу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку природного газу зокрема є: несанкціонований відбір природного газу; використання природного газу споживачами в обсягах, що перевищують підтверджені в установленому порядку постачальниками.

Положеннями п. 5 глави 1 розділу 1 Кодексу газотранспортної системи визначено, що місячна номінація - це заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом місяця в розрізі кожної доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності); несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу; підтверджений обсяг природного газу - обсяг (об`єм) природного газу споживача (у тому числі прямого споживача), погоджений оператором газотранспортної системи на відповідний розрахунковий період із ресурсу постачальника споживача, що включений до підтвердженої номінації цього постачальника.

Пунктами 13, 14 розділу 2 Правил постачання природного газу передбачено, що постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу, зокрема, в разі: проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором; відмови від підписання акта приймання-передачі без відповідного письмового обґрунтування. За необхідності здійснення заходів з обмеження або припинення газопостачання споживачу постачальник надсилає споживачу не менше ніж за три доби (для підприємств металургійної та хімічної промисловості - не менше ніж за 5 діб) до дати такого припинення повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду (день, година тощо) та у визначений зі споживачем час має право опломбувати запірні пристрої споживача, за допомогою яких споживач самостійно обмежив чи припинив подачу газу на власні об`єкти. Повідомлення має бути складено відповідно до форми повідомлення, встановленої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03 липня 2009 року № 338, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 липня 2009 року за № 703/16719, та містити підставу припинення, дату та час, коли споживачу необхідно самостійно обмежити чи припинити споживання природного газу. Постачальник має право здійснити заходи з обмеження чи припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ/ГТС.

Пунктами 1, 2 розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 за № 742-р встановлено наступне:

«Для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню публічному акціонерному товариству Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та постачальникам природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року (далі - опалювальний сезон) видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 №357 Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії (Офіційний вісник України, 2016, № 46, ст. 1666), та з дотриманням принципу недискримінації.

Операторам газорозподільних систем до початку опалювального сезону забезпечити постачання природного газу на джерела теплової енергії теплогенеруючих і теплопостачальних організацій»

Учасниками даної справи не заперечується, що АТ «Укртрансгаз» виступає оператором газотранспортної системи.

Колегією суддів враховуються роз`яснення регулятора Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), надане у листі від 18.07.2018 № 6367/16.3.2/7-18, згідно з яким, у разі якщо рішенням Кабінету Міністрів України суб`єктів ринку природного газу зобов`язано здійснювати постачання для певних споживачів природного газу, то алокація фактичних обсягів по таким споживачам здійснюється саме на таких суб`єктів, крім несанкціонованого відбору (виключно у частині самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку шляхом самовільного відновлення споживання природного газу) або у випадку підтвердження номінації по такому споживачу іншому постачальнику. При цьому обсяги споживання природного газу враховуються оператором газотранспортної системи при розрахунку небалансу цих суб`єктів природного газу. Отже, якщо за підсумками місяця по об`єкту виробника теплової енергії зафіксований певний обсяг споживання газу, такий обсяг незалежно від наявності чи відсутності номінації для забезпечення потреб виробників теплової енергії повинен відноситися на постачальника із спеціальними обов`язками, тобто на АТ «НАК «Нафтогаз України».

Колегія суддів зазначає, що за укладеним між АТ «НАК «Нафтогаз України» та ТОВ «Компанія «Еліткомсервіс» договором постачання природного газу, відповідачу у березні 2017 року підлягав передачі газ в обсязі 75 тис. куб.м.(п. 2.1 договору)

Враховуючи вищевикладене та умови договорів постачання природного газу, з урахуванням встановлення судом факту споживання відповідачем у спірний період природного газу в обумовленому договором обсязі, колегія суддів зазначає, що подання чи неподання номінацій АТ «НАК «Нафтогаз України» перебуває поза межами впливу споживача та жодним чином не свідчить про безпідставне споживання природного газу.

Отже місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що відповідач здійснював споживання природного газу у спірний період із дотриманням вимог чинного законодавства, зокрема, на підставі укладеного із АТ «НАК «Нафтогаз України» договору постачання природного газу.

Також колегією суддів враховується, що в матеріалах даної справи відсутні жодні належні та допустимі докази, що підтверджують повідомлення споживача про наявність у останнього обов`язку обмежити споживання природного газу.

Відсутність в матеріалах справи вказаних доказів, як і доказів на підтвердження вжиття постачальником (або оператором газотранспортної системи) заходів щодо обмеження або припинення газопостачання споживача свідчать про недоведеність факту позадоговірного споживання відповідачем у березні 2017 природного газу.

Відсутність підписаного з АТ «НАК «Нафтогаз України» акту приймання-передачі природного газу також не спростовує висновок суду, оскільки це питання стосується виключно належного/неналежного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором постачання природного газу, укладеного ТОВ «Компанія «Еліткомсервіс» та АТ «НАК «Нафтогаз України».

Питання сплати вартості відповідачем у березні 2017 року спожитого газу є предметом правовідносин відповідача з АТ «НАК «Нафтогаз України» за укладеним між ними договором.

Посилання скаржників на те, що відповідач здійснив несанкціонований відбір газу, належного саме АТ «Укртрансгаз», а не АТ «НАК «Нафтогаз України», не підтверджені належними та допустимими доказами та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Також судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду враховує, що рішенням по справі №916/1250/18 встановлно, що згідно договору №008905-ПР на постачання природного газу для споживачів та актів приймання-передачі, поставку природного газу у березні 2017 для ТОВ «Компанія «Еліткомсервіс» здійснило не ПАТ «Укртрансгаз», а ТОВ «Одесагаз-постачання». Згідно вказаного рішення ТОВ «Компанія «Еліткомсервіс» здійснювало платежі на рахунки ТОВ «Одесагаз-постачання», але не в повному обсязі, що призвело до заборгованості. Рішення суду по справі №916/1250/18 набрало законної сили, сторонами не оскаржувалось.

Стосовно заявлених позивачем одночасно двох вимог щодо повернення безпідставно набутого майна та стягнення його вартості, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1213 Цивільного кодексу України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Господарський суд зауважує, що положеннями цивільного законодавства не надано права особі, яка вважає себе власником майна, одночасно вимагати повернення майна та відшкодування його вартості, з огляду на неправомірне застосування подвійної відповідальності за одне порушення.

Враховуючи вимоги Закону України „Про ринок природного газу суд зазначає, що діяльність щодо зберігання природного газу здійснюється спеціальним суб`єктом ринку природного газу - оператором газосховища, який отримує ліцензію на здійснення вказаного виду господарської діяльності. Проте, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності у відповідача ліцензії на здійснення такого виду діяльності як зберігання природного газу, тобто відповідач не виступає оператором газосховищ. За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про відсутність взагалі будь-яких підстав для задоволення позовних вимог АТ „Укртрансгаз про зобов`язання відповідача, який, в даному випадку, виступає споживачем природного газу, повернути безпідставно набуте майно.

Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (Заява N4909/04) вказано, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 (Заява N4241/03) Європейським судом зазначено, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційні скарги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України та Акціонерного товариства Укртрансгаз на рішення Господарського суду Одеської області від 10.06.2020 по справі №916/2436/19 задоволенню не підлягають, а рішення Господарського суду Одеської області від 10.06.2020 по справі №916/2436/19 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявників апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія нафтогаз України та Акціонерного товариства Укртрансгаз на рішення Господарського суду Одеської області від 10.06.2020 по справі №916/2436/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 10.06.2020 по справі №916/2436/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбаченими ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 11.11.2020 року.

Головуючий суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош