РІШЕННЯ

Іменем України

03 листопада 2020 року м. Чернігів справа № 927/390/20

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, за участю секретаря судового засідання Степаненко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали позовної заяви

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Чернігівоблбуд"

вул. Музейна, 2, м. Чернігів, 14000

електронна адреса:

до відповідача: Новгород-Сіверської міської ради

вул. Губернська, 2, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська область, 16000

електронна адреса:

про визнання незаконним та скасування рішення

у присутності представників сторін:

від позивача: Авраменко Г.М. - адвокат (ордер серії ЧН № 060598 від 18.06.2020)

від відповідача: не з`явився

У судовому засіданні 03.11.2020, на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2020 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Чернігівоблбуд" до Новгород-Сіверської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Новгород-Сіверської міської ради народних депутатів від 07.06.2012 в частині вилучення земельної ділянки з користування ДП "Ремонтно-будівельна дільниця () по вул.Козацька, 16-а в м.Новгород-Сіверський Чернігівської області в розмірі 1,16 га.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Новгород-Сіверської міської ради від 07.06.2012 було порушено цивільне право позивача на користування земельною ділянкою по вул.Козацька, 16-а в м.Новгород-Сіверський Чернігівської області в розмірі 1,16 га і воно суперечить актам цивільного, у тому числі земельного законодавства, а тому дане рішення має бути визнане судом незаконним і скасоване.

У прохальній частині позовної заяви позивач просив суд: розглянути справу за правилами загального позовного провадження, а також зобов`язати відповідача надати відповідні докази про те, що земельна ділянка по вул.Козацька, 16-а в розмірі 1,16 га будь-коли надавалась в користування ДП "Ремонтно-будівельна дільниця" ().

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 12.05.2020 (суддя Л.М.Лавриненко) позовну заяву №1/57 від 06.05.2020 було залишено без руху на підставі ч.1 ст.174 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 25.05.2020 (суддя Л.М.Лавриненко) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд позовної заяви за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 18.06.2020 о 10:00; у задоволенні клопотання позивача, викладеному у прохальній частині позовної заяви №1/57 від 06.05.2020 щодо зобов`язання відповідача надати відповідні докази про те, що земельна ділянка по вул.Козацька, 16-а в розмірі 1,16 га будь-коли надавалась в користування ДП "Ремонтно-будівельна дільниця" (), відмовлено; постановлено відповідачу, відповідно до ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі: надіслати (надати) суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується його заперечення, якщо такі докази не надані позивачем; одночасно надіслати позивачу: копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку судового засідання; постановлено позивачу, відповідно до ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву надіслати (надати) до суду відповідь на відзив, надіславши одночасно копію даної відповіді на відзив відповідачу, а докази надсилання надати суду.

11.06.2020, у строк встановлений судом, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №09-08/1208 від 10.06.2020, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що земельна ділянка Хозрахунковому ремонтно-будівельному підприємству виділялася відповідно до рішення виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області №18 від 28.02.1995. В статуті Чернігівського обласного проектного ремонтно-будівельного орендного підприємства "Чернігівоблбуд" підрозділу з назвою Хозрахункове ремонтно-будівельне підприємство у позивача не було і таким чином право постійного користування жодним чином не могло перейти до позивача. Право постійного користування Хозрахункового ремонтно-будівельного підприємства засвідчується державним актом ЧН000029 від 09.03.1995 і жодних рішень про припинення ним права постійного користування не приймалося. Рішенням міської ради від 07.06.2012, яке частково намагається оскаржити позивач, припинено право користування земельною ділянкою ДП ремонтно-будівельна дільниця, яке було юридичною особою і теоретично могло звернутися до суду з метою захисту своїх прав, проте дана юридична особа припинила свою діяльність 05.05.2006. Жодних підстав звертатися до суду в інтересах юридичної особи, що припинила свою діяльність позивач не зазначив та не повідомив яким саме чином оскаржуваним рішенням були порушені права ДП ремонтно-будівельна дільниця, адже земельна ділянка йому в постійне користування ніколи не надавалася. Заявлена сума витрат на правничу допомогу є надмірною та не співмірною ані з складністю справи, ані з ціною позову, оскільки тривалий час витрачений адвокатом на виконання робіт по підготовці позовної заяви та виправлення допущених помилок свідчить про низьку якість таких робіт (наданих послуг) і лише з четвертої спроби позивач домігся відкриття провадження у справі.

У судовому засіданні 18.06.2020 (суддя Л.М.Лавриненко) постановлено ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 02.07.2020 о 10:30.

Ухвалою суду від 18.06.2020 (суддя Л.М.Лавриненко), відповідно ст.120,121 ГПК України, повідомлено сторін про те, що в підготовчому засіданні оголошено перерву до 02.07.2020 о 10:30.

Відповідач у листі №09-08/1304 від 22.06.2020 повідомив, що на виконання вимог суду ним надаються документи, що посвідчують повноваження його представника, а також додатково повідомив, що надання копії звернення Хозрахункового ремонтно-будівельного підприємства про видачу державного акту на право постійного користування землею не виявляється можливим, оскільки документи, на підставі яких виконавчим комітетом Новгород-Сіверської міської ради народних депутатів приймалося рішення №18 від 28.02.1995 "Про видачу державних актів на право постійного користування землею організаціям, підприємствам, громадянам міста" на зберігання до архівного відділу Новгород-Сіверської міської ради не передавалися.

У судовому засіданні 02.07.2020 (суддя Л.М.Лавриненко) постановлено ухвалу про продовження за ініціативою суду строку проведення підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання на 17.08.2020 на 10:00.

Ухвалою суду від 02.07.2020 (суддя Л.М.Лавриненко), відповідно ст.120,121 ГПК України, повідомлено сторін про те, що підготовче засідання відкладено на 17.08.2020 о 10:00.

Відповіді на відзив від позивача, у строк встановлений судом, не надходило.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 17.08.2020 (суддя Л.М.Лавриненко): закрито підготовче провадження; призначено справу до судового розгляду по суті на 25.08.2020.

На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Чернігівської області від 21.08.2020р. № 02-01/73/20 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи № 927/390/20" був призначений повторний автоматизований розподіл справи № 927/390/20, внаслідок якого для її розгляду визначено суддю А.С.Сидоренка.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 25.08.2020, зокрема: прийнято справу № 927/390/20 за позовом Приватного акціонерного товариства "Чернігівоблбуд" до Новгород-Сіверської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення до розгляду на стадії розгляду справи по суті; розгляд справи по суті призначено на 23.09.2020 о 11:00.

У судовому засіданні 23.09.2020, на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 15.10.2020 о 09:00.

У зв`язку з перебуванням судді А.С.Сидоренка у відпустці, призначене на 15.10.2020 судове засідання не відбулось, про що учасники справи належним чином були повідомлені засобами телефонного зв`язку.

Ухвалою суду від 21.10.2010 призначено судове засідання на 03.11.2020 о 12:00.

Ухвалою суду від 29.10.2020, за клопотанням відповідача, постановлено судове засідання у справі № 927/390/20, призначене на 03.11.2020 о 12:00 год, провести в режимі відеоконференції; доручено забезпечення проведення відеоконференції Новгород-Сіверському районному суду Чернігівської області в який повинен прибути повноважний представник відповідача.

Сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, шляхом направлення ухвали суду від 21.10.2020 засобами поштового зв`язку, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення від 22.10.2020: №415 (позивачу) та №407 (відповідачу), а також шляхом направлення ухвали суду від 29.10.2020 на електронні адреси сторін з проханням повідомити про її отримання, що підтверджується електронним листами від 30.10.2020.

Відповідач електронним листом від 30.10.2020 підтвердив отримання ним ухвали суду від 30.10.2020 засобами електронного зв`язку, але процесуальним правом участі в судовому засіданні 03.11.2020 не скористався.

У судовому засіданні 03.11.2020 представник позивача надав письмове клопотання від 03.11.2020 у якому посилаючись на те, що у зв`язку із твердженням представника відповідача у минулому судовому засіданні, що у складі юридичних осіб, правонаступником яких є позивач, не було Госпрозрахункової дільниці у м.Новгород-Сіверський, просить залучити до матеріалів справи копії індивідуально-правових актів: наказу №159 Чернігівського облкомунгоспу від 11.11.1960 та додатку до рішення Чернігівського облвиконкому №819 від 12.10.1960.

За приписами ч.2,4,8 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Оскільки, надані у судовому засіданні 03.11.2020 додаткові документи без поважних причин не були подані позивачем разом з позовною заявою, і позивачем не було подано попередніх обґрунтованих заяв про неможливість їх подання у підготовчому провадженні, а тому клопотання позивача від 03.11.2011 про залучення до матеріалів справи копії індивідуально-правових актів: наказу №159 Чернігівського облкомунгоспу від 11.11.1960 та додатку до рішення Чернігівського облвиконкому №819 від 12.10.1960, суд залишає без розгляду.

Інших заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Предметом спору у даній справі є визнання незаконним та скасування рішення Новгород-Сіверської міської ради народних депутатів від 07.06.2012 в частині вилучення земельної ділянки з користування ДП "Ремонтно-будівельна дільниця () по вул.Козацька, 16-а в м.Новгород-Сіверський Чернігівської області в розмірі 1,16 га.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що рішенням Новгород-Сіверської міської ради народних депутатів від 28.02.1995 №18 Хозрахунковому ремонтно-будівельному підприємству, яке не мало статусу юридичної особи, а було структурним підрозділом Орендного підприємства «Чернігівоблбуд», правонаступником якого є позивач, була виділена земельна ділянка в розмірі 1,16 га по вул.Свердлова,16-а (вул.Козацька), що підтверджується державним актом на право постійного користування землею серія ЧН 000029. З огляду на приписи ст.29,31 ЦК 1963 року позивач зазначає, що право користування земельною ділянкою, набуте через структурний підрозділ (філію чи представництво), було набуте орендним підприємством «Чернігівоблбуд», правонаступником якого стало ЗАТ «Чернігівоблбуд», і на даний час ПрАТ «Чернігівоблбуд» ніякими рішеннями не позбавлялось набутого через свій структурний підрозділ права постійного користування земельною ділянкою по вул.Козацька,16-а в м.Новгород-Сіверський. Разом з тим, рішенням Новгород-Сіверської міської ради від 07.06.2012 було припинено право користування земельною ділянкою ДП «Ремонтно-будівельної дільниці» () площею 1,16 га, по вул.Козацька,16-а в м.Новгород-Сіверський. Разом з тим, рішенням Новгород-Сіверської міської ради народних депутатів від 28.02.1995 №18 вказана земельна ділянка ДП «Ремонтно-будівельна дільниця» () не виділялась, оскільки вказана юридична особа була створена лише 26.04.1999, дата запису 25.04.2006, номер запису 0000197. Таким чином, спірна земельна ділянка рішенням Новгород-Сіверської міської ради народних депутатів від 28.02.1995 №18 виділялась структурному підрозділу Орендного підприємства «Чернігівоблбуд», правонаступником якого є позивач, коли ДП «Ремонтно-будівельна дільниця» () ЗАТ «Чернігівоблбуд» ще не існувало. Оскільки спірна земельна ділянка ніколи не виділялась ДП «Ремонтно-будівельна дільниця» ЗАТ «Чернігівоблбуд» (), яке було створено лише в 1999 році, то рішення Новгород-Сіверської міської ради від 07.06.2012, згідно з яким припинено право користування спірною земельною ділянкою, не можна вважати таким, що припинило, в порядку визначеному законом (ч.5 ст.116 ЗК) право користування земельною ділянкою орендним підприємством «Чернігівоблбуд», набуте через його структурний підрозділ. Крім того, позивач вказує на те, що спірним рішенням Новгород-Сіверської міської ради від 07.06.2012 було порушено цивільне право позивача на користування земельною ділянкою по вул.Козацька, 16-а в м.Новгород-Сіверський Чернігівської області в розмірі 1,16 га і воно суперечить актам цивільного, у тому числі земельного законодавства, а тому дане рішення має бути визнане судом незаконним і скасоване.

Статтею 1 Закону України «Про підприємства в Україні» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що підприємство - основна організаційна ланка народного господарства України. Підприємство - самостійний господарюючий статутний суб`єкт, який має права юридичної особи та здійснює виробничу, науково-дослідницьку і комерційну діяльність з метою одержання відповідного прибутку (доходу). Підприємство має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням, а промислове підприємство - також товарний знак. Підприємство не має у своєму складі інших юридичних осіб.

У відповідності до ч. 1, 2, 4 ст. 5 Закону України «Про підприємства в Україні», підприємство створюється згідно з рішенням власника (власників) майна чи уповноваженого ним (ними) органу, підприємства-засновника, організації або за рішенням трудового колективу у випадках і порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Підприємство може бути створено в результаті виділення із складу діючого підприємства, організації одного або кількох структурних підрозділів, а також на базі структурної одиниці діючих об`єднань за рішенням їх трудових колективів, якщо на це є згода власника чи уповноваженого ним органу. Створення підприємств шляхом виділення здійснюється із збереженням за новими підприємствами взаємозобов`язань та укладених договорів з іншими підприємствами. Підприємство набуває прав юридичної особи від дня його державної реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 1 статуту Чернігівського обласного проектного ремонтно-будівельного орендного підприємства «Чернігівоблбуд», затвердженого конференцією організації орендарів підприємства «Чернігівоблбуд» (протокол від 12.05.1992), перереєстрованого виконавчим комітетом Чернігівської міської ради народних депутатів (рішення №235 від 18.10.1993) визначено, що Чернігівське обласне проектне ремонтно-будівельне орендне підприємство «Чернігівоблбуд» утворене на підставі оренди майна державного підприємства - Чернігівського обласного підрядного спеціалізованого ремонтно-будівельного тресту, у відповідності з рішенням конференції тресту від 20.01.1990. Додаткова угода до договору оренди укладена з Фондом комунального майна і приватизації обласної ради народних депутатів 23.07.1993, з метою приведення у відповідність з Законом України «Про оренду майна державних підприємств і організацій» договору оренди від 31.03.1989, укладеного з обласним управлінням комунального господарства.

Згідно з п.7 статуту Чернігівського обласного проектного ремонтно-будівельного орендного підприємства «Чернігівоблбуд», підприємство має в своєму складі структурні підрозділи, які наділені правами господарської самостійності, але не являються юридичними особами та не мають самостійного закінченого балансу, зокрема, Ремонтно-будівельну дільницю: м.Н-Сіверський, вул. Свердлова,16-а (а.с.7-8).

Пунктом 1.1. статуту Чернігівського обласного проектного ремонтно-будівельного орендного підприємства «Чернігівоблбуд» закритого акціонерного товариства «Чернігівоблбуд», затвердженого загальним зборами засновників (протокол №7 від 13.04.1995), перереєстрованого виконкомом Чернігівської міської ради народних депутатів (розпорядження №385-р від 27.11.1995), державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 03.09.2004, №запису 1000010 визначено, що Закрите акціонерне товариство «Чернігівоблбуд» основане в результаті викупу майна і шляхом перетворення суб`єкта підприємницької діяльності Чернігівського обласного проектного ремонтно-будівельного орендного підприємства «Чернігівоблбуд» у відповідності з рішенням засновників (протокол №1 від 13.04.1995).

Згідно з ст. 31 Цивільного кодексу УРСР 1963 року (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), юридична особа може відкривати філіали і представництва в порядку, встановленому законодавством Союзу PCP або Української PCP.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про підприємства в Україні» передбачено, що підприємство має право створювати філіали, представництва, відділення та інші відособлені підрозділи з правом відкриття поточних і розрахункових рахунків і затверджує положення про них.

Згідно з п.2.5. статуту Чернігівського обласного проектного ремонтно-будівельного орендного підприємства «Чернігівоблбуд» закритого акціонерного товариства «Чернігівоблбуд», підприємство має в своєму складі структурні підрозділи, зокрема, Ремонтно-будівельну дільницю: м. Н-Сіверський, вул. Свердлова,16-а (а.с.9-10).

Новою редакцією статуту Приватного акціонерного товариства «Чернігівоблбуд», затвердженого загальними зборами акціонерів ПрАТ «Чернігівоблбуд» (протокол від 24.04.2019 №1), а саме пунктом 1.1. визначено, що Закрите акціонерне товариство «Чернігівоблбуд», засноване згідно з рішенням установчих зборів засновників (протокол від 13.04.1995 №7) шляхом перетворення Чернігівського обласного проектного ремонтно-будівельного орендного підприємства «Чернігівоблбуд» у Закрите акціонерне товариство «Чернігівоблбуд». ЗАТ «Чернігівоблбуд» зареєстровано розпорядженням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 27.11.1995 №385-Р, номер запису в ЄДР 0000010. ЗАТ «Чернігівоблбуд» є правонаступником Чернігівського обласного проектного ремонтно-будівельного орендного підприємства «Чернігівоблбуд», яке набуло у власність майно за договором купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 27.07.1994 між Фондом комунального майна та приватизації Чернігівської обласної ради народних депутатів та Чернігівським обласним проектним ремонтно-будівельним орендним підприємством «Чернігівоблбуд». Згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів (протокол від 27.05.2011 №1) ЗАТ «Чернігівоблбуд» перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Чернігівоблбуд». Згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів (протокол від 24.04.2017 №1) ПАТ «Чернігівоблбуд» перейменовано в Приватне акціонерне товариство «Чернігівоблбуд». Товариству належить майно, права та обов`язки ЗАТ «Чернігівоблбуд». Попередню редакцію статуту ПрАТ «Чернігівоблбуд» було зареєстровано державним реєстратором 23.05.2017, номер запису в ЄДР 1000010, код доступу 56 (а.с.11-12).

Товариство є юридичною особою з дня його державної реєстрації (п.3.1. нової редакції статуту Приватного акціонерного товариства «Чернігівоблбуд», затвердженого загальними зборами акціонерів ПрАТ «Чернігівоблбуд» (протокол від 24.04.2019 №1).

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що Чернігівське обласне проектне ремонтно-будівельне підприємство "Чернігівоблбуд" перетворено у Закрите акціонерне товариство "Чернігівоблбуд", Закрите акціонерне товариство "Чернігівоблбуд" перейменоване у Публічне акціонерне товариство "Чернігівоблбуд" та Публічне акціонерне товариство "Чернігівоблбуд" перейменоване у Приватне акціонерне товариство "Чернігівоблбуд".

Отже, позивач у даній справі - Приватне акціонерне товариство «Чернігівоблбуд» є правонаступником Чернігівського обласного проектного ремонтно-будівельного підприємства "Чернігівоблбуд", Закритого акціонерного товариства "Чернігівоблбуд" та Публічного акціонерного товариства "Чернігівоблбуд".

Згідно з ст. 23, 29, 31 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, юридичними особами визнаються організації, які мають відокремлене майно, можуть від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав і нести обов`язки, бути позивачами і відповідачами в суді, арбітражі або в третейському суді.

Юридична особа набуває цивільних прав і бере на себе цивільні обов`язки через свої органи, що діють у межах прав, наданих їм за законом або статутом (положенням).

Юридична особа може відкривати філіали і представництва в порядку, встановленому законодавством Союзу РСР або Української РСР.

Частиною 3 ст. 5 Закону України «Про підприємства в Україні» визначено, що у випадках, коли для створення і діяльності підприємства потрібні природні ресурси, дозвіл на їх використання видається відповідною Радою народних депутатів, а в передбачених законодавчими актами випадках - Верховною Радою України за поданням первинного природокористувача при наявності позитивного висновку державної екологічної експертизи або відповідної Ради народних депутатів. Відмову у наданні природних ресурсів може бути оскаржено в порядку, передбаченому законодавством України. Підприємству може бути передана у колективну власність або надана у користування, в тому числі на умовах оренди, земельна ділянка в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

У відповідності з ст. 7, 19, 22, 23 Земельного кодексу України від 18.12.1990р. № 561-ХІІ (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, зокрема, промисловим, транспортним та іншим несільськогосподарським підприємствам, установам і організаціям.

Міська Рада народних депутатів надає земельні ділянки (крім ріллі і земельних ділянок, зайнятих багаторічними насадженнями) для будь - яких потреб у межах міста.

Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

З матеріалів справи слідує, що 28.02.1995 виконавчим комітетом Новгород-Сіверської міської ради народних депутатів Чернігівської області було прийнято рішення № 18 «Про видачу державних актів на право постійного користування землею організаціям, підприємствам, громадянам міста», згідно з яким було вирішено, зокрема, видати державний акт на право постійного користування землею Хозрахунковому ремонтно-будівельному підприємству, вул. Свердлова, 16а, в розмірі 1,16 га (а.с.67).

На підставі рішення виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради народних депутатів Чернігівської області № 18 від 28.02.1995 «Про видачу державних актів на право постійного користування землею організаціям, підприємствам, громадянам міста», Хозрахунковому ремонтно-будівельному підприємству, вул. Свердлова, 16а, м. Н-Сіверський було видано державний акт на право постійного користування землею серії ЧН 000029 від 09.03.1995 площею 1,16 га, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 29 (а.с.6).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вказане в державному акті серії ЧН 000029 від 09.03.1995 Хозрахункове ремонтно-будівельне підприємство фактично являлося Ремонтно - будівельною дільницею - структурним підрозділом Чернігівського обласного проектного ремонтно - будівельного орендного підприємства «Чернігівоблбуд», оскільки адреса земельної ділянки наданої у постійне користування збігається із місцезнаходженням Ремонтно - будівельної дільниці, зазначеним у п. 7 статуту Чернігівського обласного проектного ремонтно - будівельного орендного підприємства «Чернігівоблбуд» (а.с. 8).

При цьому, доказів створення та державної реєстрації Хозрахункового ремонтно-будівельного підприємства, як окремої юридичної особи, матеріали справи не містять.

Враховуючи положення ст. 29 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, ч. 3 ст. 5 Закону України «Про підприємства в Україні», ст. 19 Земельного кодексу України від 18.12.1990р. № 561-ХІІ, суд доходить висновку, що право постійного користування земельною ділянкою по вул. Свердлова (Козацька), 16а, м. Новгород - Сіверський, площею 1,16 га, відповідно до державного акту серії ЧН 000029 від 09.09.1995 на право постійного користування землею, виданого Хозрахунковому ремонтно - будівельному підприємству, виникло саме у юридичної особи - Чернігівського обласного проектного ремонтно - будівельного підприємства "Чернігівоблбуд" правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Чернігівоблбуд» (позивач у даній справі).

Згідно ст. 92 Земельного кодексу України 2001 року, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають:

а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності;

б) громадські організації осіб з інвалідністю України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації;

в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності;

г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування";

ґ) заклади освіти незалежно від форми власності;

д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку;

е) оператор газотранспортної системи та оператор системи передачі.

Пунктом 6 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України 2001 року було встановлено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

В той же час, Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005р. № 5-рп/2005 по справі № 1-17/2005 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення пункту 6 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.

В цьому рішенні Конституційний Суд України вказав, що стаття 92 Земельного кодексу України 2001 рокуне обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках за станом на 1 січня 2002 року до його переоформлення.

Згідно з частиною п`ятою статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Таким чином, право постійного користування земельною ділянкою, набуте особою у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не підлягає обов`язковій заміні.

Рішенням Новгород-Сіверської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області 15 сесії 6 скликання від 07.06.2012 «Про припинення права користування земельною ділянкою», на підставі клопотання Новгород-Сіверської МДПІ, керуючись ст. 12, 140, 141 Земельного кодексу України, п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», припинено право користування земельними ділянками в зв`язку з припиненням діяльності, зокрема, ДП ремонтно - будівельна дільниця (код згідно з ) площею 1,1600 га, вул. Козацька,16А (а.с.5).

Позивач зазначає, що про факт припинення права постійного користування земельною ділянкою по вул. Козацька,16-а, площею 1,1600 га, на підставі рішення Новгород-Сіверської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 07.06.2012, він дізнався з листа Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області № 03-14/1207 від 23.05.2017 (а.с.4).

З матеріалів справи слідує, що відповідно до протоколу № 1 загальних зборів акціонерів Закритого акціонерного товариства «Чернігівоблбуд» від 10.03.1999, на повістку дня було винесено питання щодо зміни структури товариства і затвердження установчих документів, у зв`язку з чим постановлено: у складі Закритого акціонерного товариства «Чернігівоблбуд» з 10.03.1999 створити Дочірнє підприємство з правом юридичної особи, а саме: Ремонтно-будівельну дільницю м. Новгород-Сіверський, вул. Свердлова, 16-а, статутний фонд якого становить 900,00 грн.

Відповідно до п. 1.1. - 1.3. статуту Дочірнього підприємства «Н.Сіверської ремонтно-будівельної дільниці» Закритого акціонерного товариства «Чернігівоблбуд», затвердженого загальними зборами акціонерів ЗАТ «Чернігівоблбуд», протокол №1 від 10.03.1999, зареєстрованого розпорядженням голови райдержадміністрації від 26.04.1999 №149, Дочірнє підприємство «Н.Сіверської ремонтно-будівельна дільниця» Закритого акціонерного товариства «Чернігівоблбуд» створене відповідно до рішення загальних зборів ЗАТ «Чернігівоблбуд» (протокол №1 від 10.03.1999), шляхом реорганізації структурного підрозділу Н.Сіверської РБД ЗАТ «Чернігівоблбуд» (а.с.44-51).

Створене підприємство - Н.Сіверська РБД є правонаступником Н.Сіверської РБД ЗАТ «Чернігівоблбуд». Повна назва - Дочірнє підприємство «Н.Сіверська ремонтно-будівельна дільниця» Закритого акціонерного товариства «Чернігівоблбуд». Місцезнаходження підприємства: Україна, м.Н.Сіверський, вул. Свердлова, 16а.

Пунктами 3.1.,3.2. статуту Дочірнього підприємства «Н.Сіверської ремонтно-будівельної дільниці» Закритого акціонерного товариства «Чернігівоблбуд», затвердженого загальними зборами акціонерів ЗАТ «Чернігівоблбуд», протокол №1 від 10.03.1999, також передбачено, що підприємство, відповідно з діючим законодавством України, являється юридичною особою і може займатися будь-якою підприємницькою діяльністю, що не суперечить Законам України. Підприємство одержує статус юридичної особи з дня її державної реєстрації. Підприємство самостійно розпоряджається своїм майном і використовує його в межах, встановлених дійсним статутом, одержує майнові і особисті немайнові права, виступає позивачем і відповідачем у судах різних рівнів від свого імені.

Згідно з п.10.1.,10.2. статуту Дочірнього підприємства «Н.Сіверської ремонтно-будівельної дільниці» Закритого акціонерного товариства «Чернігівоблбуд», затвердженого загальними зборами акціонерів ЗАТ «Чернігівоблбуд», протокол №1 від 10.03.1999, ліквідація і реорганізація підприємства можуть здійснюватися згідно з рішенням ради ЗАТ «ЧОБ» та рішенням судових органів.

Підприємство ліквідується в наступних випадках: визнання його банкрутом; у випадку прийняття рішення радою ЗАТ «ЧОБ», про закриття підприємства; відповідно з іншими умовами, передбаченими діючим законодавством України.

Ліквідація вважається завершеною, а підприємство таким, що припинило свою діяльність, з часу внесення про це запису в реєстр державного органу, який зареєстрував підприємство (п. 10.6. статуту Дочірнього підприємства «Н.Сіверської ремонтно-будівельної дільниці» Закритого акціонерного товариства «Чернігівоблбуд», затвердженого загальними зборами акціонерів ЗАТ «Чернігівоблбуд», протокол №1 від 10.03.1999).

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності, виданого Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією, 26.04.1999 зареєстровано юридичну особу - Дочірнє підприємство «Новгород-Сіверська ремонтно-будівельна дільниця» Закритого акціонерного товариства «Чернігівоблбуд», місцезнаходження: Україна, Чернігівська обл., м.Новгород-Сіверський, вул. Свердлова, 16 «а», ідентифікаційний код суб`єкта підприємницької діяльності в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 14221644, про що зроблено запис 26.04.1999 у журналі обліку реєстраційних справ за №0010005 (а.с.52).

У відповідності до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за умовами пошуку , Дочірнє підприємство «Новгород-Сіверська ремонтно-будівельна дільниця» Закритого акціонерного товариства «Чернігівоблбуд» була зареєстрована в якості суб`єкта господарювання 26.04.1999, номер запису 0000197, про що внесено відповідну інформацію.

Таким чином, Дочірнє підприємство «Новгород-Сіверська ремонтно-будівельна дільниця» Закритого акціонерного товариства «Чернігівоблбуд» одержало статус юридичної особи з дня її державної реєстрації, а саме з 26.04.1999.

Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за умовами пошуку також вбачається, що 05.05.2006 припинено державну реєстрацію юридичної особи - Дочірнього підприємства «Новгород-Сіверська ремонтно-будівельна дільниця» Закритого акціонерного товариства «Чернігівоблбуд», у зв`язку з визнанням її банкрутом, номер запису 2000197.

З наданої до матеріалів справи копії рішення Новгород-Сіверської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області 16-ї сесії 23 скликання від 26.01.2001 Про перейменування вулиць міста вбачається, що вулиця Свердлова у м. Новгород-Сіверський перейменована на вулицю Козацька.

Таким чином, місцезнаходженням Дочірнього підприємства «Новгород-Сіверська ремонтно-будівельна дільниця» Закритого акціонерного товариства «Чернігівоблбуд» було: Україна, Чернігівська обл., м. Новгород-Сіверський, вул. Козацька, 16а.

Згідно з наданою позивачем довідкою № 1/63 від 18.05.2020, нерухоме майно ЗАТ «Чернігівоблбуд» (попередником ПрАТ «Чернігівоблбуд») до статутного фонду (капіталу) ДП «Новгород-Сіверська ремонтно-будівельна дільниця» ЗАТ «Чернігівоблбуд» (код 14221644) не передавалось (а.с.54).

Приписами ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 144 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України (в редакції станом на момент прийняття оскаржуваного рішення) підставами припинення права користування земельною ділянкою є:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;

є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що:

- земельна ділянка площею 1,16 га по вул. Козацькій (Свердлова), 16а в м. Новгород-Сіверський ніколи не надавалась у постійне користування Дочірньому підприємству «Новгород - Сіверська ремонтно - будівельна дільниця» Закритого акціонерного товариства «Чернігівоблбуд» (), яке фактично було зареєстровано в якості суб`єкта господарювання лише 26.04.1999;

- відсутність документів, які б підтверджували, що зазначена земельна ділянка знаходилась на праві користування у ДП «Новгород - Сіверська ремонтно - будівельна дільниця» ЗАТ «Чернігівоблбуд» чи була передана позивачем до статутного фонду ДП «Новгород - Сіверська ремонтно - будівельна дільниця» ЗАТ «Чернігівоблбуд»;

- відсутність документів, які б підтверджували, що позивач передав до статутного фонду ДП «Новгород - Сіверська ремонтно - будівельна дільниця» ЗАТ «Чернігівоблбуд» об`єкти нерухомості, розташовані на цій земельній ділянці,

суд доходить висновку, що відповідач, приймаючи рішення від 07.06.2012 про припинення права користування Дочірнім підприємством «Новгород - Сіверська ремонтно - будівельна дільниця» ЗАТ «Чернігівоблбуд» земельною ділянкою по вул. Козацька (Свердлова), 16а в м. Новгород-Сіверський, площею 1,16 га, яке є безстроковим та набутим згідно з державним актом на право постійного користування землею серії ЧН 000029, без належних на те законодавчо встановлених підстав та всупереч ст. 141 Земельного кодексу України, припинив право постійного користування позивачем даною земельною ділянкою.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.07.2019, індексний номер 172742730, 03.07.2019 державним реєстратором Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Чернігівської області, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер: б/н, виданого 13.01.2010 виконавчим комітетом Новгород-Сіверської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області; довідки № 30, виданої 21.06.2019 Комунальним підприємством «Новгород-Сіверське міжміське бюро технічної інвентаризації», було зареєстровано за Приватним акціонерним товариством «Чернігівоблбуд» () право власності на комплекс загальною площею 529,3 м2, опис: адмінбудівля «А-1» 146,8 м2; майстерня-гараж «Г-1» 84,3 м2; столярний цех «Ж-1» 245,8 м2; склад «З-1» 52,4 м2 за адресою: Чернігівська область, м. Новгород-Сіверський, вул. Козацька, будинок 16а, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236 (а.с.15).

На час розгляду справи, право власності на вищезазначене нерухоме майно, не скасовано і відсутні спори щодо витребування позивачем вказаного майна.

За вказаними параметрами запиту відомості про реєстрацію іншого речового права, про державну реєстрацію іпотеки та про державну реєстрацію обтяжень у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у Державному реєстрі іпотек, відсутні, що підтверджується Інформацією із зазначених реєстрів (інформаційна довідка №230063348 від 28.10.2020, сформована судом на підставі розгляду справи №927/390/20).

Таким чином, оскаржуване рішення порушує право позивача на користування земельною ділянкою на якій розташоване належне йому на праві власності нерухоме майно.

Внаслідок прийняття відповідачем оскаржуваного рішення у позивача виникла невизначеність у праві користування земельною ділянкою, адже в державному акті на право постійного користування землею серії ЧН 000029 помилково було вказано, що земельна ділянка надається у постійне користування структурному підрозділу позивача, який не міг набути такого права за відсутності у нього статусу юридичної особи.

Відповідно до ч.1,2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ч. 1 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частинами 1 ст.16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Кожний суб`єкт господарювання та споживач, відповідно до ч.2 ст.20 Господарського кодексу України, має право на захист своїх прав і законних інтересів.

За змістом положень вказаних норм права суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.

Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 визначено, що ч.2 ст. 124 Конституції України передбачає право юридичної особи на захист судом своїх прав, встановлює юридичні гарантії їх реалізації, надаючи кожному захищати свої права будь-якими не забороненими законом засобами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав, у тому числі судовий захист. Суб`єкти правовідносин, у тому числі юридичні особи, у разі виникнення спору можуть звертатися до суду за його вирішенням. Юридичні особи мають право на звернення до суду для захисту своїх прав безпосередньо на підставі Конституції України.

Таким чином, сторона при зверненні з позовом до господарського суду повинна довести, що її суб`єктивне право порушено, не визнано чи оспорюється, а об`єктом захисту є її охоронюваний законом інтерес.

Відповідно до частини 1 статті 393 Цивільного кодексу України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Частиною 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення Новгород-Сіверської міської ради народних депутатів від 07.06.2012 в частині вилучення земельної ділянки з користування ДП "Ремонтно-будівельна дільниця () по вул.Козацька, 16-а в м.Новгород-Сіверський Чернігівської області в розмірі 1,16 га, оскільки на його думку, рішенням Новгород-Сіверської міської ради від 07.06.2012 порушено цивільне право позивача на користування земельною ділянкою по вул.Козацька, 16-а в м.Новгород-Сіверський, в розмірі 1,16 га і воно суперечить актам цивільного, в тому числі земельного законодавства.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту), кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому як ефективний спосіб слід розуміти такий, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб. Верховенство права, як основоположний принцип господарського судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 по справі № 826/7380/15.

Визнання недійсним і скасування рішення органу місцевого самоврядування є належним самостійним способом захисту порушеного права державної власності, якщо це має наслідком поновлення порушеного права.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 923/466/17.

Частиною 2 ст.16 Цивільного кодексу України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Статтею 152 Земельного кодексу України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

За приписами пункту г) ч.3 ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Приймаючи до уваги, що обраний позивачем спосіб захисту виходячи з приписів ст.16, 21 Цивільного кодексу України: про визнання незаконним та скасування рішення Новгород-Сіверської міської ради від 07.06.2012 в частині вилучення земельної ділянки з користування, є тотожним способу захисту, передбаченому у пункті г) ч.3 ст. 152 Земельного кодексу України: про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, а тому суд задовольняючи позов вважає за доцільне застосувати спосіб захисту позивача, передбачений Земельним кодексом України, шляхом визнання недійсним рішення Новгород-Сіверської міської ради від 07.06.2012 «Про припинення права користування земельною ділянкою» в частині припинення права користування земельною ділянкою Дочірнім підприємством «Ремонтно-будівельна дільниця» () по вул. Козацька, 16-а в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, площею 1,1600 га.

Посилання відповідача на ту обставину, що рішенням міської ради від 07.06.2012, яке частково намагається оскаржити позивач припинено право користування земельною ділянкою ДП ремонтно-будівельна дільниця, яке було юридичною особою і теоретично могло звернутися до господарського суду з метою захисту своїх прав, проте відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань припинило свою діяльність 05.05.2006, і жодних підстав звертатись до суду в інтересах юридичної особи, що припинила свою діяльність позивач не зазначив та повідомив яким саме чином оскаржуваним рішенням були порушені права ДП ремонтно-будівельна дільниця, адже земельна ділянка йому в постійне користування ніколи не надавалась, судом до уваги не приймається та спростовується вищевикладеним.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір", з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Відповідно до ч.1,3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивач у позовній заяві №1/57 від 06.05.2020 зазначив про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи включає в себе витрати на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Виходячи з приписів ч.2 ст.161 ГПК України, подана позивачем у даній справі позовна заява №1/57 від 06.05.2020 є заявою по суті справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ч. 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження суми понесених судових витрат позивачем додано до матеріалів справи: договір про надання правничої допомоги від 09.04.2020, укладений з адвокатом Авраменко Г.М.; детальний опис робіт (наданих послуг) від 23.09.2020, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у господарській справі № 927/390/20 на суму 15000,00 грн.; квитанції до прибуткових касових ордерів № 34/2 від 10.04.2020 на суму 5 000,00 грн. та № 34/1 від 09.04.2020 на суму 10 000,00 грн.

Згідно з умовами договору про надання правничої допомоги від 09.04.2020, укладеного між адвокатом Авраменко Г.М. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №219 від 03.08.2002) та Приватним акціонерним товариством «Чернігівоблбуд», розмір гонорару становить 15 000,00 грн. У зв`язку з відсутністю коштів на рахунку клієнта гонорар повністю або частково може бути сплачений готівкою через будь-якого працівника доручителя (див. лист Мінфіну від 01.12.2016 №31-11170-16-29/34246). Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

За приписами п.25 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного банку України від 29.12.2017 №148, приймання готівки в касу проводиться за прибутковим касовим ордером (додаток 2), підписаним головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником установи/підприємства. До прибуткових касових ордерів можуть додаватися документи, які є підставою для їх складання. Про приймання установами/підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера), підписана головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником, підпис яких може бути засвідчений відбитком печатки цієї/цього установи/підприємства. Використання печатки установою/підприємством не є обов`язковим. Касири (особи, які виконують їх функції) під час роботи з готівкою керуються правилами визначення платіжності банкнот і монет Національного банку України.

У поданих позивачем, на підтвердження доказів оплати витрат на правничу допомогу адвоката, квитанціях до прибуткових касових ордерів № 34/2 від 10.04.2020 на суму 5 000,00 грн. та № 34/1 від 09.04.2020 на суму 10 000,00 грн. зазначено, що вказані суми прийнято готівкою від ПрАТ «Чернігівоблбуд» через ОСОБА_1 , підстава договір від 09.04.2020 про надання правової допомоги щодо скасування рішення Н-Сіверської міської ради. Зазначені прибуткові касові ордери лише скріплені печаткою адвоката Авраменка Г.М.

У порушення вимог п.25 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного банку України від 29.12.2017 №148, на вищезазначених прибуткових касових ордерах № 34/2 від 10.04.2020 на суму 5 000,00 грн. та № 34/1 від 09.04.2020 на суму 10 000,00 грн., відсутній підпис уповноваженої особи - адвоката Авраменка Г.М.

Інших належних та допустимих доказів документального підтвердження оплати позивачем адвокату витрат на професійну правничу допомогу позивачем суду не надано.

Заяв про подання доказів, які підтверджують оплату витрат на професійну правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, в порядку абз.2 ч.8 ст. 129 ГПК України, від позивача не надходило.

За таких обставин, суд доходить висновку про відсутність належних доказів оплати позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн., а тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Чернігівоблбуд" до Новгород-Сіверської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати недійсним рішення Новгород-Сіверської міської ради від 07.06.2012 «Про припинення права користування земельною ділянкою» в частині припинення права користування земельною ділянкою Дочірнім підприємством «Ремонтно-будівельна дільниця» () по вул. Козацька, 16-а в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, площею 1,1600 га. Стягнути з Новгород-Сіверської міської ради (вул. Губернська, 2, м. Новгород-Сіверський Чернігівської області; код 04061978) на користь Приватного акціонерного товариства «Чернігівоблбуд» (вул. Музейна, 2, м. Чернігів; код 03333653) 2 102 грн. 00 коп. судового збору. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Ршення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено та підписано 13.11.2020.

Суддя А.С.Сидоренко