ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 рокуСправа № 912/2730/20
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Поліщук Г.Б., за участю секретаря судового засідання Ліподат Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали справи №912/2730/20

за позовом Селянського (фермерського) господарства "Дєдов", 27300, Кіровоградська область, смт. Олександрівка, вул. Залізнична, 1Б

до відповідача Головного сервісного центру МВС (ГСЦ МВС), в особі регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Кіровоградській області (Філія ГСЦ МВС), 25030, м. Кропивницький,/ вул. Юрія Бутусова, буд. 22

про визнання права власності на рухоме майно

за участю представників:

від позивача - Кривенко М.П., посвідчення адвоката №347 видано 04.01.2019 року;

від відповідача - Борисенко Н.В., відповідно до витягу, підписант

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Селянського (фермерського) господарства "Дєдов" до Головного сервісного центру МВС (ГСЦ МВС) в особі регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Кіровоградській області (Філія ГСЦ МВС) про визнання права власності на транспортний засіб - легковий автомобіль Hyundai Tucson, 2008 року випуску, зеленого кольору, номер шасі НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за результатами електронних торгів з реалізації автомобіля Hyundai Tucson, 2008 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_2 СФГ "Дєдов" визнано переможцем. З метою реалізації прав щодо володіння, користування та розпорядження майном позивач звернувся до Територіального сервісного центру МВС 3541 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Кіровоградській області (Філія ГСЦ МВС) Головного сервісного центру МВС із заявою про перереєстрацію автомобіля. Проте, отримав відмову з обґрунтуванням, що орган державної реєстрації транспортних засобів не заперечує щодо перереєстрації права власності на спірний автомобіль, однак, акт про реалізацію рухомого майна від 05.02.2015 не являється документом, який підтверджує право власності на придбання транспортного засобу.

Ухвалою від 28.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду відкрито провадження у справі №912/2730/20 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.09.2020 о 11:30 год., встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

09.09.2020, в межах строку встановленого ухвалою суду від 28.08.2020, Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Кіровоградській області подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині визначення Головного сервісного центру МВС в особі Регіонального центру ГСЦ МВС в Кіровоградській області (філія ГСЦ МВС) в якості відповідача та залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог. Відповідач зазначає, що абзацом 2 п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998р. встановлено вичерпний перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Проте, позивачем жодного із вказаних документів не надано, у зв`язку з чим відповідач не може здійснити перереєстрацію транспортного засобу. Крім того, відповідач наголошує, що не заперечує право власності СФГ "Дєдов" на транспортний засіб Hyundai Tucson, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Ухвалою від 22.09.2020 закрито підготовче провадження у справі №912/2730/20 та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.10.2020 о 14:30 год.

За результатами судового засідання 12.10.2020, господарським судом на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 29.10.2020 до 15:00 год.

В судовому засіданні 29.10.2020 приймали участь представники позивача та відповідача.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог

В судовому засіданні 29.10.2020 господарським судом досліджено докази у справі.

Розглянувши наявні матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні подані докази, господарський суд встановив наступний перелік обставин, які є предметом доказування у справі.

Селянським (фермерським) господарством "Дєдов" було подано заявку на участь в електронних торгах з реалізації автомобіля Hyundai Tucson, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та сплачено гарантійний внесок на рахунок організатора торгів ДП "Інформаційний центр МЮУ" у сумі 7 138,88 грн, що підтверджується платіжним дорученням №52 від 19.01.2015 (а.с. 17).

Згідно протоколу проведення електронних торгів №42544 від 23.01.2015 переможцем торгів визнано Селянське (фермерське) господарство "Дєдов" та надано час до 05.02.2015 для сплати 135 638,72 грн на рахунок продавця Відділу ДВС Обухівського МРУЮ (а.с. 15).

На виконання протоколу, 02.02.2015 позивачем перераховано грошові кошти в сумі 135 638,72 грн на рахунок Відділу ДВС Обухівського МРУЮ, що підтверджується платіжним дорученням №137 від 02.02.2015 (а.с. 18).

05.02.2015 в.о. начальника відділу Державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції затверджено Акт про реалізацію рухомого майна (а.с. 19).

Крім того, 05.02.2015 державними виконавцями відділу Державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції винесено постанови про зняття арешту та заборони на відчуження з автомобіля Hyundai Tucson, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належав на праві власності боржнику та про звільнення з розшуку рухомого майна боржника (а.с. 21-22).

Актом приймання-передачі від 06.02.2015р. вказаний транспортний засіб був переданий представнику Селянського (фермерського) господарства "Дєдов" (а.с. 23). За твердженням позивача, разом з транспортним засобом також було передане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 08.05.2008р. серії НОМЕР_3 .

04.08.2020 позивач звернувся до Територіального сервісного центру МВС 3541 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Кіровоградській області (Філія ГСЦ МВС) Головного сервісного центру МВС із заявою про перереєстрацію автомобіля Hyundai Tucson, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Цього ж дня, Територіальним сервісним центром МВС 3541 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Кіровоградській області на заяву позивача надано відповідь №31/11/3541-306 від 04.04.2020 з обґрунтуванням, що орган державної реєстрації транспортних засобі не заперечує щодо перереєстрації права власності на спірний автомобіль, однак, акт про реалізацію рухомого майна від 05.02.2015, виданий виконавчою службою Обухівського міськрайонного управління юстиції не являється документом, який підтверджує право власності придбання транспортного засобу, у зв`язку з чим у відповідача не має підстав для здійснення відповідних операцій з транспортним засобом (а.с. 14).

За твердженням позивача, наданий Селянським (фермерським) господарством "Дєдов" за результатами електронних торгів Акт від 05.02.2015 містить іншу назву "Акт про реалізацію рухомого майна", проте містить всі реквізити акта про проведенні електронні торги, передбачені пунктом 5 Розділу VIII Порядку та підтверджує перехід права власності на автомобіль Hyundai Tucson.

Розглядаючи спір по суті господарський суд враховує наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

В свою чергу, охоронюваний законом інтерес - це прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам (Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №1-10/2004).

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Таким чином, сторона при зверненні з позовом до господарського суду повинна довести, що її суб`єктивне право порушено, не визнано чи оспорюється, а об`єктом захисту є її охоронюваний законом інтерес.

Як вбачається із позовної заяви, позивач звернувся з позовом до відповідача, у якому просить визнати за Селянським (фермерським) господарством "Дєдов" право власності на транспортний засіб - легковий автомобіль Hyundai Tucson, 2008 року випуску.

Статтею 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 Цивільного кодексу України).

Положеннями ст. 319 Цивільного кодексу України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1). Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.2). При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (ч.3).

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, передумовою для застосування ст. 392 Цивільного кодексу України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Правовими підставами для задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів на підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Такими доказами можуть бути правовстановлюючі документи, а також будь-які інші докази, що підтверджують приналежність позивачеві спірного майна. А відтак, до предмету доказування за позовом про визнання права власності входить встановлення цивільно-правових підстав набуття позивачем права власності на спірне майно.

З огляду на те, що набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав чи в який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірне майно та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому ст. 392 Цивільного кодексу України.

При цьому, відповідачем (відповідачами) у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес.

За правилами ст. ст. 328, 204 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Так, одним із способів набуття права власності є придбання майна з електронних торгів.

Відповідно до ст. 650 Цивільного кодексу України, особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. (ч.4 ст. 656 ЦК України).

З матеріалів справи, вбачається, що купівлю спірного рухомого майна здійснено позивачем з електронних торгів.

Вказане підтверджується наявними у матеріалах справи доказами (належним чином засвідченими копіями), а саме: протоколу №42544 проведення електронних торгів від 23.01.2015, платіжними дорученнями №52 від 19.01.2015 на суму 7 138,88 грн та №137 від 02.02.2015 на суму 135 638,72 грн, Актом про реалізацію рухомого майна від 05.02.2015.

Згідно з ст. 334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що відчуження майна з електронних торгів належить до правочинів купівлі-продажу, такий правочин може визнаватись недійсним у судовому порядку, зокрема, з підстав недодержання в момент його вчинення вимог, які встановлені частинами 1-3 та 6 ст. 203 ЦК ч.1 ст.215 ЦК).

Доказів наявності спору між сторонами у цій справі про визнання недійсними результатів електронних торгів від 23.01.2015 суду не надано.

Вбачається, що у позовній заяві позивач взагалі не вказує, яким чином відповідач у цій справі оспорює його право власності на майно придбане на електронних торгах від 23.01.2015.

Доказів того, що відповідачем було поставлено під сумнів належність спірного майна позивачеві, або не визнано за ним права здійснювати правомочності власника у матеріалах справи також відсутні.

Натомість, відповідач у даній справі не заперечує право власності Селянського (фермерського) господарства "Дєдов" на транспортний засіб Hyunday Tucson, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_4 та не заявляє жодних претензій на рухоме майно, вказуючи, що ним лише вчиняються дії по державній реєстрації транспортного засобу згідно із Законом України "Про дорожній рух", Постановою КМУ від 07.09.1998 року №1388 "Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок та моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів".

Посилання позивача на лист відповідь Територіального сервісного центру МВС 3541 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Кіровоградській області від 04.08.2020 №31/11/3541-306 суд також вважає безпідставним, оскільки в зазначеному листі відповідачем не заперечується та не оспорюється право власності позивача на спірне рухоме майно.

Фактично, на переконання суду, вказаний позов заявлений з метою вчинення дій по реєстрації транспортного засобу.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, щодо відсутності підстав для задоволення позову про визнання права власності на підставі ст. 392 Цивільного кодексу України, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення, невизнання та/або оспорення його прав власника на спірне рухоме майно відповідачем.

Господарський суд звертає увагу позивача, що відмова відповідача щодо реєстрації придбаного ним транспортного засобу може бути оскаржена до суду в порядку адміністративного судочинства.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити рекомендованим листом з повідомленням про вручення Селянському (фермерському) господарству "Дєдов" (27300, Кіровоградська область, смт. Олекесандрівка, вул. Залізнична, 1Б), Головному сервісному центру МВС (04071, м. Київ, вул. Лук`янівська, буд. 62), Регіональному сервісному центру ГСЦ МВС в Кіровоградській області ().

Повне рішення складено 09.11.2020.

Суддя Г.Б. Поліщук