10 листопада 2020 року
Справа № 910/7275/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Львова Б.Ю. (головуючий), Булгакової І.В. і Селіваненка В.П.,
за участю секретаря судового засідання Крапивної А. М.,
представників учасників справи:
позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Імпорт» (далі - Компанія) - Бондаря В.М., Решетняка Д.П.,
відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп-Безпека Сервіс» (далі - Товариство) - не з`явився,
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву про розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) Компанії
за результатами розгляду касаційної скарги Товариства
на рішення господарського суду міста Києва від 07.10.2019 (суддя Марченко О.В.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 [колегія суддів: Дикунська С.Я. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Тищенко О.В.]
зі справи № 910/7275/19
про розірвання договору, зменшення плати до суми 9 176,23 грн. та стягнення 130 647,71 грн.
Компанія звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства про: розірвання договору від 05.06.2018 №1224-М, укладеного сторонами (далі - Договір); зменшення плати за Договором до суми 9 176,23 грн., стягнення з Товариства частини раніше сплаченого авансу в розмірі 102 005,82 грн. і неустойки в розмірі 28 641,89 грн. у зв`язку з порушенням зобов`язань за Договором.
Рішенням господарського суду міста Києва від 07.10.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2020, позов задоволено повністю.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.10.2020 зі справи № 910/7275/19: закрито касаційне провадження зі справи за касаційною скаргою Товариства в частині підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України); касаційну скаргу Товариства в частині підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, залишено без задоволення; рішення господарського суду міста Києва від 07.10.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 зі справи № 910/7275/19 залишено без змін.

23.10.2020 Компанія надіслала до Верховного Суду із супровідним листом документи на підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу за результатами розгляду касаційної скарги зі справи і просила вирішити питання про стягнення з Товариства відповідних витрат.

При цьому попередньо заяву про те, що Компанія очікує понести витрати на професійну правничу допомогу, зроблено у відзиві на касаційну скаргу, в якому зазначено, що орієнтовний розрахунок цих витрат позивача в суді касаційної інстанції становить 7 000 грн.

За змістом пункту 3 частини першої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Згідно з частиною третьою статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності і необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited" проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Вирішуючи названу заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено в документи інформації щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та, навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас згідно з частиною першою статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно зі статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 76-79 ГПК України.

Згідно з приписами пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Дослідивши заяву Компанії щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу та докази на підтвердження цих витрат (додані до супровідного листа копію додаткової угоди від 08.08.2020 № 3 до договору про надання правової допомоги від 02.01.2019, укладеного між Компанією і фізичною особою - підприємцем Бондарем В`ячеславом Миколайовичем, детальний опис робіт [наданих послуг], виконаних адвокатом Бондарем В.М. та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги в суді касаційної інстанції, копії платіжних доручень від 10.08.2020 № 1031 і від 06.10.2020 № 1392, виписок з банківського рахунку Компанії та наявну в матеріалах справи копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю), Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Надані Компанією докази в їх сукупності підтверджують наявність підстав для відшкодування Судом витрат позивача на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції в розмірі 7 000,00 грн. за рахунок Товариства, оскільки цей розмір судових витрат відповідно до статті 74 ГПК України доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

При цьому Суд враховує, що обов`язок доведення неспівмірності витрат в силу приписів частини п`ятої статті 126 ГПК України покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас заява щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги до суду касаційної інстанції не надходила.

Враховуючи викладене, а також те, що в задоволенні касаційної скарги Товариства було відмовлено та рішення місцевого і апеляційного господарських судів зі справи залишено без змін, з Товариства на користь Компанії підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 234, 244 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Імпорт» про розподіл судових витрат у справі № 910/7275/19 задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп-Безпека Сервіс» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Імпорт» 7 000 (сім тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Доручити господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Б. Львов

Суддя І. Булгакова

Суддя В. Селіваненко