СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2020 р. Справа № 917/258/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Геза Т.Д., суддя Лакіза В.В.

при секретарі Голозубовій О.І.,

за участю представників:

від позивача Крат А.В. на підставі довіреності від 22.07.2020р. №10-72/6742;

від відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплоенерго", Полтавська область, м.Кременчук, (вх.№2503 П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 18.08.2020р. у справі №917/258/20 (суддя Ореховська О.О., ухвалене в м.Полтава об 11:56год., дата складення повного тексту 26.08.2020р.)

за позовом: Акціонерного товариства "Полтаваобленерго", м. Полтава,

до відповідача: Комунального підприємства "Теплоенерго", Полтавська область, м.Кременчук,

про визнання недійсним правочину - заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог за №12/2095 від 19.12.2019р. з врахуванням внесення змін до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог за № 12/2147 від 27.12.2019р.,

ВСТАНОВИЛА:

14.02.2020р. Акціонерне товариство "Полтаваобленерго" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Комунального підприємства "Теплоенерго" про визнання недійсним правочину - заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог за № 12/2095 від 19.12.2019р. з урахуванням внесення змін до заяви за №12/2147 від 27.12.2019р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16.11.2018р. №1442 Публічному акціонерному товариству "Полтаваобленерго" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності відповідно до додатка (пункт 1 Постанови).

Разом з цим, зазначеною постановою анулювало ПАТ "Полтаваобленерго" ліцензію на право провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, видану відповідно до постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 21.08.1996р. №42, та ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, видану відповідно до постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 17.09.1996р. № 96 (пункт 2 Постанови).

Постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16.11.2018р. №1442 набирає чинності з дня прийняття, крім пунктів 1 та 2, які набирають чинності з 01.01.2019р.

Отже, з 01.01.2019р. ПАТ "Полтаваобленерго" є оператором системи розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" змінило найменування на Акціонерне товариство "Полтаваобленерго", а також змінило тип акціонерного товариства з публічного на приватне.

В свою чергу, як вказував позивач, КП "Теплоенерго" згідно укладеного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії є споживачем.

Позивач зазначає, що позивач і відповідач у розумінні статті 1 статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" є учасниками ринку електричної енергії, а тому на їх правовідносини розповсюджується дія частини 1 статті 75 зазначеного Закону, відповідно до якої розрахунки за укладеним публічним договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії здійснюються виключно грошовими коштами, а сторони у відповідних правовідносинах не можуть відступати від зазначеного законом порядку, зокрема, проведення таких розрахунків, отже на думку позивача, правочин - зарахування зустрічних однорідних вимог за № 12/2095 від 19.12.2019р. (зі змінами) суперечить приписам частини 1 статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії", що є підставою для визнання вказаного правочину недійсним.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 18.08.2020р. у справі №917/258/20 позовні вимоги задоволено в повному обсязі; визнано недійсним правочин - заяву Комунального підприємства "Теплоенерго" про зарахування зустрічних однорідних вимог за № 12/2095 від 19.12.2019р. з урахуванням внесення змін до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог за № 12/2147 від 27.12.2019р.; стягнуто з Комунального підприємства "Теплоенерго" на користь Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" 2102,00грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідні висновки місцевого господарського суду з посиланням на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 25.06.2019р. у справі №924/1473/15, відповідно до якої посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог, а також положення статей 11,16, 202, 203, 215, 601 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, мотивовані тим, що наявність у АТ "Полтаваобленерго" заперечень щодо заяви КП "Теплоенерго" про зарахування зустрічних однорідних вимог за № 12/2095 від 19.12.2019 р. з врахуванням внесення змін до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог за № 12/2147 від 27.12.2019р. виключає можливість їх зарахування у добровільному порядку.

Отже, наявні підстави для визнання недійсним вчиненого КП "Теплоенерго" правочину - заяви КП "Теплоенерго" про зарахування зустрічних однорідних вимог за № 12/2095 від 19.12.2019р. з урахуванням заяви за №12/2147 від 27.12.2019р. про внесення змін до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Комунальне підприємство "Теплоенерго" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 18.08.2020р. у справі №917/258/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не було надано належної правової оцінки всім обставинам справи, що призвело до передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Зокрема, апелянт посилається на те, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку, про те, що лише тільки наявність у позивача заперечень щодо заяви КП "Теплоенерго" про зарахування зустрічних однорідних вимог за №12/2095 від 19.12.2019р. з урахуванням внесення змін до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог за №12/2147 від 27.12.2019р. виключає можливість їх зарахування у добровільному порядку.

Крім того, на думку апелянта, посилання господарського суду першої інстанції на нібито аналогічні висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладені, зокрема, у постановах від 22.08.2018р. у справі 910/21652/17, від 11.09.2018р. у справі №910/21648/17, від 15.08.2019р. у справі №910/21683/17, є помилковими, з огляду на те, що зазначені судові рішення базуються на тому, що між сторонами у справах існував іншій спір щодо змісту та обсягу зобов`язання, яке було покладено в основу зарахування, зокрема, щодо розміру боргу за кредитним договором та взагалі спір щодо його існування.

Разом з тим, в межах розгляду даної справи, реальний спір щодо змісту та обсягу зобов`язань між сторонами відсутній, оскільки зобов`язання, яке було зараховано, ґрунтується на заборгованості позивача перед відповідачем з надання останнім відповідних послуг щодо транспортування та енергії.

В даному зобов`язанні відсутній спір щодо обсягу транспортованої теплової енергії, ціна транспортування є регульованою ціною, крім того, вказане зобов`язання позивача перед відповідачем встановлено судовим рішенням у справі №917/1324/18.

Отже, зазначені обставини, на думку апелянта, свідчать про наявність правових підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Теплоенерго" на рішення господарського суду Полтавської області від 18.08.2020р. у справі №917/258/20; встановити позивачу у справі строк до 04.11.2020р. для подання відзиву та письмових пояснень щодо апеляційної скарги з доказами його надсилання та призначено справу до розгляду на 11.11.2020р.

05.10.2020р. позивачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.9836), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Комунального підприємства "Теплоенерго", рішення господарського суду Полтавської області від 18.08.2020р. у справі №917/258/20 залишити без змін.

10.11.2020р. засобами електронного зв`язку апелянтом направлено на електронну адресу апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що представник підприємства знаходиться на лікарняному, проте, вказане клопотання не засвідчено електронним підписом, про що уповноваженими особами Східного апеляційного господарського суду складений акт від 10.11.2020р. №13-35/515.

Враховуючи ту обставину, що клопотання апелянта надіслано на електронну адресу апеляційного господарського суду без засвідчення його електронним підписом, судова колегія, керуючись положеннями пункту 22. Частини 1 Тимчасового порядку обміну офіційними електронними документами, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 15.11.2016р. №231, статей 6, 12 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", дійшла висновку про відсутність правових підстав для його розгляду.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 11.11.2020р. представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, рішення господарського суду Полтавської області від 18.08.2020р. у справі №917/258/20 залишити без змін.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, що явка представників сторін не було визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 23.12.2019р. Комунальним підприємством "Теплоенерго" було направлено на адресу Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог за №12/2095 від 19.12.2019р. (т.1 а.с. 6-8).

Зі змісту зазначеної заяви вбачається, що станом на 18.12.2019р. Акціонерне товариство "Полтаваобленерго" має заборгованість перед Комунальним підприємством "Теплоенерго" за транспортування теплової енергії в сумі 32068596,83грн. та заборгованість по сплаті судового збору в сумі 1762,00грн. згідно наказу господарського суду Полтавської області № 917/1324/18 від 12.11.2019р.

В грудні 2017р. Комунальне підприємство "Теплоенерго" транспортувало теплову енергію АТ "Полтаваобленерго" в обсязі 88683,700Гкал, що підтверджується актом виконаних робіт, наданим АТ "Полтаваобленерго" до КП "Теплоенерго" 11.01.2018р. з супровідним листом № 04-35/92 від 04.01.2018р. Тариф на транспортовану теплову енергію згідно рішення виконавчого комітету № 1093 від 10.10.2017р. та додаткової угоди № 2 до договору на транспортування теплової енергії № 1738 від 18.08.2016р. складав 99,23 за 1 Гкал.

У зв`язку із частковим проведення АТ "Полтаваобленерго" оплати за транспортовану теплову енергію згідно договору на транспортування теплової енергії №1738 від 18.08.2016р. та проведенням зустрічних однорідних вимог згідно заяв №12/1346 від 08.08.2019р., №12/1445 від 30.08.2019р., №12/1721 від 21.10.2019р., №12/1907 від 21.11.2019р. залишок заборгованості Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" за грудень 2017р. становить 4941298,81грн.

В свою чергу, Комунальне підприємство "Теплоенерго" має заборгованість перед Акціонерним товариством "Полтаваобленерго" згідно виставленого рахунку №АР21500618 на попередню оплату за послуги з розподілу електричної енергії за січень 2020р. на суму 1028624,64грн.

З огляду на вказані обставини, Комунальне підприємство "Теплоенерго" з посиланням на приписи статті 601 Цивільного кодексу України, статей 202, 203 Господарського кодексу України, повідомило АТ "Полтаваобленерго" про припинення наступних зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог:

1) зобов`язання АТ "Полтаваобленерго" перед КП "Теплоенерго" за транспортовану теплову енергію у грудні 2017р. згідно договору на транспортування теплової енергії № 1738 від 18.08.2016р., акту виконаних робіт та наказу господарського суду Полтавської області №917/1324/18 від 12.11.2019р. на загальну суму 1030386,64грн.

2) зобов`язання КП "Теплоенерго" перед АТ "Полтаваобленерго" згідно виставленого рахунку №АР21500618 за попередню оплату за послуги з розподілу електричної енергії за січень 2020р. на суму 1028624,64грн.

Загальна сума зустрічних однорідних зобов`язань, які припиняються, становить 1030386,64грн.

27.12.2019р. Комунальним підприємством "Теплоенерго" було направлено на адресу Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" внесення змін до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог №12/2095 від 19.12.2019р. (т.1 а.с. 9-10), відповідно до якого КП "Теплоенерго", з посиланням на надходження на його адресу від позивача нового рахунку № АР21500618 на попередню оплату за послуги з розподілу електричної енергії на січень 2020р. на суму 889389,64грн., було внесено зміни до вимог викладених у заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог №12/2095 від 19.12.2019р. та конкретизовано їх, зазначивши про припинення шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог:

1) зобов`язання АТ "Полтаваобленерго" перед КП "Теплоенерго" за транспортовану теплову енергію за грудень 2017р. згідно договору на транспортування теплової енергії № 1738 від 18.08.2016р., акту виконаних робіт на суму 887627,64грн. та наказу господарського суду Полтавської області №917/1324/18 від 12.11.2019 р. на суму 1762,00грн.

2) зобов`язання КП "Теплоенерго" перед АТ "Полтаваобленерго" згідно виставленого рахунку №АР21500618 за попередню оплату за послуги з розподілу електричної енергії за січень 2020р. на суму 889389,64грн.

Всі інші обґрунтування і мотиви заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог №12/2095 від 19.12.2019р., що не були уточнені (змінені) цією заявою, як зазначив відповідач, залишаються чинними і дійсними без змін.

Вважаючи правочин - заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог такою, що суперечить актам цивільного законодавства, 14.02.2020р. Акціонерне товариство "Полтаваобленерго" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Комунального підприємства "Теплоенерго" про визнання недійсним правочину - заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог за № 12/2095 від 19.12.2019р. з урахуванням внесення змін до заяви за № 12/2147 від 27.12.2019р. (т.1 а.с.1-29).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 18.08.2020р. у даній справі позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з підстав викладених вище (т.1 а.с.85-91).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судова колегія зазначає наступне.

Предметом позовних вимог є вимога Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про визнання недійсним правочину заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, які випливають з зобов`язань АТ "Полтаваобленерго" провести розрахунок з КП "Теплоенерго" за транспортовану теплову енергію за грудень 2017р. згідно договору на транспортування теплової енергії № 1738 від 18.08.2016р., акту виконаних робіт на суму 887627,64грн., а також сплатити заборгованість згідно наказу господарського суду Полтавської області №917/1324/18 від 12.11.2019 р. на суму 1762,00грн., та зобов`язання КП "Теплоенерго" перед АТ "Полтаваобленерго" з оплати виставленого рахунку №АР21500618 за попередню оплату за послуги з розподілу електричної енергії за січень 2020р. на суму 889389,64грн.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За правовою природою припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги це - одностороння угода, яка оформляється заявою однієї із сторін, згідно вимог статті 601 Цивільного кодексу України, однак якщо ця угода суперечить вимогам чинного законодавства та інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, то сторона має право звернутись за захистом своїх охоронюваних законом прав з позовом до суду про визнання її недійсною, з урахування частини 1, пункту 2 частина 2 статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однією сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Статтями 202 та 203 Господарського кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Отже, заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином.

Відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними, тобто вони повинні бути однорідними у розумінні їх матеріального змісту, тобто мати однорідний предмет; 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством.

Зарахування зустрічних однорідних вимог, як односторонній правочин, є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, вимоги сторін оскаржуваного правочину є зустрічними, тобто такими, які випливають з двох різних зобов`язань між двома особами, де кредитор одного зобов`язання є боржником іншого, безспірними та однорідними.

Зі змісту заяви КП "Теплоенерго" про зарахування зустрічних однорідних вимог за №12/2095 від 19.12.2019р. (зі змінами) вбачається, що припиняються зобов`язання АТ "Полтаваобленерго" перед КП "Теплоенерго" за транспортовану теплову енергію за грудень 2017р. згідно договору на транспортування теплової енергії № 1738 від 18.08.2016р., акту виконаних робіт на суму 887627,64грн. та наказу господарського суду Полтавської області №917/1324/18 від 12.11.2019 р. на суму 1762,00грн.

Разом з тим, позивач заперечує щодо вчинення відповідачем правочину - заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог за № 12/2095 від 19.12.2019р. з урахуванням внесення змін до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог за №12/2147 ід 27.12.2019р. Зазначені заперечення були висловлені позивачем шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування виключає проведення зарахування у добровільному порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2018р. у справі №910/21652/17, від 11.09.2018р. у справі № 910/21648/17, від 15.08.2019р. у справі №910/21683/17.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що наявність у АТ "Полтаваобленерго" заперечень щодо заяви КП "Теплоенерго" про зарахування зустрічних однорідних вимог за № 12/2095 від 19.12.2019р. з урахуванням внесення змін до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог за № 12/2147 від 27.12.2019р. виключає можливість їх зарахування у добровільному порядку, отже, наявні правові підстави для визнання недійсним вчиненого КП "Теплоенерго" правочину - заяви КП "Теплоенерго" про зарахування зустрічних однорідних вимог за № 12/2095 від 19.12.2019р. з урахуванням заяви за №12/2147 від 27.12.2019р. про внесення змін до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Судова колегія зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Полтавської області від 18.08.2020р. у справі №917/258/20 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплоенерго" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 18.08.2020р. у справі №917/258/20 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 12 листопада 2020р.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Т.Д. Геза

Суддя В.В. Лакіза