РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.11.2020Справа № 910/13698/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Орієнтир-Буделемент" (07400, Київська обл., м. Бровари, бул. Незалежності, буд. 28 А; ідентифікаційний код 36108100)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурстрейдсервіс" (03038, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 8; ідентифікаційний код 42977978)

про стягнення 75 375, 00 грн.

без повідомлення (виклику) представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Орієнтир-Буделемент" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурстрейдсервіс", в якому позивач просить суд стягнути з відповідача кошти в розмірі 75 375, 00 грн, оскільки відповідачем не було здійснено поставку товару на вказану суму.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

У запропонований в ухвалі від 15.09.2020 п`ятнадцятиденний строк відзиву від відповідача до суду не надійшло.

Місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (стаття 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").

Приписами ст. 10 зазначеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурстрейдсервіс" є 03038, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 8.

Суд зазначає, що ухвала суду від 15.09.2020 направлялася на адресу відповідача поштовим повідомленням № 662, однак конверт з вказаною ухвалою повернувся на адресу суду неврученим із зазначенням причин: "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Приписами ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, суд зазначає, що станом на дату винесення рішення відповідачем не подано до суду заяви про продовження процесуального строку на вчинення відповідної процесуальної дії (подання відзиву на позовну заяву), встановленого судом як це передбачено п. 4 Розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції від 17.07.2020.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як про це зазначає позивач, 17.02.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Ресурстрейдсервіс" було надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Орієнтир-Буделемент" на оплату рахунок-фактуру № 8 на загальну суму 82 500,00 грн разом із ПДВ, щодо поставки вапна негашеного грудкового (комового) другого сорту в кількості 22 т., а також рахунок-фактуру № 9 на загальну суму 82 500,00 грн разом із ПДВ, щодо поставки вапна негашеного грудкового (комового) другого сорту в кількості 22 т.

17.02.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Орієнтир-Буделемент" платіжним дорученням № сплатило на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурстрейдсервіс" кошти в сумі 165 000,00 грн з призначенням платежу: плата за вапно, згідно рахунку № 8 від 17.02.2020 та рахунку № 9 від 17.02.2020 з ПДВ, чим, серед іншого, погодило номенклатуру та ціну товару визначеного в зазначених рахунках, здійснення оплати також підтверджується банківською випискою з рахунку позивача.

Втім, позивач вказує, що відповідач 18.02.2020 за видатковою накладною № 23 здійснено лише часткову поставку вапна негашеного грудкового (комового) другого сорту в кількості 23,9 т на загальну суму 89 625, 00 грн разом з ПДВ. За результатами доставки товару за вказаною накладною позивачу автомобільним транспортом, було складено товарно-транспортну накладну № 826950 від 18.02.2020. В той же час, як про це вказує позивач, відповідач не здійснив поставку оплаченого товару на загальну суму 75 375, 00 грн.

У зв`язку із нездійсненням поставки оплаченого товару, 14.07.2020 позивач направив на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурстрейдсервіс" вимогу за вих. № 243 про повернення коштів в сумі 75 375, 00 грн за оплачений та непоставлений товар. Вказана вимога була отримана відповідачем 27.07.2020, що підтверджується описом вкладення в цінне поштове відправлення № 979, накладною та квитанцією від 16.07.2020, втім, означені кошти повернуто не було.

Відтак, суд вказує, що у лютому 2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ресурстрейдсервіс", як постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю "Орієнтир-Буделемент", як покупцем склалися цивільно-правові відносини, тобто, суд приходить до висновку, що між сторонами існує договір поставки в усній формі, наявність якого підтверджується прийняттям зобов`язання шляхом його виконання.

Так, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України вказано, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом 17.02.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Ресурстрейдсервіс" було виставлено рахунки-фактури № 8 на загальну суму 82 500,00 грн разом із ПДВ, щодо поставки вапна негашеного грудкового (комового) другого сорту в кількості 22 т., а також № 9 на загальну суму 82 500,00 грн разом із ПДВ, щодо поставки вапна негашеного грудкового (комового) другого сорту в кількості 22т.

Також, судом встановлено, що 17.02.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Орієнтир-Буделемент" платіжним дорученням № було сплачено на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурстрейдсервіс" кошти в сумі 165 000,00 грн з призначенням платежу: плата за вапно, згідно рахунку № 8 від 17.02.2020 та рахунку № 9 від 17.02.2020 з ПДВ, чим, серед іншого, погодило номенклатуру та ціну товару визначеного в зазначених рахунках. Здійснення оплати також підтверджується банківською випискою з рахунку позивача станом на 18.02.2020, сформованою 02.09.2020.

Наявною в матеріалах справи видатковою накладною № 23 від 18.02.2020 підтверджується, що відповідачем здійснено поставку вапна негашеного грудкового (комового) другого сорту в кількості 23,9 т на загальну суму 89 625, 00 грн разом з ПДВ. Також, за результатами доставки товару за вказаною накладною позивачу автомобільним транспортом, було складено товарно-транспортну накладну № 826950 від 18.02.2020.

Відповідно до п. 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Отже, судом встановлено, що позивач належним чином виконав своє зобов`язання та здійснив оплату товару відповідно до виставлених відповідачем рахунків-фактури на загальну суму 165 000, 00 грн., натомість відповідачем поставки товару - вапна негашеного грудкового (комового) другого сорту здійснив лише частково на загальну суму 89 625, 00 грн разом з ПДВ.

Доказів, що б свідчили про протилежне в матеріалах справи не міститься.

Разом з тим, суд вказує, що на вимогу позивача за вих. № 243 від 14.07.2020 щодо повернення протягом семи днів з дати її отримання коштів в сумі 75 375, 00 грн за оплачений та непоставлений товар, відповідачем не відреаговано та відповідно коштів не повернуто.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, з врахуванням приписів ст. 530 Цивільного кодексу України та наявної в матеріалах справи вимоги за вих. № 243 від 14.07.2020 з доказами направлення (опис вкладення в цінне поштове відправлення № 979, накладна та квитанція від 16.07.2020) та зважаючи на отримання поштового відправлення адресатом (дата вручення 27.07.2020, що підтверджується роздруківкою із сайту Укрпошти), суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що порушив договірні зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов`язання та не спростував заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено договірні зобов`язання та положення ст. 525, 526, 693 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому, вимога позивача про стягнення коштів в сумі 75 375, 00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Орієнтир-Буделемент" - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурстрейдсервіс" (03038, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 8; ідентифікаційний код 42977978) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Орієнтир-Буделемент" (07400, Київська обл., м. Бровари, бул. Незалежності, буд. 28 А; ідентифікаційний код 36108100) кошти в розмірі 75 375 (сімдесят п`ять тисяч триста сімдесят п`ять) грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 (дві тисячі сто два) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 16.11.2020

Суддя Д.О. Баранов