ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року

м. Київ

Справа № 183з-20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Селіваненка В.П.,

розглянув у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр" (далі - КП "ОІТЦ", скаржник)

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.04.2020 (головуючий - суддя Білецька А.М., судді: Гребенюк Н.В., Медуниця О.Є.)

у справі № 183з-20

за заявою КП "ОІТЦ"

про забезпечення позову до подання позовної заяви

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (далі - АТ "ОГС "Харківгаз");

Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК "Нафтогаз України")

про заборону вчиняти певні дії.

1. Історія справи

1.1. До Господарського суду Харківської області 31.01.2020 від КП "ОІТЦ" надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони АТ "ОГС "Харківгаз" вчиняти дії по припиненню, обмеженню розподілу природного газу на об`єктах газоспоживання КП "ОІТЦ", які є невід`ємною частиною заяви - приєднання від 01.10.2017 № 09420W9B62ST107 до умов типового договору розподілу природного газу, шляхом зобов`язання утриматись від них.

1.2. Заява мотивована тим, що: 27.01.2020 КП "ОІТЦ" отримано від АТ "НАК "Нафтогаз України" повідомлення від 23.01.2020 № 23-104-20 про припинення (обмеження) газопостачання з 01.02.2020; 28.01.2020 від АТ "ОГС "Харківгаз" на адресу КП "ОІТЦ" надійшло повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання від 28.01.2020 № 04, в якому підприємству у зв`язку з відсутністю у Реєстрі споживачів жодного постачальника з 02.02.2020 запропоновано у термін до 07-00 години 02.02.2020 самостійно відключити від газових мереж газоспоживання (обмежити газоспоживання до рівня 0,000 тис. куб.м на добу) і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання підприємства; у разі невиконання цієї вимоги транспортування газу підприємству буде припинено (обмежено) в примусовому порядку; заявник вважає зазначене повідомлення незаконним та дії, які можуть відбутись у зв`язку з таким повідомленнями неправомірними та протягом десяти днів має намір звернутись до Господарського суду Харківської області з позовом до АТ "ОГС "Харківгаз", АТ "НАК "Нафтогаз України" про оскарження таких дій та визнання права на споживання природного газу.

2. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Ухвалою Господарський суд Харківської області від 03.02.2020 (суддя - Хотенець П.В.): заяву (від 31.01.2020 вх. № 183) КП "ОІТЦ" про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено; заборонено АТ "ОГС "Харківгаз" вчиняти дії по припиненню, обмеженню розподілу природного газу на об`єктах газоспоживання КП "ОІТЦ", які є невід`ємною частиною заяви - приєднання від 01.10.2017 № 09420W9B62ST107 до умов типового договору розподілу природного газу, шляхом зобов`язання утриматись від них.

2.2. Ухвала суду першої інстанції обґрунтована наявністю підстав для задоволення названої заяви, з посиланням на: статті 6, 25 Закону України "Про теплопостачання", відповідно до яких державна політика у сфері теплопостачання базується на принципах забезпечення захисту прав та інтересів споживачів; теплопостачальні, організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів; статтю 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відповідно до якої комунальні послуги надаються споживачу безперебійно; постанову Кабінету Міністрів України від 13.11.2013 № 886, якою затверджено Методику визначення технологічного мінімуму споживання природного газу для об`єктів у сфері теплопостачання, відповідно до пункту 2 якої метою визначення технологічного мінімуму споживання природного газу для об`єктів у сфері теплопостачання є недопущення виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

2.3. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.04.2020: апеляційну скаргу АТ "НАК "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.02.2020 у справі № 183з-20 задоволено; ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.02.2020 у справі № 183з-20 скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви КП «ОІТЦ» про забезпечення позову; стягнуто з КП "ОІТЦ" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 102 грн; доручено Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

2.4. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована відсутністю достатніх підстав для забезпечення позову та наявністю порушення частини одинадцятої статті 137 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. У касаційній скарзі до Верховного Суду КП "ОІТЦ", з урахуванням заяви про усунення недоліків касаційної скарги, просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.04.2020 у справі № 183з-20, а ухвалу Господарський суд Харківської області від 03.02.2020 залишити в силі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. Скаржник зазначає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, а саме судом апеляційної інстанції залишено поза увагою приписи пункту 1 частини другої статті 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"; положення статей 6, 25 Закону України "Про теплопостачання"; пункту 10 статті 1 Закону України "Про ринок газу"; пунктів 2, 3, 4 постанови Кабінету Міністрів України від 13.11.2013 № 886 "Про затвердження Методики визначення технологічного мінімуму споживання природного газу для об`єктів у сфері теплопостачання" та вимоги розпорядження Кабінету Міністрів України від 29.09.2019 № 921-р "Деякі питання опалювального періоду 2019/2020 року".

4.2. КП "ОІТЦ" посилається і на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме статей 5, 73, 74, 77, пункту 11 статті 137, статей 236, 269 ГПК України. Східний апеляційний господарський суд, на думку скаржника, також залишив поза увагою практику Європейського суду з прав людини.

4.3. Скаржник вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалене без врахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові від 18.12.2019 у справі № 925/1069/19. У свою чергу, на думку КП "ОІТЦ", посилання суду апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення на правову позицію Верховного Суду у справах № 922/2928/17 та № 922/599/19 є необґрунтованим, оскільки у цих справах заява про забезпечення подана після пред`явлення позову до суду та відкриття провадження у справі з визначеним предметом та підставами позову.

5. Позиції інших учасників справи, викладені у відзивах на касаційну скаргу

5.1. Від інших учасників справи відзиви на касаційну скаргу на адресу Касаційного господарського суду не надходили.

6. РОЗГЛЯД СПРАВИ ВЕРХОВНИМ СУДОМ

6.1. Склад суду касаційної інстанції змінювався відповідно до наявного у справі витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 15.05.2020 для розгляду касаційної скарги КП "ОІТЦ" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.04.2020 у справі № 183з-20 визначено колегію суддів у складі: Малашенкова Т.М. (головуючий), Бенедисюк І.М., Колос І.Б.

Ухвалою Верховного Суду від 21.05.2020 касаційну скаргу КП "ОІТЦ" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.04.2020 у справі №183з-20 залишено без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 30.06.2020 відкрито касаційне провадження у справі № 183з-20 за касаційною скаргою КП "ОІТЦ" з підстав, зазначених у ній.

Розпорядженням в.о. заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 28.07.2020 у зв`язку з перебуванням судді Колос І.Б. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №183з-20, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: Малашенкова Т.М. (головуючий), Бенедисюк І.М., Селіваненко В.П.

Ухвалою Верховного Суду від 30.07.2020 справу №183з-20 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.10.2020 справу № 183з-20 за касаційною скаргою КП "ОІТЦ" повернуто відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

Постановляючи вказану ухвалу, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначила, що специфікою спірної ситуації у справі є те, що КП "Обласний інформаційно-технічний центр" звернулося до господарського суду з заявою про забезпечення позову саме до подання позовної заяви, можливість чого прямо визначена частиною другою статті 136 ГПК України, аналогічно до справ № 521з-18 та № 925/1069/19. Водночас, у справах №922/2928/17 та №922/599/19 заява про забезпечення позову була подана після пред`явлення позову до суду та відкриття провадження у справі з визначеним предметом та підставами позову, а відтак, суд першої інстанції мав можливість дослідити саму позовну заяву і викладені у ній матеріально-правові вимоги та належним чином з`ясувати їх тотожнісь з заходами забезпечення позову, про які просить заявник. Так, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про те, що наведена, в ухвалі Верховного Суду від 30.07.2020, мотивація не підтверджує необхідності у відступленні від правових висновків Верховного Суду в інших справах - № 521з-18 та № 925/1069/19.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 28.10.2020 для розгляду касаційної скарги КП "ОІТЦ" справу №183з-20 передано колегії суддів у складі: Малашенкова Т.М. (головуючий), Бенедисюк І.М., Селіваненко В.П.

Ухвалою Верховного Суду від 03.11.2020 прийнято до свого провадження справу №183з-20 за касаційною скаргою КП "ОІТЦ" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.04.2020 у справі №183з-20, постановлено здійснювати розгляд касаційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення/виклику учасників справи.

7. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7.1. До Господарського суду Харківської області 31.01.2020 надійшла заява (вхідний № 183) КП "ОІТЦ" про забезпечення позову шляхом заборони АТ "ОГС "Харківгаз" вчиняти дії по припиненню, обмеженню розподілу природного газу на об`єктах газоспоживання КП "ОІТЦ", які є невід`ємною частиною заяви - приєднання від 01.10.2017 № 09420W9B62ST107 до умов типового договору розподілу природного газу, шляхом зобов`язання утриматись від них.

7.2. Заява КП "ОІТЦ" обґрунтована тим, що 28.01.2020 від АТ "ОГС "Харківгаз" на адресу КП "ОІТЦ" надійшло повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання від 28.01.2020 № 04, в якому підприємству у зв`язку з відсутністю у Реєстрі споживачів жодного постачальника з 02.02.2020 запропоновано у термін до 07-00 години 02.02.2020 самостійно відключити від газових мереж газоспоживання (обмежити газоспоживання до рівня 0,000 тис. куб.м на добу) і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання підприємства. У разі невиконання цієї вимоги транспортування газу підприємству буде припинено (обмежено) в примусовому порядку.

27.01.2020 КП "ОІТЦ" отримано від АТ "НАК "Нафтогаз України" повідомлення від 23.01.2020 № 23-104-20 про припинення (обмеження) газопостачання з 01.02.2020.

У заяві КП "ОІТЦ" про забезпечення позову заявник зазначив, що вважає вказане повідомлення незаконним та дії, які можуть відбутись у зв`язку з таким повідомленнями, неправомірними, та повідомив, що протягом десяти днів має намір звернутись до Господарського суду Харківської області з позовом до АТ "ОГС "Харківгаз" та АТ "НАК "Нафтогаз України" про оскарження таких дій та визнання права на споживання природного газу.

КП "ОІТЦ" як теплогенеруюча, теплотранспортуюча та теплопостачальна організація, відповідно до статуту та ліцензій є суб`єктом господарювання у сфері теплопостачання з особливим статусом природної монополії на ринку постачання теплової енергії в межах мереж, що ним експлуатуються, та є об`єктом життєзабезпечення і стратегічного значення в Харківській області, у тому числі у місті Куп`янськ, смт Чкаловське тощо.

Предметом діяльності КП "ОІТЦ" згідно з пунктом 3.4 статуту є вироблення, транспортування, використання, розподіл та реалізація теплової енергії на базі спалювання всіх видів палива, у тому числі побутових і виробничих відходів, а також використання енергетичних ресурсів незалежно від відомчої належності джерел тепла для забезпечення тепловою енергією абонентів та виробництв, що забезпечують або сприяють їх безперебійному і якісному функціонуванню; надання послуг теплопостачання (вироблення, транспортування, реалізація централізованого опалювання), водопостачання, водовідведення, експлуатації житлового фонду і таке інше.

На підставі умов публічного типового договору, до якого КП "ОІТЦ" приєдналося заявою від 01.10.2017 № 09420W9B62ST107, АТ "ОГС "Харківгаз" здійснює розподіл природного газу для КП "ОІТЦ", постачальником якого є АТ "НАК "Нафтогаз України" на підставі укладених договорів від 15.11.2019 № 3274/1920-ТЕ-32, № 3276/1920-КП-32, № 3275/1920-БО-32.

В опалювальний період 2019/2020 років КП "ОІТЦ", яке технологічно виробляє теплову енергію з газу, не може не брати газ. Процес відбору газу в опалювальний період не припиняється, варіюється тільки обсяг споживання, в залежності від температури повітря на вулиці. Дії з боку АТ "ОГС "Харківгаз" та АТ "НАК "Нафтогаз України" щодо припинення, обмеження газопостачання на котельнях КП "ОІТЦ" та їх пломбування неминуче призведуть до припинення подачі тепла та може призвести до руйнування внутрішньобудинкових мереж та мереж теплопостачання, може призвести до надзвичайних ситуацій техногенного характеру та завдати непоправної шкоди мешканцям територіальних громад, селищ, міст Харківської області. Тому, на переконання заявника, відключення котелень КП "ОІТЦ" від газу, припинення (обмеження) постачання газу в опалювальний період неможливе.

Крім того, заявник посилався на те, що з метою забезпечення своєчасного початку та сталого проходження опалювального сезону 2019/2020 року розпорядженням Кабінету Міністрів України від 29.09.2019 № 921-р "Деякі питання опалювального періоду 2019/2020 року" встановлено:

1. АТ "НАК "Нафтогаз України": укласти до 15.10.2019 договори із суб`єктами господарювання, що здійснюють виробництво теплової енергії для надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води населенню та/або виробництва теплової енергії для релігійних організацій, з дотриманням вимог Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 № 357, та принципу недискримінацїї; разом з операторами газотранспортних та газорозподільних систем забезпечити протягом опалювального сезону 2019/2020 року безперебійне постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, для надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води населенню в необхідних обсягах. Укласти договори про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ з теплопостачальними та теплогенеруючими організаціями, включеними до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

2. Операторам газорозподільних мереж: до початку опалювального сезону забезпечити постачання природного газу на джерела теплової енергії теплогенеруючих та теплопостачальних організацій; заборонити відключення та обмеження енергопостачання об`єктів теплогенеруючих та теплопостачальних організацій від системи розподілу газу в опалювальний сезон нижче технологічного мінімуму споживання природного газу.

При цьому, як зазначає КП "ОІТЦ", з огляду на встановлений спеціальним законодавством у сфері газопостачання механізм постачання природного газу можливість відбору КП "ОІТЦ" із газотранспортної системи погоджених у відповідних договорах з АТ "НАК "Нафтогаз України" обсягів природного газу перебуває у безпосередній залежності від належного виконання АТ "НАК "Нафтогаз України" своїх зобов`язань з підтвердження обсягів природного газу шляхом своєчасного підтвердження номінацій та включення КП "ОІТЦ" до Реєстру споживачів постачальника і є однією з гарантій безперебійного та безперешкодного постачання виробнику теплової енергії природного газу з метою виробництва теплової енергії в опалювальний сезон 2019/2020 років. Відповідно, не підтвердження номінацій або виключення КП "ОІТЦ" з Реєстру споживачів АТ "НАК "Нафтогаз України" є неправомірним та унеможливлює безперешкодне отримання заявником необхідних обсягів природного газу, оскільки у тому числі може мати наслідком обмеження або взагалі припинення надання АТ "ОГС "Харківгаз" послуг з розподілу природного газу.

КП "ОІТЦ" вважає, що вказані неправомірні дії АТ "ОГС "Харківгаз" та АТ "НАК "Нафтогаз України" ставлять під загрозу стале проходження у Харківській області опалювального сезону 2019/2020 року. У зв`язку з такими протиправними діями з незалежних від споживача обставин підприємство є обмеженим у своєму праві на споживання природного газу у необхідних для нього обсягах та фактично позбавлене можливості виконувати взяті на себе зобов`язання з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії.

КП "ОІТЦ" наголошує на тому, що існує загроза, що до вирішення цього спору, зокрема в опалювальний період 2019/2020 років, споживачі КП "ОІТЦ", серед яких є, в тому числі, і заклади з охорони здоров`я, освітні заклади, бюджетні установи, релігійні організації та населення, з незалежних від них обставин залишаться без тепла, а позивач не матиме можливості виконувати взяті на себе зобов`язання з постачання теплової енергії, внаслідок чого понесе збитки, втратить довіру клієнтів.

8. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

8.1. 08.02.2020 набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ".

Оскільки касаційна скарга у цій справі подана після набрання чинності названого закону розгляд цієї скарги здійснюється з урахуванням положень ГПК України у редакції від 08.02.2020 (далі - у редакції, чинній з 08.02.2020).

Ухвалою Верховного Суду від 30.06.2020 відкрито касаційне провадження у справі № 183з-20 за касаційною скаргою КП "ОІТЦ" на підставі абзацу другого частини другої статті 287 ГПК України.

8.2. Розгляд касаційної скарги КП "ОІТЦ" здійснено судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи, у відповідності до частини п`ятої статті 301 ГПК України.

8.3. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

8.4. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Джерела права та оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

9.1. Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

9.2. Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

9.3. Відповідно до частини другої статті 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

9.4. За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

9.5. Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

9.6. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

9.7. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

9.8. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії.

9.9. Таким чином, аналіз положень статей 136, 137 ГПК України вказує на те, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

9.10. Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

9.11. Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

9.12. Відповідно до частини першої статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

9.13. Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

9.14. Забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

9.15. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

9.16. Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

9.17. Верховний Суд зауважує, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, у зв`язку з подання відповідної заяви на будь-якій стадії розгляду справи, обґрунтованість позову не досліджується. Так як питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Водночас згідно з частиною одинадцятою статті 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, вирішуючи питання щодо забезпечення позову, в цих випадках суд насамперед повинен з`ясувати зміст позовних вимог, а також правові підстави позову, оскільки суд, який не вирішує спір по суті, у будь-якому випадку не може застосувати такий захід забезпечення позову, який за змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог.

Близька за змістом правова позиція викладена Верховним Судом у справах № 906/824/17 (ухвала від 07.08.2018) та № 902/483/18 (постанова від 21.01.2019).

9.18. При цьому в цій справі суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що КП "ОІТЦ" подана заява про забезпечення позову до подання позовної заяви, що передбачено частиною другою статті 136 ГПК України, із зазначенням у названій заяві про намір звернутися до суду з вимогою немайновою характеру, зазначаючи осіб до яких буде пред`явлено позов та суть предмета оскарження.

9.19. Оскільки у цій справі позивач звернувся із заявою до подання позову та зазначив про намір звернутися до суду з позовною вимогою немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

9.20. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

9.21. Відповідно до частини першої статті 139 ГПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права.

Саме з намірів визначених заявником щодо звернення до суду і виходив суд першої інстанції під час постановлення ухвали про задоволення заяви КП "ОІТЦ" про вжиття заходів забезпечення позову. Обґрунтованість чи необґрунтованість вимог, які будуть заявлені КП "ОІТЦ" у майбутньому не може бути предметом оцінки судом першої інстанції під час розгляду заяви про забезпечення позову поданої до пред`явлення позову.

9.22. Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, вказуючи про нез`ясування місцевим господарським судом узгодженості предмета позову із заходами забезпечення позову, які, на переконання суду апеляційної інстанції, є фактично тотожними визначеному заявником предмету позову, залишив поза увагою те, що заява про забезпечення позову подана по подання позову та не надав оцінки вірогідності того чи може невжиття заходів забезпечення позову у даній справі (у разі задоволення позову, з урахуванням майбутнього позову) унеможливити ефективний захист порушених прав позивача і поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких має намір звернутися заявник.

Верховний Суд зазначає, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, необхідним для попередження подальших неправомірних дій, про усунення яких позивач просить в позові, і такий захід забезпечення позову не вирішує наявності будь-якого права. Крім того, вказаний спосіб забезпечення позову покликаний на період вирішення спору по суті з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки та можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову з огляду на предмет спору, правову природу спірних правовідносин.

Так, Верховний Суд наголошує на тому, що права та інтереси осіб, які звертаються до суду мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним.

9.23. Враховуючи те, що судами попередніх інстанцій встановлено, що до КП "ОІТЦ" від АТ "ОГС "Харківгаз" надійшло повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання від 28.01.2020 № 04, в якому підприємству запропоновано у термін до 07-00 години 02.02.2020 самостійно відключити від газових мереж газоспоживання (обмежити газоспоживання до рівня 0,000 тис. куб.м на добу) і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання підприємства та попереджено, що у разі невиконання цієї вимоги транспортування газу підприємству буде припинено (обмежено) в примусовому порядку, і КП "ОІТЦ" вказує на намір звернутися з позовом, зазначаючи осіб до яких позов буде подано, предмет оскарження конкретних дій про оскарження дій щодо направлення повідомлення та визнання права, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення, з огляду на те, що у разі задоволення позову (з урахуванням майбутнього предмета позову) сам по собі судовий захист втратить ефективність та цінність з точки зору захисту порушеного права та інтересу.

9.24. З огляду на викладене у розділі 9 цієї постанови є прийнятними доводи касаційної скарги КП "ОІТЦ" з урахуванням мотивів, викладених у цьому розділі.

10. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

10.1. За таких обставин доводи КП "ОІТЦ" щодо про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права знайшли своє підтвердження, тому касаційна скарга підлягає задоволенню.

10.2. Зважаючи на вказані у розділі 9 цієї постанови доводи, Верховний Суд скасовує постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.04.2020 та залишає в силі ухвалу Господарський суд Харківської області від 03.02.2020 у справі № 183з-20.

11. Судові витрати

11.1. Відповідно до статті 129 ГПК України у зв`язку з тим, що касаційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду апеляційної інстанції - скасуванню, а ухвала суду першої інстанції - залишенню в силі, витрати зі сплати судового збору в сумі 2 102 грн за розгляд справи в суді касаційної інстанції підлягають стягненню пропорційно з АТ "ОГС "Харківгаз" та АТ "НАК "Нафтогаз України" на користь КП "ОІТЦ".

11.2. У матеріалах справи відсутні відомості щодо виконання оскаржуваної постанови в частині стягнення з КП "ОІТЦ" суми судового збору за подання апеляційної скарги, тому поворот виконання зазначеної постанови в цій частині касаційною інстанцією не здійснюється. Водночас КП "ОІТЦ" не позбавлене права, за наявності підстав, звернутися з відповідною заявою в порядку статті 333 ГПК України.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 312, 314, 315, 317 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр" задовольнити.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.04.2020 у справі № 183з-20 скасувати.

3. Ухвалу Господарський суд Харківської області від 03.02.2020 у справі № 183з-20 залишити в силі.

4. Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1, ) на користь

Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр" (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 9-й під`їзд, 5 поверх, ) 1 051 (одну тисячу п`ятдесят одну) грн судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

5. Стягнути з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6 ) на користь Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр" (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 9-й під`їзд, 5 поверх, ) 1 051 (одну тисячу п`ятдесят одну) грн судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

6. Видачу відповідних наказів доручити Господарському суду Харківської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя В. Селіваненко