ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року Справа № 915/699/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Ржепецької К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства «ДІКЕРГОФФ ЦЕМЕНТ УКРАЇНА» (03083, м. Київ, вул. Пирогівський шлях, буд. 26; ідентифікаційний код 04880386)

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю «МИКОЛАЇВСЬКИЙ ДОМОБУДІВЕЛЬНИЙ КОМБІНАТ» (54028, м. Миколаїв, вул. Гмирьова, буд. 1; ідентифікаційний код 01273160)

про: стягнення 667 703,67 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Негрут І.О. адвокат за довіреністю,

від відповідача: не з`явився,

Суть спору:

25.05.2020 Приватне акціонерне товариство «ДІКЕРГОФФ ЦЕМЕНТ УКРАЇНА» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 20.05.2020 (вх. № 6260/20) (з додатками) до Товариства з додатковою відповідальністю «МИКОЛАЇВСЬКИЙ ДОМОБУДІВЕЛЬНИЙ КОМБІНАТ», в якій просить суд:

1. Прийняти цю позовну заяву до розгляду та відкрити провадження по справі;

2. Прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги Позивача в повному обсязі та стягнути з Відповідача на користь Позивача:

- суму основного боргу, за поставлений Позивачем, на підставі Договору, Цемент, в розмірі 563 386,50 грн;

- суму пені в розмірі подвійного розміру облікової ставки НБУ, яка діяла під час прострочення оплати, за кожен день такого прострочення оплати, за прострочення оплати грошових зобов`язань Відповідача перед Позивачем, в розмірі 67 998,59 грн;

- суму інфляційних втрат Позивача у зв`язку з простроченням оплати грошових коштів Відповідачем в розмірі 7 429,32 грн;

- суму 10 % річних за прострочення оплати грошових зобов`язань Відповідача перед Позивачем в розмірі 28 889,26 грн.

3. Стягнути з Відповідача на користь Позивача судові витрати.

29.05.2020, у зв`язку з тим, що позивачем не було дотримано вимог ст. ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд постановив ухвалу, якою позовну заяву залишив без руху та приписав позивачу усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки у 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до господарського суду письмової заяви про усунення недоліків з дотриманням вимог, передбачених ст. 170 Господарського процесуального кодексу України; роз`яснив позивачу, що при невиконанні вимог даної ухвали, позовна заява у відповідності до приписів ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України вважається неподаною та повертається заявнику.

05.06.2020 до суду від позивача надійшла заява б/н від 05.06.2020 (вх. № 6742/20) про усунення недоліків позовної заяви, з урахуванням якої заявник просить суд:

1. Врахувати пояснення та інформацію надані у цій заяві про усунення недоліків позовної заяви при розгляді справи.

2. Прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача:

- суму основного боргу, за Цемент поставлений Позивачем по Договору поставки № 2110 від 27.12.2018 року в розмірі 504 600,08 грн;

- суму основного боргу, за Цемент поставлений Позивачем по Договору поставки № 2456 від 08.04.2020 року в розмірі 58 786,42 грн;

- суму пені, за прострочення оплати грошових зобов`язань Відповідача перед Позивачем по Договору поставки № 2110 від 27.12.2018 року в розмірі 67 356,11 грн;

- суму пені, за прострочення оплати грошових зобов`язань Відповідача перед Позивачем по Договору поставки № 2456 від 08.04.2020 року в розмірі 642,47 грн;

- суму інфляційних втрат, за прострочення оплати грошових зобов`язань по Договору поставки № 2110 від 27.12.2018 року в розмірі 7429,32 грн;

- суму 10 % річних за прострочення оплати грошових зобов`язань по Договору поставки № 2110 від 27.12.2018 року в розмірі 28 487,71 грн;

- суму 10 % річних за прострочення оплати грошових зобов`язань по Договору поставки № 2456 від 08.04.2020 року в розмірі 401,55 грн.

3. Стягнути з Відповідача на користь Позивача судові витрати.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі умов Договорів поставки № 1812 від 29.12.2017, № 2110 від 27.12.2018, № 2456 від 08.04.2020 з додатками до них; видаткових накладні (283 шт.); товарно-транспортних накладних (280 шт.); реєстру оплат ТДВ «Миколаївський ДБК» за період з 01.01.2018 по 31.12.2019, звіту про деталі транзакції від 09.04.2020; актів звіряння розрахунків (5 шт.); претензії № 62 від 21.02.2020 про погашення суми боргу та вимоги про сплату штрафних санкцій; застосування норм статей 11, 509, 525, 526, 530, 549, 611, 614, 625, 629, 692 Цивільного кодексу України, статей 173, 193, 230, 231 Господарського кодексу України та мотивовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за укладеними між сторонами Договорами поставки в частині повноти та своєчасності розрахунків за поставлений товар.

Ухвалою суду від 10.06.2020 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 09 липня 2020 року об 11:15; встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

09.07.2020 до суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 08.07.2020 (вх. № 8356/20) про відкладення розгляду справи, в якому заявник, посилаючись на обставини запровадження на території України карантину, просив суд відкласти розгляд справи № 915/699/20 на будь-яку іншу дату після 31.07.2020 року (закінчення карантину).

В судовому засіданні 09.07.2020, проведеному за участю представника позивача, судом було постановлено ухвалу, якою підготовче засідання у справі було відкладено на 20 серпня 2020 року о 09:30.

20.07.2020 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення щодо питань, які виникли у підготовчому засіданні 09.07.2020.

19.08.2020 на офіційну електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 18.08.2020 (вх. № ЕП: 10170/20) про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 20.08.2020 було закрито підготовче провадження у справі, з призначенням її до судового розгляду по суті на 01 жовтня 2020 року об 11:30.

У зв`язку з проходженням суддею Смородіновою О.Г. підготовки суддів місцевих господарських судів, організованої Одеським регіональним відділенням Національної школи суддів України у період з 28 вересня по 02 жовтня 2020 року (відповідно до наказу Господарського суду Миколаївської області № 9-в від 24.09.2020), ухвалою суду від 25.09.2020 було відкладено розгляд справи по суті на 15 жовтня 2020 року об 11:30.

15.10.2020 на офіційну електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 15.10.2020 (вх. № ЕП: 12985/20) про відкладення розгляду справи, мотивоване зайнятістю представника відповідача в іншому судовому процесі. У вказаному клопотанні також зазначено, що ТДВ «Миколаївський домобудівельний комбінат» має намір скористатися наданим статтею 42 ГПК України правом на участь у судовому засіданні, з метою належного представництва за захисту прав відповідача по справі.

В судовому засіданні 15.10.2020, проведеному за участю представника позивача, було розпочато розгляд справи № 915/699/20 по суті.

За результатами проведеного засідання, з урахуванням клопотанням відповідача про відкладення розгляду справи, судом було постановлено ухвалу, якою розгляд справи № 915/699/20 по суті було відкладено на 05 листопада 2020 року о 10:45.

Станом на момент проведення судового засідання інших заяв чи клопотань як по суті справи, так і з процесуальних питань від учасників справи до суду не надходило.

Відповідач правом, передбаченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України щодо оформлення відзиву на позовну заяву і документів, що підтверджують заперечення проти позову, станом на дату проведення даного засідання не скористався.

Так, як уже було вище наведено, ухвалою суду від 10.06.2020 відповідачу було встановлено строк у 15 днів від дня отримання даної ухвали для надання суду відзиву.

Копія вказаної ухвали направлена на адресу місцезнаходження відповідача, 18.06.2020 була повернута до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою причини повернення «адресат відсутній» (поштове відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 449).

Судом перевірено відомості щодо адреси місцезнаходження відповідача за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та встановлено, що процесуальний документ надіслано зазначеній юридичній особі в порядку, визначеному чинним процесуальним законодавством.

За правилами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З урахуванням наведеного слід вважати, що днем вручення відповідачу копії ухвали Господарського суду Миколаївської області від 10.06.2020 у справі № 915/699/20 є 18.06.2020. Таким чином, встановлений судом строк на подання відзиву, мав тривати до 03.07.2020 включно.

При цьому, суд вважає за необхідне зауважити на такому:

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» (з подальшими змінами і доповненнями) з 22 травня 2020 р. до 31 липня р. на всій території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 1 серпня до 31 серпня 2020 р. на всій території України встановлено карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

02.04.2020 набрав чинності Закон України від 30.03.2020 № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19)» (далі - Закон № 540-ІХ), яким розділ Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України доповнено пунктом 4 такого змісту: «під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційного скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

17.07.2020 набрав чинності Закон України від 18.06.2020 № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 731-ІХ), яким пункт 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України викладено в такій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

При цьому, пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 731-ІХ визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Виходячи з вищенаведеного, слід вважати, що строк на подання відзиву, продовжений з урахуванням пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» ГПК України (в редакції Закону № 540-IX), відповідно до приписів пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» ГПК України (в редакції Закону № 731-ІХ) для відповідача у даній справі тривав до 06.08.2020 включно.

Разом із тим, протягом встановленого процесуальним законом наведеного строку відповідач по даній справі відзиву на позовну заяву не надав, з жодними заявами або клопотаннями щодо надання часу для складання відзиву, або необхідності надсилання відповідних доказів до суду не звертався.

05.11.2020 в судове засідання з`явився лише повноважний представник позивача, якого суд заслухав. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про час та місце проведення засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про отримання відповідачем 22.10.2020 копії ухвали Господарського суду Миколаївської області від 15.10.2020 у справі № 915/699/20 на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 740.

Враховуючи наведене та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представника відповідача.

В засіданні 05.11.2020 представник позивача доповів суду предмет та підстави заявленого позову, просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до змісту статей 195, 240 ГПК України, 05.11.2020 за результатами розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

При цьому, враховуючи відсутність відзиву по суті позову, згідно ст. 165 ГПК України справу вирішено за наявними в ній матеріалами.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, заслухавши у судових засіданнях представника позивача, суд -

В С Т А Н О В И В:

29 грудня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «ДІКЕРГОФФ ЦЕМЕНТ УКРАЇНА» та Товариством з додатковою відповідальністю «МИКОЛАЇВСЬКИЙ ДОМОБУДІВЕЛЬНИЙ КОМБІНАТ» був укладений Договір поставки № 1812 (далі - Договір № 1812), відповідно до предмету якого позивач, як постачальник, зобов`язався передати (поставити) у власність покупцю цемент в кількості, асортименті, в строки та на умовах, визначених цим Договором, а відповідач, як покупець, взяв на себе зобов`язання прийняти цемент і сплатити за нього визначену цим договором ціну.

Крім того, 27 грудня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «ДІКЕРГОФФ ЦЕМЕНТ УКРАЇНА» та Товариством з додатковою відповідальністю «МИКОЛАЇВСЬКИЙ ДОМОБУДІВЕЛЬНИЙ КОМБІНАТ» був укладений Договір поставки № 2110 (далі - Договір № 2110), відповідно до предмету якого позивач, як постачальник, зобов`язався передати (поставити) у власність покупцю цемент в кількості, асортименті, в строки та на умовах, визначених цим Договором, а відповідач, як покупець, взяв на себе зобов`язання прийняти цемент і сплатити за нього визначену цим договором ціну.

Також, 08 квітня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «ДІКЕРГОФФ ЦЕМЕНТ УКРАЇНА» та Товариством з додатковою відповідальністю «МИКОЛАЇВСЬКИЙ ДОМОБУДІВЕЛЬНИЙ КОМБІНАТ» був укладений Договір поставки № 2456 (далі - Договір № 2456), відповідно до предмету якого позивач, як постачальник, зобов`язався передати (поставити) у власність покупцю цемент в кількості, асортименті, в строки та на умовах, визначених цим Договором, а відповідач, як покупець, взяв на себе зобов`язання прийняти цемент і сплатити за нього визначену цим договором ціну.

За умовами наведених Договорів:

- загальна кількість Цементу, що повинен бути поставлений Постачальником Покупцю за цим Договором протягом відповідного року, визначається Сторонами згідно з додатками до цього Договору якими Сторони визначають обсяг поставок, ціну та умови поставки Цементу на певний строк вказаний в такому додатку, Такі додатки до Договору укладаються, як правило, щодо поставок Цементу на період 1 (один) календарний місяць (п. 2.1);

- Сторони домовились, що Цемент за цим Договором може бути поставлений Постачальником лише на умовах FСА або СРТ місце призначення (відповідно до умов Міжнародних правил Інкотермс в редакції 2010 р.) При цьому умови поставки Партії Цементу та вид транспорту, в якому має бути поставлена така Партія Цементу, визначаються Сторонами додатково та вказуються в додатках до цього Договору, які після їх підписання повноважними представниками Сторін є невід`ємною частиною цього Договору (п. 3.2);

- Ціна Цементу, що буде поставлятися Постачальником протягом терміну дії Договору, погоджується Сторонами щодо кожної Партії Цементу та вказується в додатках до Договору, які після їх підписання представниками Сторін та скріплення печатками Сторін стають невід`ємною частину цього Договору (п. 6.1);

- Покупець зобов`язаний оплатити поставлений Цемент протягом 14 днів з Дати поставки Партії Цементу (п. 7.2);

- за порушення умов цього Договору Сторони несуть відповідальність, встановлену чинним законодавством України з урахуванням особливостей, встановлених цим Договором. При цьому порушенням умов Договору визнається будь-яке невиконання, неналежне або не своєчасне виконання Стороною своїх зобов`язань, передбачених умовами цього Договору (п. 8.1);

- в разі порушення Покупцем строків оплати Цементу, встановлених п. 7.2. цього Договору, Постачальник має право стягнути, а Покупець зобов`язаний відшкодувати Постачальнику (на його вимогу) в повному обсязі всі збитки, які викликані у останнього в результаті такого порушення, та сплатити Постачальнику неустойку у вигляді пені в розмірі подвійного розміру облікової ставки Національного банку України, яка діяла під час прострочення оплати, за кожен день такого прострочення оплати. Неустойка (пеня) нараховується на розмір несплачених Покупцем грошових сум, починаючи з першого дня прострочення оплати, та нараховується за весь період прострочення сплати Покупцем, а її нарахування припиняється в день повного погашення заборгованості Покупцем. Окрім вказаного вище, у випадку порушення строків оплати Цементу Постачальник має право стягнути, а Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику (на його вимогу) додатково також проценти в розмірі 10% річних, які нараховуються на розмір несплачених Покупцем грошових сум, починаючи з першого дня прострочення оплати, та нараховуються за весь період прострочення оплати, а їх нарахування припиняється в день повного погашення заборгованості Покупцем (п. 8.2).

До Договору № 1812 сторонами були погоджені та підписані такі додатки:

- Додаток № 1-01/2018-Yu від 29.12.2017 щодо умов поставки цементу в період січня 2018 року;

- Додаток № 2-02/2018-Yu від 30.01.2018 щодо умов поставки цементу в період лютого 2018 року;

- Додаток № 3-03/2018-Yu від 01.03.2018 щодо умов поставки цементу в період березня 2018 року;

- Додаток № 4-04/2018-Yu від 01.04.2018 щодо умов поставки цементу в період квітня 2018 року;

- Додаток № 5-05/2018-Yu від 01.05.2018 щодо умов поставки цементу в період травня 2018 року;

- Додаток № 6-06/2018-Yu від 01.06.2018 щодо умов поставки цементу в період червня 2018 року;

- Додаток № 7-07/2018-Yu від 01.07.2018 щодо умов поставки цементу в період липня 2018 року;

- Додаток № 8-08/2018-Yu від 01.08.2018 щодо умов поставки цементу в період серпня 2018 року;

- Додатки № 9-09/2018-Yu від 01.09.2018 та № 10-09/2018-Yu від 18.09.2018 щодо умов поставки цементу в період вересня 2018 року;

- Додаток № 11-10/2018-Yu від 01.10.2018 щодо умов поставки цементу в період жовтня 2018 року;

- Додаток № 12-11/2018-Yu від 01.11.2018 щодо умов поставки цементу в період листопада 2018 року;

- Додаток № 13-12/2018-Yu від 01.12.2018 щодо умов поставки цементу в період грудня 2018 року.

До Договору № 2110 сторонами були погоджені та підписані такі додатки:

- Додаток № 1-01/2019-Yu від 27.12.2018 щодо умов поставки цементу в період січня 2019 року;

- Додаток № 2-02/2019-Yu від 01.02.2019 щодо умов поставки цементу в період лютого 2019 року;

- Додатки № 3-03/2019-Yu від 01.03.2019 та № 4-03/2019-Yu від 18.03.2019 щодо умов поставки цементу в період березня 2019 року;

- Додаток № 5-04/2019-Yu від 01.04.2019 щодо умов поставки цементу в період квітня 2019 року;

- Додаток № 6-05/2019-Yu від 01.05.2019 щодо умов поставки цементу в період травня 2019 року;

- Додаток № 7-06/2019-Yu від 01.06.2019 щодо умов поставки цементу в період червня 2019 року;

- Додаток № 8-07/2019-Yu від 01.07.2019 щодо умов поставки цементу в період липня 2019 року;

- Додаток № 9-08/2019-Yu від 01.08.2019 щодо умов поставки цементу в період серпня 2019 року;

- Додаток № 10-09/2019-Yu від 01.09.2019 щодо умов поставки цементу в період вересня 2019 року;

- Додаток № 11-10/2019-Yu від 01.10.2019 щодо умов поставки цементу в період жовтня 2019 року.

До Договору № 2456 сторонами було погоджено та підписано Додаток № 1-04/2020-Yu від 08.04.2020 щодо умов поставки цементу в період квітня 2020 року.

Вищенаведені Договори та додатки до них підписані та скріплені печатками обох сторін.

Предметом даного позову виступає майнова вимога постачальника до покупця про стягнення заборгованості за договорами поставки, а також пені, інфляційних витрат та відсотків річних, у зв`язку з порушенням останнім грошового зобов`язання.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмету доказування у даній справі належать обставини здійснення позивачем поставки обумовленого договорами товару та порушення відповідачем грошового зобов`язання в частині повноти та своєчасності оплати поставленого товару.

Позивач підтверджує власну правову позицію такими доказами:

- Договори поставки № 1812 від 29.12.2017, № 2110 від 27.12.2018, № 2456 від 08.04.2020 з додатками до них;

- видаткові накладні (283 шт.);

- товарно-транспортні накладні (280 шт.);

- реєстр оплат ТДВ «Миколаївський ДБК» за період з 01.01.2018 по 31.12.2019,

- звіт про деталі транзакції від 09.04.2020;

- акти звіряння розрахунків (5 шт.);

- претензія № 62 від 21.02.2020 про погашення суми боргу та вимога про сплату штрафних санкцій.

Відповідач, як було зазначено вище, відзиву на позовну заяву та будь-яких доказів на підтвердження власної правової позиції суду не надав.

Статтями 73, 74 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд встановив таке.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями чинного законодавства про поставку.

Так, згідно з приписами ч. 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За умовами ч. 1 ст. 662 та ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов вищенаведених договорів позивач поставив відповідачу, а останній прийняв у власність товар (цемент) на загальну суму 16 096 336,77 грн, що підтверджується такими доказами:

- видатковими накладними щодо поставки товару за Договором № 1812 (т.1, а.с. 57-251);

- товарно-транспортними накладними щодо поставки товару за Договором № 1812 (т. 2, а.с. 1-194);

- видатковими накладними щодо поставки товару за Договором № 2110 (т.1, а.с. 252-338);

- товарно-транспортними накладними щодо поставки товару за Договором № 2110 (т. 2, а.с. 195-279);

- видатковою накладною щодо поставки товару за Договором № 2456 (т. 3, а.с. 23)

- товарно-транспортною накладною щодо поставки товару за Договором № 2456 (т. 2, а.с. 280).

Відповідач, у свою чергу, здійснив часткову оплату поставленого товару на загальну суму 15 423 413,62 грн, що вбачається з наданих до позовної заяви реєстру оплат ТДВ «Миколаївський ДБК» за період з 01.01.2018 по 31.12.2019 (т. 2, а.с. 281) та звіту про деталі транзакції від 09.04.2020 (т. 2, а.с. 286).

Крім того, за даними позивача, станом на початок вищевказаного постачання цементу (01.01.2018), у відповідача існувала переплата в розмірі 109 536,65 грн, що підтверджується наданим до позовної заяви Актом звіряння розрахунків станом на 31.03.2018 (т. 2, а.с. 287-288).

Таким чином, судом встановлено, що позивачем до позову, в обґрунтування заявлених вимог надано суду 283 видаткові накладні, за якими всього поставлено товару на загальну суму 16 096 336,77 грн, із яких, з урахуванням здійснених відповідачем оплат, фактично є спірними 9 видаткових накладних:

- № 90328222 від 07.10.2019 на суму 65128,13 грн (за Договором № 2110);

- № 90329147 від 11.10.2019 на суму 68795,14 грн (за Договором № 2110);

- № 90329362 від 12.10.2019 на суму 65747,90 грн (за Договором № 2110);

- № 90329845 від 16.10.2019 на суму 63372,10 грн (за Договором № 2110);

- № 90330982 від 22.10.2019 на суму 64766,59 грн (за Договором № 2110);

- № 90331058 від 22.10.2019 на суму 64973,18 грн (за Договором № 2110);

- № 90331677 від 25.10.2019 на суму 65696,26 грн (за Договором № 2110);

- № 90332309 від 29.10.2019 на суму 60583,10 грн (за Договором № 2110);

- № 90349144 від 09.04.2020 на суму 58786,42 грн (за Договором № 2456).

З метою досудового врегулювання спору позивач скеровував на адресу відповідача претензію № 62 від 21.02.2020 про погашення суми боргу та вимогу про сплату штрафних санкцій. Вказана претензія була отримана адресатом 02.03.2020, що вбачається з наданої позивачем до матеріалів справи копії повідомлення про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 435. Разом із тим, відповідач претензію залишив без належного реагування та відповіді.

Таким чином, відповідно до наданих суду позивачем доказів та вищезазначених обставин, що не спростовані відповідачем, відповідач свого обов`язку по оплаті товару в сумі 563 386,50 грн, поставленого за Договором № 2110 на суму 504 600,08 грн та за Договором № 2456 на суму 58 786,42 грн, не виконав, що і спонукало позивача звернутися до господарського суду з відповідним позовом.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин обов`язок доведення факту належної оплати за отриманий товар закон покладає на покупця.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором та сплати коштів у повному обсязі за поставлений товар не представив, не надав суду належні докази, які свідчать про відсутність заборгованості перед кредитором за договірними зобов`язаннями, відповідно доводи позивача не спростував.

Отже, за висновками суду в спірних правовідносинах відповідачем дійсно порушені норми та приписи чинного законодавства в частині своєчасності оплати за поставлений товар за Договором № 2110 на суму 504 600,08 грн та за Договором № 2456 на суму 58 786,42 грн.

Судом перевірено розрахунок основної заборгованості та встановлено, що позивачем суму основної заборгованості в загальному розмірі 563 386,50 грн зазначено правильно.

За такого, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, матеріалами справи підтверджені та підлягають задоволенню.

Крім того, внаслідок неналежного виконання грошового зобов`язання позивачем було нараховано відповідачу (згідно наданих до позовної заяви розрахунків):

1. Пеню на загальну суму 67 998,58 грн, у тому числі:

- по Договору № 2110 за сукупний період з 13.11.2019 по 18.05.2020 з урахуванням динаміки формування боргу на суму 67 356,11 грн;

- по Договору № 2456 за період з 24.04.2020 по 18.05.2020 на суму 642,47 грн.

2. Інфляційні втрати на загальну суму 7429,32 грн, у тому числі:

- по Договору № 2110 за сукупний період з листопада 2019 року по квітень 2020 року з урахуванням динаміки формування боргу на суму 7429,32 грн.

3. 10 % річних на загальну суму 28 889,26 грн, у тому числі:

- по Договору № 2110 за сукупний період з 13.11.2019 по 18.05.2020 з урахуванням динаміки формування боргу на суму 28 487,71 грн;

- по Договору № 2456 за період з 24.04.2020 по 18.05.2020 на суму 401,55 грн.

Стосовно заявленої позивачем до стягнення суми пені в розмірі 67 998,58 грн, суд зазначає таке.

За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Як уже вище було наведено, за умовами п. 8.2 Договорів № 2110 та № 2456 сторони погодили, що в разі порушення Покупцем строків оплати Цементу, встановлених п. 7.2 цього Договору, Постачальник має право стягнути, а Покупець зобов`язаний відшкодувати Постачальнику (на його вимогу) в повному обсязі всі збитки, які викликані у останнього в результаті такого порушення, та сплатити Постачальнику неустойку у вигляді пені в розмірі подвійного розміру облікової ставки Національного банку України, яка діяла під час прострочення оплати, за кожен день такого прострочення оплати. Неустойка (пеня) нараховується на розмір несплачених Покупцем грошових сум, починаючи з першого дня прострочення оплати, та нараховується за весь період прострочення сплати Покупцем, а її нарахування припиняється в день повного погашення заборгованості Покупцем.

Таким чином, на підставі вищевказаних правових норм та умов договору позивач цілком законно нарахував та просить суд стягнути з відповідача штраф.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок сум пені та встановлено, що заявником відповідні суми визначено правильно.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заявлених до стягнення сум інфляційних втрат в розмірі 7429,32 грн та процентів річних у розмірі 28 889,26 грн суд зазначає таке.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, за умовами п. 8.2 Договорів № 2110 та № 2456 сторони погодили, що у випадку порушення строків оплати Цементу Постачальник має право стягнути, а Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику (на його вимогу) додатково також проценти в розмірі 10% річних, які нараховуються на розмір несплачених Покупцем грошових сум, починаючи з першого дня прострочення оплати, та нараховуються за весь період прострочення оплати, а їх нарахування припиняється в день повного погашення заборгованості Покупцем.

Суд відмічає, що інфляційні та проценти, що сплачуються відповідно до ст. 625 ЦК України, складають зміст додаткових вимог, оскільки законодавець опосередковано визнає їх мірами відповідальності (відповідальність за порушення грошового зобов`язання).

Як інфляційні нарахування на суму боргу, так і сплата трьох відсотків річних від простроченої суми, не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора у зв`язку зі знеціненням коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсації користування цими коштами.

Ст. 625 Цивільного кодексу України застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язання.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач цілком правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 10 процентів річних.

За перевіркою суду, позивач нарахування інфляційних втрат та процентів річних виконав правильно, а отже позовні вимоги в цій частині також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наданими сторонами доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема відомості про розподіл судових витрат.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, судовий збір за подання позову у даній справі підлягає покладенню на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 165, 219, 220, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «МИКОЛАЇВСЬКИЙ ДОМОБУДІВЕЛЬНИЙ КОМБІНАТ» (54028, м. Миколаїв, вул. Гмирьова, буд. 1; ідентифікаційний код 01273160) на користь Приватного акціонерного товариства «ДІКЕРГОФФ ЦЕМЕНТ УКРАЇНА» (03083, м. Київ, вул. Пирогівський шлях, буд. 26; ідентифікаційний код 04880386) заборгованість в сумі 667703,66 грн, у тому числі:

- за договором поставки № 2110 від 27.12.2018: суму основного боргу в розмірі 504600,08 грн, суму пені в розмірі 67356,11 грн, суму інфляційних втрат в розмірі 7429,32 грн, суму 10 % річних в розмірі 28487,71 грн,

- за договором поставки № 2456 від 08.04.2020: суму основного боргу в розмірі 58786,42 грн, суму пені в розмірі 642,47 грн, суму 10 % річних в розмірі 401,55 грн,

а також 10015,55 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «ДІКЕРГОФФ ЦЕМЕНТ УКРАЇНА» (03083, м. Київ, вул. Пирогівський шлях, буд. 26; ідентифікаційний код 04880386);

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «МИКОЛАЇВСЬКИЙ ДОМОБУДІВЕЛЬНИЙ КОМБІНАТ» (54028, м. Миколаїв, вул. Гмирьова, буд. 1; ідентифікаційний код 01273160).

Повне рішення складено та підписано судом 16.11.2020.

Суддя О.Г. Смородінова