ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.11.2020 м. Ужгород Справа № 907/414/20

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали

за позовом Державного підприємства "Мукачівське лісове господарство", с. Вільховиця Мукачівський район

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал-Вуд", м. Калуш Івано-Франківської обл.

про стягнення 109949,23 грн.

секретар судового засідання - Штундер Д.Л.

За участю представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ

Позивач заявив позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал-Вуд" про стягнення 109949,23 грн боргу за поставлений на виконання договору купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах №760/760/1кв-д/2018 від 10.01.2018 на підставі товарно-транспортних накладних ЗКВ № 561041 від 30.07.2019, ЗКВ № 561045 від 30.07.2019, ЗКВ № 660206 від 05.06.2019, ЗКВ № 560904 від 12.06.2019 та ЗКВ № 560958 від 26.06.2019 товар, посилаючись на ст. ст. 11, 530, 526 Цивільного кодексу України, ст. ст. 175, 179, 193, 265 Господарського кодексу України.

Попередній розрахунок понесених позивачем судових витрат становить 2102,00 грн. сплаченого судового збору.

Ухвалою суду від 23.06.2020 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення виявлених у ній недоліків. Після усунення в установленому законом і судом порядку недоліків, ухвалою суду від 08 липня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір за правилами загального позовного провадження, встановлено строки для подання сторонами заяв по суті спору.

В ході підготовчого провадження відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов, на виклик суду жодного разу не з`явився, хоча підготовче засідання неодноразово відкладалося.

Враховуючи, що про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином (ухвала суду від 08.07.2020 була надіслана на його офіційну юридичну адресу, отримана ним - 17.07.2020, ухвала суду від 06.08.2020 надіслана та отримана відповідачем 26.08.2020 ), суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165, ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

До дня призначення розгляду справи по суті від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його уповноваженого представника; позов підтримує в повному обсязі.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами дослідження та оцінки доказів, поданих позивачем у спорі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не повною мірою оплатив відпущений на виконання Договору купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах від 10.01.2018 №760/760/1кв-д/2018 на підставі товарно-транспортних накладних товар, в зв`язку з чим за ним станом на 01.01.2020 рахується заборгованість у розмірі 109949,23 грн. За твердженням позивача сума боргу визнана відповідачем у акті звірки станом на 01.01.2020. Оскільки відповідач не відреагував на направлену йому претензію Вих. № 98 від 15.05.2020 щодо погашення вказаної заборгованості, позивач звернувся в суд з вимогою стягнути в примусовому порядку зазначені кошти.

Заперечення відповідача

Відповідач не подав відзиву на позовну заяву.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Між Державним підприємством "Мукачівське лісове господарство" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Термінал-Вуд" існували правовідносини з приводу купівлі-продажу необробленої деревини на підставі укладеного між ними відповідного №760/760/1кв-д/2018 від 10.01.2018.

За твердженням позивача на виконання вказаного договору, на підставі товарно-транспортних накладних серії ЗКВ № 561041 від 30.07.2019, ЗКВ № 561045 від 30.07.2019, ЗКВ № 660206 від 05.06.2019, ЗКВ № 560904 від 12.06.2019, ЗКВ № 560958 від 26.06.2019 відпущено Товариству з обмеженою відповідальністю "Термінал-Вуд" товар - дубова продукція в кількості 64,4110 м3 на суму 127803,73 грн.

В свою чергу покупцем оплачено лише частину відпущеної продукції, з огляду на що заборгованість відповідача станом на 01.01.2020 за його підрахунками складає 109949,23 грн. На підтвердження вказаної заборгованості позивачем подано акт звірки розрахунків.

До матеріалів справи долучено претензію про погашення заборгованості, однак, як доказів її надіслання відповідачу, так і доказів її задоволення суду подано не було.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом досліджено наявний у справі договір. Так, за його умовами, загальна сума договору 37500,00 грн з урахуванням ПДВ; лот № 278 породи дуб, тех. сировина, діаметром 26-35, довжиною 6 м, кількість30,00 куб. м; діє договір в частині поставки товару з 01.01.2018 до 31.03.2018, а в частині оплати придбаного товару - з дати укладення договору до повного проведення розрахунків за придбаний товар.

В той же час, предметом спору є вимога про стягнення боргу за відпущену у 2019 році лісодеревину іншої комплектації, якості та вартості. Відтак, умови укладеного на строк з 01.01.2018 до 31.03.2018 року договору не можуть врегульовувати правовідносини між сторонами у спорі щодо поставки товару у червні-липні 2020 року, а тому твердження позивача про поставку товару на його виконання є хибним.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Позивач покликається на те, що наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними підтверджується передача відповідачу товару - деревини, частина якої ним була оплачена.

Відповідно до визначень термінів, що міститься в статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на момент здійснення спірної поставки) визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підпунктом 2.1. пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 (в редакції, чинній станом на дату здійснення спірної поставки) визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні"(в редакції, чинній станом на дату здійснення спірної поставки) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Зазначений перелік обов`язкових реквізитів первинних документів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, відповідно до якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 2.5 пункту 2 згаданого Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Відтак, свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за накладною є особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.17 Інструкції щодо заповнення спеціалізованої форми товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН - ліс), затвердженої наказом Міністерстваінфраструктури України,Міністерства аграрноїполітики та продовольстваУкраїни від 29.11.2013 № 961/70, у графі «Деревину одержав: за дорученням від ___20____року № __» від руки записуються номер доручення, дата, прізвище та ініціали особи, що прийняла деревину за товарно-транспортною накладною, проставляється підпис.

Однак, в поданих позивачем на підтвердження позовних вимог товарно-транспортних накладних, графа «Деревину одержав: за дорученням від ___20____року № __» не заповнена, відтиск печатки відповідача на вказаній накладній відсутній.

Відтак, позивачем не доведено факту отримання відповідачем товару відповідно до на заявлену до стягнення суму та, як наслідок, наявності у відповідача обов`язку оплатити вказаний товар.

Факт зазначення на спірних накладних відомостей про отримання товару водієм транспортного засобу, наданого відповідачем для перевезення деревини, у графі накладної «Прийняв до перевезення» суд не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують, що вказаний водій був уповноважений відповідачем на отримання деревини чи перебуває з відповідачем у трудових відносинах.

Наявний у справі акт звіряння розрахунків суд розцінює як недопустимий та невірогідний доказ, оскільки містить лише відтиск печатки відповідача, без жодних підписів уповноважених осіб сторін. До того ж, згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.03.19 у справі № 910/1389/18, акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом. Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Враховуючи викладене вище в сукупності, суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено наявності підстав для стягнення з відповідача заявлених у позові сум.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статей 73, 74, 80 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, в позові належить відмовити повністю.

Розподіл судових витрат

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, судові витрати слід віднести на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 80, 129, 165, 236, 238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається-http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення з врахуванням перебування суді у відрядженні складено 16.11.2020

Суддя Л.В. Андрейчук