ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2020 Справа № 917/317/20

Господарський суд Полтавської області у складі судді Сіроша Д. М., за участю секретаря судового засідання Бойченко Л. О., розглянув у порядку загального позовного провадження справу за позовом

Кременчуцької міської ради Полтавської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю ОЙЛ ІНВЕСТМЕНТ

про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати

за участю представників сторін

від позивача: Лазоренко С. М., дов. № 556 від 26.12.2019

від відповідача: не з`явився

Обставини справи: Кременчуцька міська рада Полтавської області звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ОЙЛ ІНВЕСТМЕНТ про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати в сумі 1030899,34 грн.

В позові зазначає, що підставою для звернення до суду стало те, що в період з 16.02.2019 по 31.01.2019 відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалась для експлуатації нежитлових будівель, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю, який остання могла б отримати у разі оформлення відповідачем згідно з вимогами статей 125, 126 Земельного кодексу України правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

06.08.2020 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог (вх. № 8421) до 1045589,79 грн за період з 16.02.2019 по 05.02.2020 включно.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що рішенням Господарського суду Полтавської області від 14.11.2019 визнано укладеним між Кременчуцькою міською радою Полтавської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЙЛ ІНВЕСТМЕНТ» договір оренди земельної ділянки загальною площею 12579 кв. м (кадастровий № :02:003:0697), яка розташована за адресою проспект Лесі Українки, 82 в м. Кременчуці Полтавської області.

На підставі зазначеного рішення Кременчуцькою міською радою Полтавської області 06.02.2020 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за ТОВ ОЙЛ ІНВЕСТМЕНТ право користування земельною ділянкою загальною площею 12579 кв. м (кадастровий № :02:003:0697), яка розташована за адресою проспект Лесі Українки, 82 в м. Кременчуці Полтавської області.

Враховуючи те, що право оренди виникло на пірну земельну ділянку виникло у ТОВ ОЙЛ ІНВЕСТМЕНТ з 06.02.2020 - з дня внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно, до цієї дати підприємство вважається таким, що користується земельною ділянкою без належного оформлення правоустановчих документів.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання.

Суд приймає до розгляду заяву про збільшення розміру позовних вимог та вирішує спір виходячи з нової ціни позову - 1045589,79 грн.

Відповідач своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, відзив на позов, у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не подав.

Частиною 5 статі 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього кодексу.

Ухвала суду від 26.02.2020 про відкриття провадження у справі надіслана відповідачеві рекомендованим листом на адресу, зазначену в позовній заяві повернулися до суду з відміткою поштового відділення: "За закінченням встановленого строку зберігання".

Згідно з пунктом 2 частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (така ж правова позиція викладена у постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17).

Відповідно до частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України, зазначена ухвала вважається врученою.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 26.02.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати у порядку загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі на 11:20 24.03.2020.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 24.03.2020 суд відклав підготовче засідання та ухвалою від 03.06.2020 суд призначив підготовче засідання у справі на 9:00 07.07.2020.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 07.07.2020 суд відклав підготовче засідання та зазначив, що про дату та час судового засідання учасники справи будуть повідомлені додатково.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 21.09.2020 суд призначив підготовче засідання у справі на 10:00 20.10.2020.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 20.10.2020 суд закрив підготовче провадження у справі № 917/317/20, призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 10:00 04.11.2020.

Інші процесуальні дії відображені у відповідних ухвалах.

У зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до статті 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

26.04.2013 згідно з договором купівлі-продажу будівель та споруд, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЙЛ ІНВЕСТМЕНТ» набуло право власності на будівлі та споруди колгоспного ринку на 300 торгових місць, що розташовані за адресою проспект Лесі Українки (попередня назва - проспект 50-річчя Жовтня), буд. 82 в м. Кременчуці.

25.11.2014 рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області «Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду в м. Кременчуці», затверджено товариству з обмеженою відповідальністю «ОЙЛ ІНВЕСТМЕНТ» технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки для експлуатації та обслуговування будівель та споруд колгоспного ринку на 300 торгових місць по проспект Лесі Українки (попередня назва - проспект 50-річчя Жовтня), буд. 82.

Також, зазначеним рішенням відповідачеві передано в оренду строком на 15 (п`ятнадцять років) земельну ділянку площею 12579 кв. м (кадастровий номер :02:003:0697) для експлуатації та обслуговування будівель та споруд по проспекту Лесі Українки (попередня назва - проспект 50-річчя Жовтня), буд. 82.

Проте відповідач не оформив правовстановлюючий документ на право користування спірною земельною ділянкою.

З зазначених підстав Кременчуцька міська рада Полтавської області у лютому 2019 року звернулася до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЙЛ ІНВЕСТМЕНТ» про стягнення 1905568,03 грн безпідставно набутих коштів за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.

Так, рішенням Господарського суду Полтавської області від 30.09.2019 у справі № 917/303/19 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЙЛ ІНВЕСТМЕНТ» на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області 1905568,03 грн безпідставно збережені грошові кошти за фактичне користування земельною ділянкою, розташованої за адресою: проспект Лесі Українки, буд. 82, м. Кременчук за період з 15.02.2016 по 15.02.2019.

Проте в період з 16.02.2019 по 31.01.2020 відповідач продовжував використовувати земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалась для розміщення об`єкту нерухомого майна, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позову, суд виходив з наступного.

Відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

У відповідності до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до частини 2 статті 120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Водночас за змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частина 1 статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Водночас за змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини 2 статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини 1 статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Матеріали справи свідчать, що відповідач є власником нерухомого майна, розміщеного на відповідній земельній ділянці.

При цьому матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою, зокрема, укладення відповідного договору оренди з Кременчуцькою міською радою та державної реєстрації такого права в зазначений період (з 16.02.2019 по 05.02.2020).

Отже, відповідач користувався спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Згідно з статтею 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

З огляду на викладене товариство з обмеженою відповідальністю «ОЙЛ ІНВЕСТМЕНТ», як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України, визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (стаття 14.1.72 Податкового кодексу України).

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (статті 14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).

Як убачається з матеріалів справи відповідач у період з 16.02.2019 по 05.02.2020 не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, за період з 16.02.2019 по 05.02.2020 розмір безпідставно збережених коштів становить 1045589,79 грн.

Зважаючи на те, що відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.01.2019 у справі № 916/2927/17).

Будь-яких заперечить відповідача стосовно користування об`єктом нерухомого майна та, відповідно, земельною ділянкою у зазначений період, матеріали справи не містять.

Також, слід зазначити, що рішенням Господарського суду Полтавської області від 14.11.2019 визнано укладеним між Кременчуцькою міською радою Полтавської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЙЛ ІНВЕСТМЕНТ» договір оренди земельної ділянки загальною площею 12579 кв. м (кадастровий № :02:003:0697), яка розташована за адресою проспект Лесі Українки, 82 в м. Кременчуці Полтавської області.

На підставі зазначеного рішення Кременчуцькою міською радою Полтавської області 06.02.2020 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за ТОВ ОЙЛ ІНВЕСТМЕНТ право користування земельною ділянкою загальною площею 12579 кв. м (кадастровий № :02:003:0697), яка розташована за адресою проспект Лесі Українки, 82 в м. Кременчуці Полтавської області.

З огляду на викладене відсутні підстави вважати, що спірна земельна ділянка використовувалася відповідачем до моменту укладення договору в іншому розмірі (площі) ніж той, що визначений відповідачем самостійно при формуванні земельної ділянки та укладенні договору оренди земельної ділянки 22.10.2014.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів в сумі 1045589,79 грн за період з 16.02.2019 по 05.02.2020 є правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 1212, 1214 Цивільного кодексу України, статтями 129, 232 - 233, 237 - 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Кременчуцької міської ради Полтавської області задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЙЛ ІНВЕСТМЕНТ» (вул. Народного ополчення, буд. 1 м. Київ, 03151, ідентифікаційний номер 38483358) на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області, площа Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39,79 грн безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати та 15463,49 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 10.11.2020

Суддя Д. М. Сірош