ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2020 р. Справа№ 910/1139/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

без виклику сторін

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Колоринг" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2020 у справі № 910/1139/20 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮГ Картон Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Колоринг"

про стягнення 155 423,39 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮГ Картон Україна" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Колоринг" (далі - відповідач) про стягнення 155 423,39 грн., з яких: 150 000,00 грн. основна заборгованість, пеня у розмірі 4 882,19 грн. та 3% річних у розмірі 541,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № ГКУ-492 від 09.01.2019 в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2020 відкрито провадження у справі № 910/1139/20; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.04.2020 у справі № 910/1139/20 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮГ Картон Україна" задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Колоринг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮГ Картон Україна" 150 000,00 грн., пеню у розмірі 4 882,19 грн., 3% річних у розмірі 541,20 грн. та судовий збір у розмірі 2 331,35 грн

Не погоджуючись із прийнятим рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Колоринг" звернулось до суду із апеляційною скаргою в якій просить прийняти апеляційну скаргу Відповідача, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2020 у справі № 910/1139/20 та прийняти нове рішення.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вказує на те, що відповідно до умов договору, спори, що виникають щодо виконання умов договору, вирішуються шляхом переговорів.

Скаржник зазначає про те, що відповідач здійснив оплату в сумі 48 000,00 грн. та додав до апеляційної скарги платіжні доручення, а саме: № 1493 від 28.01.2020 на суму у розмірі 1 000,00 грн., № 1540 від 06.02.2020 на суму у розмірі 20 000,00 грн., № 1577 від 13.02.2020 на суму у розмірі 10 000,00 грн., № 51 від 26.02.2020 на суму у розмірі 5 000,00 грн., № 1643 від 17.03.2020 на суму розмірі 5 000,00 грн., № 1698 та № 1695 від 17.03.2020 на суму у розмірі 2 000,00 грн. та 5 000,00 грн. відповідно.

Також скаржник вказує на те, що ним не було подано відзив на позов у зв`язку із відрядженням його представника - адвоката.

Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2020 справу № 910/1139/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Колоринг" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2020 у справі № 910/1139/20 залишено без руху, надано скаржнику строк на усунення недоліків апеляційною скаргою.

Скаржник у встановлений ухвалою Північного апеляційного господарського суду строк усунув недоліки апеляційної скарги, шляхом подання відповідної заяви.

Відтак, скаржником усунено недоліки апеляційної скарги.

Північний апеляційний господарський суд, визнав подані матеріали достатніми для відкриття апеляційного провадження. Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали до суду не надійшло.

Згідно з ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (Глава 1. Апеляційне провадження).

Враховуючи те, що позовна заява у справі № 910/1139/20 подана до Господарського суду міста Києва 28.01.2020 та те, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення 155 423,39 грн., вказана справа, відповідно до приписів ГПК України, відноситься до малозначних справ.

Частиною 10 ст. 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи із зазначених правових норм, перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Колоринг" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2020 у справі № 910/1139/20. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Колоринг" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2020 у справі № 910/1139/20 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду, у зв`язку із перебуванням судді Ткаченко Б.О., з 03.11.2020, на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/1139/20.

Відповідно до витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/1139/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Коротун О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2020 прийнято справу № 910/1139/20 до провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Колоринг" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2020 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Коротун О.М., Сулім В.В.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу суду не надано, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 09.01.2019 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, укладено договір № ГКУ-492 (договір) відповідно до умов якого постачальник зобов`язується виготовити і передати у власність відповідача, а відповідач зобов`язується прийняти та оплатити гофровану картонну продукцію (далі за текстом - товар), в кількості, асортименті, на умовах та за ціною визначеною сторонами у специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору (п.1.1).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Товар поставляється партіями, в асортименті, якості та в кількості згідно специфікації, узгодженій сторонами на підставі замовлення відповідача. Право власності та всі ризики стосовно товару переходить до відповідача в момент фактичної передачі товару відповідачу або перевізнику в залежності від вибраної умови (п.п.3.1, 3.2 договору).

Позивач зобов`язується передати відповідачу товар у власність та в термін, який визначається сторонами у специфікації на поставку відповідної партії товару, а відповідач зобов`язується оплатити вартість (ціну) товару у визначені цим договором строки (терміни) (п.п.4.1, 4.1.1, 4.3, 4.3.2 договору).

Загальна сума договору не обмежена і визначається як сумарна вартість товару, поставленого позивачем відповідачу за всіма специфікаціями по договору та орієнтовно складає 500 000,00 грн з ПДВ. Ціна одиниці кожного найменування товару та загальна вартість кожної партії товару остаточно узгоджується та вказується сторонами у специфікаціях до даного договору, які оформлюються сторонами згідно заявок відповідача. При визначенні загальної вартості товару за основу приймається вартість одиниці товару актуальна на дату підписання специфікації (п.п.5.1, 5.2 договору).

В ч. 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Факт постачання позивачем відповідачу товару згідно із умовами договору № ГКУ-492 та одержання товару на загальну суму у розмірі 178 439,90 грн. відповідачем, підтверджується видатковою накладною № 2999 від 14.11.2019 та товарно-транспортною накладною №ЮКУ00002999 від 14.11.2019, підписаними представниками позивача та відповідача, належним чином засвідчені копії яких наявні у матеріалах справи.

Як вказує позивач у позовній заяві, в рахунок оплати товару за вказаними накладними відповідачем сплачено 28 439,90 грн., а залишок заборгованості на день подання позовної заяви складає сума у розмірі 150 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Однак, відповідач в порушення умов договору, своєчасно та в повному обсязі свої зобов`язання з оплати отриманого товару не виконав, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем.

Так, позивач не заперечує часткову сплату відповідачем грошових коштів в оплату за договором на суму у розмірі 28 439,90 грн. станом не день подання позовної заяви.

Як вбачається із поштового штемпеля на конверті, позовна заява подана до Господарського суду міста Києва 24.01.2020.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Так, скаржником на стадії апеляційного провадження, разом із апеляційною скаргою, були подані платіжні доручення, які свідчать про часткову сплату за договором, а саме: № 1493 від 28.01.2020 на суму у розмірі 1 000,00 грн., № 1540 від 06.02.2020 на суму у розмірі 20 000,00 грн., № 1577 від 13.02.2020 на суму у розмірі 10 000,00 грн., № 51 від 26.02.2020 на суму у розмірі 5 000,00 грн., № 1643 від 17.03.2020 на суму розмірі 5 000,00 грн., № 1698 та № 1695 від 17.03.2020 на суму у розмірі 2 000,00 грн. та 5 000,00 грн. відповідно.

Щодо зазначених сплат позивачем не надано жодних заперечень.

Однак, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд апеляційної інстанції, керуючись нормами, закріпленими у ст. 269 ГПК України, враховуючи те, що скаржником не наведено обставин, які свідчать про неможливіть подання відповідних доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, дійшов висновку про відстуність підстав для прийняття поданих відповідачем нових доказів.

Також суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що неподання жодною стороною спору суду першої інстанції до моменту ухвалення відповідного рішення (06.04.2020) вказаних платіжних доручень або відомостей про часткові сплати заборгованості, а відтак, і зміна стану розрахунку між сторонами, не може бути, згідно із ст. 277 ГПК України, підставою для скасування, за наведених скаржником підстав, правильного рішення суду першої інстанції. При цьому, подання суду першої інстанції відповідних відомостей покладено процесуальним законом на сторін спору, що узгоджується з приписами ст.ст. 14, 42, 46 ГПК України.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що наявність сплати згідно із платіжними дорученнями № 1493 від 28.01.2020 на суму у розмірі 1 000,00 грн., № 1540 від 06.02.2020 на суму у розмірі 20 000,00 грн., № 1577 від 13.02.2020 на суму у розмірі 10 000,00 грн., № 51 від 26.02.2020 на суму у розмірі 5 000,00 грн., № 1643 від 17.03.2020 на суму розмірі 5 000,00 грн., № 1698 та № 1695 від 17.03.2020 на суму у розмірі 2 000,00 грн. та 5 000,00 грн. відповідно, має враховуватись під час виконання рішення суду, згідно із вимогами Закону України "Про виконавче провадження", а також не позбавляє відповідача можливості реалізувати свої права, обумовлені ст.ст. 327, 328 ГПК України або в межах судового провадження, або в межах виконавчого провадження, як сторони виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у розмірі 150 000,00 грн. є обгрунтованими, такими, що підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Позивач також нараховує пеню у розмірі 4 882,19 грн. та 3% річних у розмірі 541,20 грн. за період з 09.12.2019 по 22.01.2020.

Згідно із ч. 2 ст. 193, ч. 1. ст. 216 ГК України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

В ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі порушення відповідачем строків розрахунку за поставлений товар, передбачених п.5.9 договору, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період за який сплачується пеня за кожний день прострочення платежу від вартості неоплаченого товару до дня повного виконання своїх зобов`язань (п.10.1 договору).

Сторони домовились, що строк нарахування штрафних санкцій, в тому числі і пені, і строк позовної давності на їх стягнення не обмежується 6-ма місяцями і/або роком, а нараховуються до моменту належного виконання зобов`язання за цим договором, або до моменту звернення кредитора до суду з вимогою про стягнення штрафних санкцій в межах строку загальної позовної давності (3 роки) (п.10.9 договору).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, здійснивши перерахунок сум пені та 3% річних з урахуванням правильного періоду нарахування, а саме: з 10.12.2019 по 22.01.2020, відсутності повноважень виходу за межі пред`явлених позовних вимог, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції та вважає суми пені у розмірі 4 882,19 грн. та 3% річних у розмірі 541,20 грн. правильними та такими, що підлягають стягненню з відповідача.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Доводи скаржника про те, що між сторонами відсутні домовленості щодо застосування штрафних санкцій у вигляді пені за порушення строків оплати визначених договором та на підставі якого було здійснено розрахунок, не відповідають наявним матеріалам справи та умовам договору.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Слід зазначити, що право особи на звернення до суду до суду із позовною заявою за захистом свого порушеного права, не може бути обмежене жодним чином.

Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 06.04.2020 у справі № 910/1139/20.

Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення позову, відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги - Товариство з обмеженою відповідальністю "Колоринг", згідно із ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Колоринг" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2020 у справі № 910/1139/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2020 у справі № 910/1139/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Колоринг".

4. Справу № 910/1139/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім