ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2020 року м. Харків Справа №913/516/20
Провадження №14/913/516/20
Господарський суд Луганської області у складі судді Лісовицького Є.А.,
при секретарі судового засідання Романенко Т.М.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи
за позовом Приватного підприємства «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто», м. Сєвєродонецьк Луганської області
до відповідача Сєвєродонецького дитячо-юнацького комплексу «Юність», м. Сєвєродонецьк Луганської області
У засіданні брали участь:
від позивача - представник не прибув;
від відповідача - представник не прибув.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Сєвєродонецьким дитячо-юнацьким комплексом «Юність» своїх зобов`язань за договором № 12 від 03.05.2017 в частині оплати за транспортні послуги. У зв`язку з чим, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати та 3% річних.
Зокрема, позивач посилається на те, що на підставі листа Сєвєродонецького дитячо-юнацького комплексу «Юність» від 21.04.2017 № 63, яким адміністрація СДЮК «Юність» гарантувала оплату транспортних послуг з перевезення дітей до м. Херсона після виконання умов договору, 03.05.2017 між Сєвєродонецьким дитячо-юнацьким комплексом «Юність» та Приватним підприємством «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» укладено договір № 12, за яким надано транспортні послуги: перевезення колективу дітей СДЮК «Юність» для участі у заходах з обміну досвідом роботи з дитячо-юнацькими організаціями та зустріч з керівництвом м. Херсона.
Як зазначив позивач, послуги перевезення були виконані ним у повному обсязі, у зв`язку з чим між замовником та виконавцем був підписаний Акт виконаних робіт згідно договору № 12 від 10.05.2017. Оскільки, відповідач не здійснив оплату послуг, позивач звернувся до останнього з претензією. У відповіді на претензію відповідач повідомив, що колишнім в.о. директора СДЮК «Юність» була ОСОБА_1 . СДЮК «Юність» це комунальна державна установа, оплата витрат установи проводиться через УДКСУ. Втім, укладений договір не був зареєстрований в УДКСУ, тому відповідач здійснити оплату не може, оскільки не має власних коштів. ОСОБА_1 своїми діями скоїла посадовий злочин, про що було подано заяву до правоохоронних органів.
Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2020 позовна заява передана на розгляд судді Лісовицькому Є.А.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 11.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 913/516/20. Суд ухвалив справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Також вказаною ухвалою суд повідомив учасників справи про призначення справи до судового розгляду по суті на 06.10.2020.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 06.10.2020 розгляд справи було відкладено на 20.10.2020.
19.10.2020 від відповідача на адресу суду надійшло клопотання № 201 від 16.10.2020, в якому він просить застосувати до позовних вимог Приватного підприємства «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» до Сєвєродонецького дитячо-юнацького комплексу «Юність» про стягнення суми заборгованості за договором перевезення позовну давність та відмовити у задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності.
В обґрунтування поданого клопотання відповідач посилається на те, що право вимоги на оплату наданих послуг з перевезення до відповідача виникло у позивача 10 травня 2017 року. Враховуючи те, що договором не передбачено збільшення строків позовної давності, відповідач вважає, що позивач звернувся до суду із даним позовом після спливу строків позовної давності.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 20.10.2020 № 913/516/20 розгляд справи було відкладено на 10.11.2020.
Сторони правом на участь в судовому засіданні 10.11.2020 своїх повноважних представників не скористались, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Сєвєродонецький дитячо-юнацький комплекс «Юність», в особі в.о. директора Нехаєвої О.М., звернувся до Приватного підприємства «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» з листом від 21.04.2017 № 63, яким останньому гарантував оплату транспортних послуг з перевезення дітей до м. Херсон після виконання умов договору.
03.05.2017 між Сєвєродонецьким дитячо-юнацьким комплексом «Юність» (надалі замовник) та Приватним підприємством «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» (надалі виконавець) укладено Договір № 12 (надалі договір), за яким замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання з надання транспортних послуг: перевезення колективу дітей СДЮК «Юність» для участі у заходах з обміну досвідом роботи з дитячо-юнацькими організаціями та зустріч з керівництвом м. Херсона (п. 1.1. договору).
Розрахунок за послуги здійснюється замовником безготівково, платіжним дорученням на підставі акта виконаних послуг (п. 2.2. договору).
Претензії щодо кількості і якості послуг замовник може пред`явити виконавцю протягом трьох робочих днів з моменту одержання послуги (п. 4.2. договору).
Згідно п. 5.1. договору зобов`язання замовника вважаються виконаними на день надходження платежів на рахунок виконавця.
У відповідності до п. 5.2. договору обов`язки виконавця вважаються виконаними в день прийому послуг за актом надання послуг по кількості і якості замовником.
Згідно п. 7.1. договору, термін дії договору з травня 2017 року до 31 грудня 2017 року.
В пункті 8.6. договору сторони погодили, що закінчення терміну дії договору не звільняє сторони від відповідальності по невиконанню зобов`язанням.
Позивач транспортні послуги з перевезення колективу дітей СДЮК «Юність» для участі у заходах з обміну досвідом роботи з дитячо-юнацькими організаціями та зустріч з керівництвом м. Херсона виконав у повному обсязі, що підтверджується актом виконаних послуг від 10.05.2017 згідно договору № 12 від 03.05.2017.
В порушення умов договору відповідач послуги не оплатив.
Відповідач листом від 21.01.2020 № 19 повідомив позивача, що у період з 2017 р. по 2019 р. на посаді директора СДЮК «Юність» перебувала ОСОБА_1 . За даними бухгалтерського обліку на кінець кожного звітного періоду жодних боргових зобов`язань не було про що свідчити повідомлення державної казначейської служби № 02-11/124 від 16.01.2020. Також, відповідач повідомив, що з наданих позивачем документів вбачається, що між СДЮК «Юність» та ПП «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» був укладений договір, який останнім виконаний, про що свідчить акт виконаних робіт. Разом з тим, відповідач зазначив, що СДЮК «Юність» - це комунальна державна установа, отже власних коштів не має, а оплати витрат установи проводяться через УДКСУ. Втім, укладений договір не був зареєстрований в УДКСУ. З наведеного вбачається, що колишній директор СДЮК «Юність» ОСОБА_1 своїми діями скоїла посадовий злочин, про що було подано заяву до правоохоронних органів.
Для надання юридичної оцінки діям в.о. директора СДЮК «Юність», ПП «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» звернулось до Сєвєродонецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області з заявою про вчинення злочину від 27.01.2020 № 13-ю.
Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно приписів ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні приписи містить стаття 193 Господарського кодексу України.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).
Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно статті 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
У відповідності до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідач доказів погашення вказаної заборгованості суду не надав. Проте, на адресу суду надіслав клопотання № 201 від 16.10.2020, в якому просить застосувати до позовних вимог позовну давність. Відповідач вважає, що позивач звернувся до суду з даним позовом після спливу позовної давності, у зв`язку з чим просить у задоволенні позову відмовити.
У відповідності до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).
Згідно ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.
В даному випадку, сторони в договорі не визначили ані строк виконання послуг, ані строк в який відповідач (замовник) повинен оплатити надані позивачем послуги.
В позовній заяві позивач посилається на пункт 7.1 договору, згідно якого термін дії договору з 3 травня 2017 року до 31 грудня 2017 року. Отже, враховуючи пункт 7.1. договору, позивач дійшов висновку, що замовник свої зобов`язання повинен був виконати не пізніше 31.12.2017.
Проте, слід зазначити, що у відповідності до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Вимога не має загальноприйнятої форми, затвердженої законодавством України.
Зі змісту пункту 2.2. договору вбачається, що розрахунок за послуги здійснюється на підставі акта виконаних послуг.
З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку, що рахунок на сплату транспортних послуг був пред`явлений відповідачу до 31.05.2017 включно.
Оскільки іншого строку оплати виконаних послуг договір не містить, суд дійшов висновку, що відповідач мав сплатити послугу протягом 7 днів від даної дати, а саме не пізніше 07.06.2017. Отже, у зв`язку з невиконанням обов`язків відповідача строк позовної давності розпочався 08.06.2017. Таким чином, враховуючи приписи ст. 257 Цивільного кодексу України, позивач мав право звернутися до суду з вимогою про стягнення заборгованості за надані транспортні послуги до 08.06.2020. Але з відповідним позовом позивач звернувся до суду лише 04.09.2020, про що свідчить поштовий штамп на конверті.
У відповідності до ч. ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Оскільки в позові про стягнення боргу за надані послуги відмовлено, також не підлягає задоволенню позов в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних.
Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 129, 233, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд
2. Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.
Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному пп. 17.5 п. 17 ч. 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 12 листопада 2020 року.

Суддя Є.А. Лісовицький