ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13.11.2020 Справа № 914/2901/20

Суддя Манюк П.Т., розглянувши заяву про видачу судового наказу

від заявника: Комунального підприємства Стрийтеплоенерго, м. Стрий Львівської області

до боржника: ОСОБА_1 , м. Стрий Львівської області

за вимогою про стягнення 2 523, 50 грн

встановив:

Комунальне підприємство Стрийтеплоенерго звернулося в Господарський суд Львівської області про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 2 523, 50 грн.

Розглянувши заяву Комунального підприємства Стрийтеплоенерго та подані ним докази, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про наявність його заявнику невідомо.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.148 цього Кодексу.

Статтею 148 ГПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Згідно з п. 3 ч.3 статті 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, а також інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

За таких обставин, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог, передбачених ст. 148 ГПК України, до заяви не додано копії письмового договору, укладеного між сторонами, суд приходить до висновку, на підставі п. 3 ч.1 ст.152 ГПК України, про відмову у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» про видачу судового наказу за вимогою до боржника ОСОБА_1 про стягнення 2 523, 50 грн.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст.152 ГПК України).

Крім того, суд звертає увагу заявника, що звертаючись з заявою про видачу наказу в порядку наказного провадження, визначаючи в якості боржника саме фізичну особу ОСОБА_1 , заявником не прийнято до уваги, що процедура наказного провадження застосовується виключно по відношенню до суб`єктів господарювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Згідно з ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 150, ч.2 ст.151, п. 3 ч. 1 ст. 152, 153, 154, ч.2 ст.232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

1. Відмовити Комунальному підприємству «Стрийтеплоенерго» у видачі судового наказу за вимогою до боржника ОСОБА_1 про стягнення 2 523, 50 грн.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в строки та в порядку визначеному ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя П.Т. Манюк