РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.11.2020Справа № 910/12536/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгро Траст"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвест Консалтинг", 2) Приватного підприємства "Промінь База"

про стягнення 626343,56 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгро Траст" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвест Консалтинг", як основного боржника, та Приватного підприємства "Промінь База", як поручителя, про солідарне стягнення за договором на виконання робіт від 11.04.2020 № 25 основного боргу в розмірі 487996,02 грн., курсової різниці в розмірі 8772,55 грн., пені в розмірі 17196,83 грн., штрафу в розмірі 97599,20 грн. та трьох процентів річних у розмірі 14778,96 грн. У позовній заяві також містилося клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

У період з 14.09.2020 по 18.09.2020 включно суддя Полякова К.В. перебувала у відпустці.

15.09.2020 через відділ діловодства та документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгро Траст" надійшла заява про забезпечення позову

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2020 відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгро Траст" про забезпечення позову.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 про відкриття провадження у справі відповідачам вручена, що підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, однак у визначений судом строк відзиви на позовну заяву відповідачами не подано.

Оскільки відповідачі не скористалися своїми правами на подання відзивів, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11.04.2020 між позивачем, як виконавцем, та відповідачем-1, як замовником, укладено договір на виконання робіт № 25, за умовами якого виконавець зобов`язався за завданням замовника на умовах цього договору виконати роботи (надати послуги), передбачені пунктом 1.2, а замовник - прийняти та оплатити ці роботи (послуги).

Відповідно до пункту 1.2 договору виконавець надає замовнику послуги з посіву поля, розташованого біля с. Копти Козелецького району Чернігівської області, орієнтовна загальна площа посіву якого 1700 га, у т.ч.: посів кукурудзи, площею 850 га, посів насіння соняшника, площею 850 га.

Пунктами 3.1, 3.2 договору погоджено, що вартість виконання робіт складає 899,58 грн., що за курсом НБУ станом на 12.04.2020 еквівалентно 33 дол. США за 1 га. Якщо на дату здійснення розрахунку курс долара збільшиться, виконавець зобов`язаний сплатити суму, еквівалентну 33 дол. США за 1 га за курсом НБУ. Орієнтовна загальна вартість робіт становить 1529286 грн., що еквівалентно 56100 дол. США.

Остаточна загальна вартість виконаних робіт визначається актами виконаних робіт (пункт 3.3 договору).

За умовами пункту 3.4 договору замовник зобов`язується сплатити передоплату в сумі 50 000 грн. 13 квітня 2020 року, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця. Датою здійснення передплати є дата надходження відповідних коштів на розрахунковий рахунок виконавця. Оплата за виконані роботи здійснюється частинами за кожні 500 та. Оплата виконаних робіт здійснюється протягом трьох банківських днів з дня підписання акту приймання-передачі робіт. Остаточний розрахунок здійснюється після закінчення виконання повного обсягу робіт протягом трьох банківських днів з дня підписання акту приймання-передачі робіт.

Відповідно до пункту 4.1 договору здача робіт виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюється актом прийому-передачі виконаних робіт, який підписується повноважними представниками сторін.

Підписання акту прийому-передачі представником замовника є підтвердженням відсутності претензій до виконавця з його боку (пункт 4.4 договору).

Із матеріалів справи вбачається, що позивач надав відповідачу-1 послуги на загальну суму 1306012,67 грн., що підтверджується підписаними обома сторонами актами виконаних робіт: від 21.04.2020 № 3 на суму 339551,28 грн., від 24.04.2020 № 4 на суму 163136,45 грн., від 29.04.2020 № 5 на суму 230292,48 грн., від 30.06.2020 № 6 на суму 174518,52 грн., від 08.05.2020 № 7 на суму 261777,78 грн., від 12.05.2020 № 8 на суму 136736,16 грн.

Водночас, відповідач-1 оплату наданих послуг здійснив не в повному обсязі, сплативши 818016,65 грн., а саме: 5016,65 грн. 15.04.2020, 100000 грн. 23.04.2020, 150000 грн. 27.04.2020, 140000 грн. 01.05.2020, 100000 грн. 04.05.2020, 82000 грн. 07.05.2020, 114000 грн. 08.05.2020 та 82000 грн. 13.05.2020 року.

Таким чином, за відповідачем-1 залишилася заборгованість перед позивачем за надані послуги в розмірі 487996,02 грн., що відображено в підписаному обома сторонами акті звіряння взаємних розрахунків за період з 01.04.2020 по 22.05.2020 року.

Поряд із цим, 30.04.2020 між позивачем, як кредитором, та відповідачем-2, як поручителем, укладено договір поруки, за яким поручитель поручається перед кредитором за своєчасне та в повному обсязі виконання відповідачем-1, як боржником, усіх його зобов`язань за договором на виконання робіт від 11.04.2020 № 25.

Відповідно до пункту 1.2 договору поруки зобов`язання боржника за договором на виконання робіт від 11.04.2020 № 25 складають 1529286 грн., що еквівалентно 56100 дол. США, суми курсової різниці, неустойки (штрафу та пені).

Пунктом 1.4 договору поруки передбачено, що вимоги кредитора за договором від 11.04.2020 № 25 мають бути виконані поручителем протягом 5 робочих днів з моменту отримання поручителем від кредитора письмового повідомлення про невиконання боржником зобов`язань за договором від 11.04.2020 № 25.

Згідно з пунктом 3.2 договору поруки відповідальність поручителя та боржника є солідарною.

За умовами пункту 4.1 договору останній вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання поручителем або боржником своїх зобов`язань за договором від 11.04.2020 № 25.

Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання за договором від 11.04.2020 № 25. Порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (пункти 4.2, 4.3 договору поруки).

Як убачається із матеріалів справи, 11.07.2020 позивач направив відповідачам вимогу від 09.07.2020 № 92 щодо сплати заборгованості за договором від 11.04.2020 № 25, однак відповіді або грошових коштів не отримав.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Із матеріалів справи слідує, що позивач належним чином надав прийняті відповідачем за підписаними актами приймання-передачі послуги на загальну суму 1306012,67 грн., з яких відповідачем-1 сплачено лише 818016,65 грн. Таким чином, за відповідачем-1 залишилась заборгованість у розмірі 487996,02 грн.

При цьому, матеріали справи містять підписаний директором відповідача-1 та позивачем акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.04.2020 по 22.05.2020, відповідно до якого борг відповідача-1 становить 487996,02 грн.

Одночасно судом ураховано, що підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18.

Крім того, позивачем нараховано 8772,55 грн. курсової різниці, яка розрахована внаслідок зміни курсу долара США з 11.04.2020 по 13.08.2020 року.

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Пунктами 3.1, 3.2 договору сторони передбачили, що в разі збільшення курсу долара на дату здійснення розрахунку виконавець зобов`язаний сплатити суму, еквівалентну 33 дол. США за 1 га за курсом НБУ. Вартість виконання робіт за курсом НБУ станом на 12.04.2020 складає 899,58 грн., що еквівалентно 33 дол. США за 1 га.

Як слідує з даних веб-сайту https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates?date=13.08.2020&period=daily, станом на 13.08.2020 курс долара становив 27,5266 грн. за 1 дол. США.

Здійснивши арифметичний перерахунок курсової різниці, суд зауважує, що позивачем допущено арифметичну помилку при наступному розрахунку: 487996,02/27,26*27,5266=492768,57 грн. У той же час, за розрахунком позивача така сума склала 496768,57 грн. Відтак, суд дійшов висновку, що курсова різниця суми боргу становить 4772,55 грн., а саме: 492768,57-487996,02=4772,55 грн.

Також, позивачем заявлені до стягнення 17196,83 грн. пені та 97599,20 грн. штрафу.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Згідно з частиною 3 вказаної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 6.5 договору у випадку порушення строків оплати, встановлених пунктом 3.4.2 договору, замовник сплачує виконавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. У разі порушення строків оплати протягом більше, ніж 30 календарних днів, замовник також сплачує виконавцю штраф у розмірі 20 % від суми заборгованості.

Здійснивши арифметичний перерахунок заявленої до стягнення пені, судом встановлено, що позивачем не враховано кількість днів у 2020 році, що становить 366 днів, а не 365. У зв`язку з цим, після перерахунку пені за визначений позивачем період, суд дійшов висновку про її обґрунтований розмір у сумі 17143,31 грн.

У той же час, сума штрафу в розмірі 20 % обрахована позивачем вірно.

Крім того, позивачем заявлені до стягнення 14778,96 грн. трьох процентів річних за період з 16.05.2020 по 13.08.2020 року.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд зауважує, що в останньому також невірно визначено ділення на 365 днів, замість 366 днів у 2020 році. Таким чином, за перерахунком суду, три процентів річних є обґрунтованими в сумі 3599,97 грн.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Згідно з частинами 1-2 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Частинами 1 та 2 статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Беручи до уваги, що договором поруки передбачено солідарне зобов`язання відповідачів відповідати за порушення зобов`язань відповідачем-1 перед позивачем, суд дійшов висновку про стягнення встановлених судом сум заборгованостей та санкцій з відповідачів у солідарному порядку.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору та на професійну правничу допомогу адвоката відповідно до статті 129 ГПК України у зв`язку з частковим задоволенням позову покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

При цьому, судом прийнято до уваги відсутність відповідного клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгро Траст" задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроінвест Консалтинг» (01015, м. Київ, вул. Старонаводницька, 13, оф. 112; ідентифікаційний код 36086428) та Приватного підприємства «Промінь База» (17072, Чернігівська обл., Козелецький р-н, с. Озерне, вул. Перемоги, 46; ідентифікаційний код 38282036) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгро Траст» (54000, м. Миколаїв, вул. Фалєєвська, 59, кв. 14; ідентифікаційний код 42484588) 487996 (чотириста вісімдесят сім тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) грн. 02 коп. основного боргу, 4772 (чотири тисячі сімсот сімдесят дві) грн. 55 коп. курсової різниці, 17143 (сімнадцять тисяч сто сорок три) грн. 31 коп. пені, 97599 (дев`яносто сім тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 20 коп. штрафу, 3599 (три тисячі п`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 97 коп. трьох процентів річних, 9166 (дев`ять тисяч сто шістдесят шість) грн., 66 коп. витрат зі сплати судового збору, а також 4780 (чотири тисячі сімсот вісімдесят) грн. 83 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.В. Полякова