ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2020 року м.Харків Справа № 913/505/20
Провадження №5/913/505/20
про розірвання договору
Суддя Господарського суду Луганської області Вінніков С.В.
Секретар судового засідання-помічник голови суду Бережна Л.В.
У засіданні брали участь:
від позивача: адвокат Лозовицький М.С., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 19.10.2018 серія ДН №5208, довіреність від 31.12.2019 №118/ВЭ/2020 (у режимі відеоконференції);
від відповідача: Сєньков Є.І. адвокат за довіреністю від 26.12.2019 №25 (у режимі відеоконференції).
Відповідно до п.1.1 договору оператор газорозподільної мережі зобов`язався надати споживачу послугу розподілу природного газу, а споживач зобов`язався прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.
30.04.2020, у зв`язку з розірванням договору з 01.05.2020 та неприбуттям представників відповідача, позивачем було здійснено дії з механічного від`єднання ДТЕК Луганська ТЕС від газорозподільних мереж, про що складено відповідний акт та направлено його відповідачу.
Однак, відповідачем були направлені позивачу листи на оплату вартості послуг за договором розподілу газу за травень та червень 2020. Листом від 29.07.2020 відповідач направив вимогу про сплату заборгованості на суму 27 611 831 грн 79 коп.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2020 справа передана на розгляд судді Віннікову С.В.
Ухвалою господарського суду від 02.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначене на 28.09.2020.
Ухвалою господарського суду від 28.09.2020 продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 12.10.2020 (включно); відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 19.10.2020.
Відповідач відзивом від 08.10.2020 №01-02-45/1734 вимоги позову відхилив, посилаючись на наступне.
ТОВ «ДТЕК Східенерго» за договором отримувало та отримує послуги розподілу природного газу з моменту його укладання та було обізнано, на яких істотних умовах воно приєдналося до договору.
Також, відповідач зазначає, що у наданому ТОВ «ДТЕК Східенерго» проекті додаткової угоди до договору окрім пропозицій щодо його розірвання, було запропоновано графік погашення заборгованості з оплати послуг розподілу природного газу.
Позивачем у запропонованому графіку погашення заборгованості було враховано лише обсяги погашення основної суми заборгованості за послуги з розподілу природного газу на суму 15 344 951 грн 10 коп. та не враховано обов`язок ТОВ «ДТЕК Східенерго» сплати штрафних санкцій (пені) за несвоєчасне проведення розрахунків.
Вказав, що виконання робіт, пов`язаних з від`єднанням ТОВ «ДТЕК Східенерго» представниками АТ «Луганськгаз» є неможливим, оскільки ухвалою Господарського суду Луганської області від 18.02.2020 у справі №913/94/20 заборонено АТ «Луганськгаз» вчиняти дії з припинення (обмеження) газопостачання відокремленого підрозділу «Луганська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК Східенерго», включаючи часткове або повне перекриття вхідної засувної арматури (механічного від`єднання газопроводу). Рішенням від 29.07.2020 у справі №913/94/20 скасовано заходи забезпечення позову, які вжиті ухвалою від 18.02.2020, але воно не набрало законної сили у зв`язку з оскарженням в апеляційному порядку.
Проведення робіт співробітниками ВП «Луганська ТЕС» ТОВ «ДТЕК Східенерго» та представниками ТОВ «Інтеренергосервіс» по встановленню засувки на газорозподільних мережах товариства та складання акту від 30.04.2020 №1 свідчить про припинення споживання природного газу, але не є від`єднанням від газорозподільної мережі оператора ГРМ.
Ухвалою господарського суду від 19.10.2020 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 02.11.2020.
02.11.2020 на адресу електронної пошти суду від позивача надійшла відповідь на відзив, підписана кваліфікованим електронним підписом, у якій він з посиланням на п.2.2 договору зазначив, що об`єкт Луганська ТЕС, не підключений до газорозподільної системи відповідача, послуги з розподілу природного газу відповідачем не здійснюються.
Подання позову про розірвання договору стало наслідком порушення відповідачем умов договору про припинення газопостачання за зверненням споживача та розірвання договору у зв`язку з цим.
Відповідач не позбавлений права на отримання суми боргу та штрафних санкцій, а позивач відповідно не звільняється від обов`язку їх оплатити, у розмірі, який буде доведений, навіть після розірвання договору.
Зазначив, що Кодекс газотранспортної системи не містить положень про порядок дій споживача у випадку відмови оператора ГРМ виконати покладені на нього обов`язки з припинення газопостачання, позивач діяв за аналогією, повідомивши місцеві органи влади та інших можливих заінтересованих осіб, виконав дії з припинення газопостачання самостійно.
Ухвалою господарського суду від 02.11.2020 продовжено строк проведення підготовчого провадження по 09.11.2020 (включно); закрите підготовче провадження; призначено справу до судового розгляду по суті на 09.11.2020.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд
Пунктом 2.1 типового договору передбачено, що оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.
Згідно з п.2.2 типового договору обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ.
Відповідно до п.3.1 типового договору споживач має право здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи за умови включення його до реєстру споживачів будь-якого постачальника у період фактичного відбору/споживання природного газу, що в установленому Кодексом газотранспортної системи порядку підтверджується оператором газотранспортної системи до початку такого періоду. Наявність підтвердженого обсягу природного газу споживача (його постачальника) доводиться до відома оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку оператором ГТС, а до відома споживача його постачальником. За відсутності у споживача договору постачання природного газу та/або виділених його постачальником підтверджених обсягів для потреб споживача на відповідний календарний період споживач не має права використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи.
Облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п.5.1 типового договору).
Пунктом 5.2 типового договору передбачено, що визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим договором. Якщо комерційний вузол обліку встановлений не на межі балансової належності сторін (точка вимірювання не збігається з точкою комерційного обліку), фактичний облік природного газу визначається з урахуванням втрат та витрат природного газу між точками вимірювання і межею балансової належності сторін шляхом їх додавання/віднімання до/від об`єму природного газу, визначеного комерційним вузлом обліку в точці вимірювання, відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Для визначення об`єму розподілу та споживання природного газу беруться дані комерційного вузла обліку оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в оператора ГРМ беруться дані комерційного вузла обліку споживача.
Оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (п.6.1 типового договору).
Згідно з пп.3 п.9.1 типового договору оператор ГРМ має право припинити/обмежити розподіл природного газу споживачу в порядку та у випадках, передбачених Кодексом газорозподільних систем, у тому числі у разі подання споживачем або його постачальником (який уклав з оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання.
Відповідно до п.12.1 договору цей договір укладається на невизначений строк.
Цей договір може бути розірваний за згодою сторін або за ініціативою споживача у порядку, визначеному законодавством України. У разі зміни власника об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ, та необхідності укладення договору з новим власником договір з попереднім власником може бути розірвано оператором ГРМ в односторонньому порядку. При цьому одностороннє розірвання договору не звільняє попереднього власника від виконання зобов`язань у частині оплати наданих послуг (п.12.3 типового договору).
08.04.2020 позивач звернувся до відповідача з листом №438/32 (а.с.20), у якому повідомив, що у зв`язку з переходом ДТЕК Луганська ТЕС на режим роботи з використанням вугілля з 16-00 години 07.04.2020 він не потребує в використанні природного газу у технологічному процесі. Зі сторони ДТЕК Луганська ТЕС було виконано закриття вхідної та вихідної засувки запірної арматури на ГРП ДТЕК Луганська ТЕС та повідомлено диспетчеру ГРС №5 Щастя про необхідність закриття засувки в бік ДТЕК Луганська ТЕС. Зазначив, що з 16-00 години 07.04.2020 ДТЕК Луганська ТЕС не виконує відбір природного газу, у зв`язку з чим просив підтвердити відсутність відпуску природного газу з ГРС №5 Щастя в бік ДТЕК Луганська ТЕС. У разі виробничої необхідності у використанні газу впродовж квітня 2020 року ДТЕК Луганська ТЕС звернеться до АТ «ОГС «Луганськгаз» з відповідним листом, а у разі оперативної необхідності з заявкою начальника зміни ТЕС.
До листа був доданий примірник додаткової угоди, підписаний позивачем.
Також позивач зазначив, що буде вважати договір розірваним з 01.05.2020.
Листом від 23.04.2020 №243 (а.с.29) відповідач з метою проведення необхідних технологічних дій по припиненню розподілу природного газу просив допустити працівників згідно переліку 27.04.2020, 28.04.2020, 29.04.2020 для участі в проведенні робіт по від`єднанню ВП «Луганська ТЕС» від газорозподільних мереж.
Сєвєродонецьке лінійне виробниче управління магістральних газопроводів листом від 24.04.2020 №7107 вих20-144 (а.с.30) повідомило головного інженера АТ «Луганськгаз» про те, що не заперечує проти пломбування вихідного крану 12 ГРС Щастя на ДТЕК Луганська ТЕС 28.04.2020, та що вищезазначений кран був закритий 10.04.2020 та опломбований пломбою Сєвєродонецького ЛВУ МГ.
ВП «Луганська ТЕС» листом від 29.04.2020 №491/32 (а.с.31) повідомило АТ «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» про те, що зважаючи на той факт, що до 30.04.2020 АТ «Луганськгаз» не направлено своїх працівників для здійснення вищенаведених дій, ДТЕК Луганська ТЕС 30.04.2020 об 11-00 год. за участю фахівців ТОВ «Інтеренергосервіс», які мають право обслуговування об`єктів газового господарства, здійснить необхідні дії щодо від`єднання ТЕС від газорозподільних мереж шляхом встановлення засувки. Виконання вказаних дій буде здійснено у відповідності до запропонованої раніше схеми від`єднання ДТЕК Луганська ТЕС від газорозподільних мереж, яка була направлена листом від 21.04.2020 №7/124, про що буде складено відповідний акт. Повідомило, що з дати оформлення вказаного акту ДТЕК Луганська ТЕС використання природного газу ТЕС буде остаточно припинено.
ВП «Луганська ТЕС» листом від 30.04.2020 №495/32 (а.с.33) повідомило АТ «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» про те, що потреба у послугах розподілу природного газу, яку надає АТ «Луганськгаз» та фізична можливість її отримання, відсутні. Від`єднання ДТЕК Луганська ТЕС від газорозподільних мереж було відповідно заактовано. До вказаного листа доданий відповідний акт від 30.04.2020 №1.
Листом від 13.05.2020 №01-02-47/851 (а.с.123-124) АТ «Луганськгаз» повідомило позивача про відмову від підписання додаткової угоди про розірвання договору розподілу природного газу.
АТ «Луганськгаз» листом від 25.05.2020 №0601и/667 (а.с.39) направило ТОВ «ДТЕК Східенерго» ВП «Луганська ТЕС» рахунок на оплату вартості послуг за травень 2020 року.
ВП «Луганська ТЕС» листом від 27.05.2020 №586/32 (а.с.40) повідомило АТ «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз», що оплата рахунку не може бути здійснена, у зв`язку з відсутністю на це правових підстав.
ВП «Луганська ТЕС» листом від 14.08.2020 №767/10 (а.с.50) повідомило АТ «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» про те, що, приймаючи той факт, що з 01.05.2020 ВП «Луганська ТЕС» не здійснює споживання природного газу, відсутні підстави для задоволення вимоги.
Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Правовідносини сторін регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.
У п.19 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» дається визначення оператор газотранспортної системи це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).
Відповідно до п.35 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.
АТ «ОГС «Луганськгаз» здійснює розподіл природного газу на підставі ліцензії від 26.08.2010, виданої Національною комісією регулювання електроенергетики України, серії АВ №572279 (переоформлена рішенням НКРЕКП).
Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.
Частиною 1 ст.41 Закону України «Про ринок природного газу» регулятор затверджує кодекс газорозподільних систем за результатами консультацій із суб`єктами ринку природного газу. Оператор газорозподільної системи розміщує кодекс газорозподільних систем на своєму веб-сайті.
Відповідно до п.п.2, 3 глави 1 розділу I Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2493, цей Кодекс є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності, а також операторів торгових платформ.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно зі ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).
Статтею 630 ЦК України передбачено, що договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам статті 7 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 ст.902 ЦК України встановлено, що виконавець повинен надати послугу особисто.
Частинами 1-4 ст.188 ГК України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.
Частинами 2-3 ст.634 ЦК України передбачено, що договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.
08.04.2020 позивач звернувся до відповідача з листом №438/32, у якому повідомив, що у зв`язку з переходом ДТЕК Луганська ТЕС на режим роботи з використанням вугілля з 16-00 години 07.04.2020 він не потребує в використанні природного газу у технологічному процесі. Зі сторони ДТЕК Луганська ТЕС було виконано закриття вхідної та вихідної засувки запірної арматури на ГРП ДТЕК Луганська ТЕС та повідомлено диспетчеру ГРС №5 Щастя про необхідність закриття засувки в бік ДТЕК Луганська ТЕС. Зазначив, що з 16-00 години 07.04.2020 ДТЕК Луганська ТЕС не виконує відбір природного газу, у зв`язку з чим просив підтвердити відсутність відпуску природного газу з ГРС №5 Щастя в бік ДТЕК Луганська ТЕС. У разі виробничої необхідності у використанні газу впродовж квітня 2020 року ДТЕК Луганська ТЕС звернеться до АТ «ОГС «Луганськгаз» з відповідним листом, а у разі оперативної необхідності з заявкою начальника зміни ТЕС.
До листа був доданий примірник додаткової угоди, підписаний позивачем.
Також позивач зазначив, що буде вважати договір розірваним з 01.05.2020.
Листом від 13.05.2020 №01-02-47/851 (а.с.123-124) АТ «Луганськгаз» повідомило позивача про відмову від підписання додаткової угоди про розірвання договору розподілу природного газу.
Відносно доводів позивача про те, що умовами типового договору передбачена можливість його розірвання споживачем суд зазначає наступне.
За загальним правилом, встановленим як господарським, так і цивільним чинним законодавством, зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін в порядку, встановленому ст.188 ГК України, або у судовому порядку (у разі відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу/пропозицію про розірвання договору). Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором.
Викладене відповідає висновкам Верховного Суду, наведеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №916/1684/18, які в силу положень ч.4 ст.236 ГПК України враховуються судом при виборі і застосуванні норм права.
Суд наголошує, що указаний договір за ініціативою споживача може бути розірваний не беззаперечно шляхом односторонньої відмови, а у порядку, визначеному законодавством України, зокрема, приписами Цивільного кодексу України.
З огляду на що вказані доводи позивача судом відхиляються.
Відносно посилань позивача на приписи ст.907 ЦК України суд зазначає наступне.
По-друге, за приписами ст.907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.
Як убачається з матеріалів справи, домовленості щодо розірвання договору сторони не дійшли, відтак, розірвання, у такому випадку, має здійснюватися у відповідності до норм закону.
Таким чином, зазначені посилання позивача судом відхиляються.
Частинами 1-4 ст.188 ГК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.
Частинами 1, 2 ст.651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Таким чином йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.
Крім того, оцінка істотного порушення договору здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені законом. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Таким чином, закон пов`язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч.2 ст.652 ЦК України, при істотній зміні обставин.
У той же час позивач у позовній заяві взагалі не посилається на приписи ст.ст.651, 652 ЦК України.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Частиною 1 ст.77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Доводи позивача про те, що відповідач у заяві від 07.05.2020 про відмову від апеляційної скарги у справі №913/94/20 фактично визнав факт розірвання договору, судом відхиляються, оскільки визнання такого факту не є підставою для розірвання вказаного договору.
Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Судовий збір у сумі 2 102 грн 00 коп. покладається на позивача згідно зі ст.129 ГПК України.
Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236, 238, 240 ГПК України, господарський суд
1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» відмовити повністю.
2. Судові витрати зі сплати судового збору віднести на позивача.
3. Учасники справи:
Відповідно до статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному пп.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 10.11.2020.

Суддя С.В. Вінніков