РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.10.2020Справа № 910/11517/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

до Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі"

про стягнення 1050241,52 грн.

за участі представників:

від позивача: Позднякова І.О., адвокат;

від відповідача: Лук`яненко Є.В., Змієвець О.П., за довіреностями,

від третьої особи: не з`явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" про стягнення за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" основного боргу в розмірі 780502,90 грн., пені в розмірі 149167,67 грн., 15 % річних у розмірі 96375,36 грн. та інфляційних втрат у розмірі 24195,59 грн.

Ухвалою суду від 21.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

У відзиві на позовну заяву відповідач послався на те, що в спірний період ще продовжував дію укладений між сторонами договір від 28.12.2018 № 436/44/3-82, у зв`язку з чим оплата електричної енергії має здійснюватися за умовами вказаного договору. Відповідач наголосив, що у нього були відсутні підстави для користування послугами постачальника «останньої надії», внаслідок чого він не акцептував умови відповідного договору та не сплачував виставлений за таким договором рахунок.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що третьої особою надавалися дані щодо фактичного споживання електричної енергії відповідачем у спірний період, на підставі яких позивачем сформовано відповідний акт та виставлено рахунок на оплату. При цьому, позивач повідомляв відповідача про неможливість продовжувати постачання електричної енергії за вільними цінами з огляду на присвоєння йому статусу «дефолтний».

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач послався на те, що віднесення позивача до постачальників «останньої надії» здійснено виключно на підставі листа самого позивача. Поряд із цим, станом на момент подання такого листа договір з відповідачем не був розірваний та постачання за ним не припинялося.

Третя особа в письмових поясненнях зазначила, що підтверджує факт споживання відповідачем електричної енергії у серпні 2019 року, про що третьою особою надавався позивачу звіт за точками комерційного обліку споживачів постачальника «останньої надії».

Протокольною ухвалою суду від 01.10.2020 суд відмовив у задоволенні усного клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з нез`явленням представника позивача. Суд зауважив, що явка представників сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалися, у зв`язку з чим підстави для залишення позовної заяви відсутні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

28.12.2018 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, укладено договір № 436/44/3-82, за яким постачальник постачає споживачу електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а останній - оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії згідно з умовами цього договору.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що постачальник зобов`язується здійснювати поставку електричної енергії споживачу у визначених цим договором обсягах та якості впродовж періоду з дати укладення договору, але не раніше 01.01.2019, по 31.12.2019 включно.

Відповідно до пункту 5.2 договору ціна електричної енергії включає в себе вартість послуг оператора системи передачі щодо надання послуг з передачі електричної енергії, які необхідні для виконання цього договору.

За умовами пункту 13.1 договору останній набирає чинності з дати його підписання уповноваженими особами сторін і діє до 31.01.2020 включно.

Пунктом 13.5 договору встановлено, що дія договору припиняється в наступних випадках: анулювання постачальнику ліцензії на постачання (пункт 13.5.1); банкрутства або припинення господарської діяльності постачальником (пункт 13.5.2); у разі зміни власника об`єкта споживача (пункт 13.5.3); у разі зміни електропостачальника (пункт 13.5.4).

До вказаного договору сторонами укладалися додаткові угоди, за умовами останньої з яких сторони погодили, зокрема, вартість 1 кВт*г електричної енергії у розмірі 2,333352 грн. з ПДВ (додаток 1 до договору в редакції додаткової угоди від 26.06.2019 № 2).

Із матеріалів справи вбачається, що 17.07.2019 позивач листом № 44/03.01-958 від 17.07.2019 повідомив відповідача про можливість нездатності продовжувати постачання електричної енергії за вільними цінами з підстав вірогідності присвоєння ДПЗД «Укрінтеренерго», як електропостачальнику, статусу «Дефолтний» у відповідності з п. 1.7.1-1.7.4 Правил ринку електричної енергії (постанова НКРЕКП від 14.03.2018 № 307). Відповідно до п. 1.7.5. Правил ринку електричної енергії, якщо учасник виступає в якості електропостачальника, після набуття ним статусу «Дефолтний» постачання електричної енергії споживачам такого учасника ринку здійснюється постачальником «останньої надії».

30.07.2019 позивач повідомив відповідача шляхом направлення листа № 44/03.01-1018 на електрону адресу споживача: o.kuzema@pk- ukraina.gov.ua; ; про припинення постачання електричної енергії з 01.08.2019 на виконання п. 5.2.7 Правил, а саме: електропостачальник, неспроможний постачати електричну енергію, має повідомити про дату припинення постачання електричної енергії постачальника "останньої надії", споживачів, Регулятора та оператора системи.

Станом на 31.07.2019 ДПЗД «Укрінтеренерго» отримано статус учасника ринку «Преддефолтний» відповідно до Правил ринку електричної енергії, а 02.08.2019 ДПЗД «Укрінтеренерго» отримано повідомлення від ДП «НЕК «Укренерго» щодо присвоєння статусу «Дефолтний».

Надалі, 01.08.2019 позивач надав відповідачу повідомлення № 44/09-0000025/пон про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» разом з рахунком на попередню оплату електричної енергії від 01.08.2019 № 41/08/П08/0007100, відповідно до прогнозних даних комерційного обліку наданих адміністратором комерційного обліку ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».

02.08.2019 ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» надало позивачу повідомлення оператора системи про споживачів, постачання електричної енергії яким здійснюється постачальником «останньої надії» «ДПЗД «Укрінтеренерго» у серпні 2019 року. Відповідно до вказаного повідомлення до цих споживачів відноситься відповідач у зв`язку з розірванням договору попереднього електропостачальника.

За результатами звітного періоду ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» надало позивачу «Звіт щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії» за серпень 2019 року, відповідно до якого відповідач значиться серед споживачів позивача, як постачальника «останньої надії». За вказаними даними відповідач спожив у період з 01 по 15 серпня 2019 року 216584 кВт.

На підставі вказаного звіту позивачем складений акт від 31.08.2019 № 003157 купівлі-продажу електроенергії до договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» та рахунок від 10.09.2019 № 41/08/008/07467, відповідно до яких за розрахунковий період серпень 2019 року обсяг спожитої електричної енергії становить 216584 кВт на суму 780 502, 90 грн., за ціною 2,87600 грн./1 кВт*год. за електричну енергію по 1 класу напруги та 3,00308 грн./1 кВт*год. за електричну енергію по 2 класу напруги. Дані документи надіслані 11.09.2019 на електрону адресу відповідача v.dmitriev@pk- ukraina.gov.ua, надану ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», та направлені на адресу відповідача поштовим відправленням № 978, отриманим останнім 17.09.2019 року.

15.08.2019 ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» надано лист № 01/3/06/14992 директору ТОВ «Енерго Збут Транс» щодо погодження запиту на зміну електропостачальника споживача ДП «Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів» з ДПЗД «Укрінтеренерго» на ТОВ «Енерго Збут Транс» з 15.08.2019 року.

У той же час, 19.08.2019 позивач звертався до відповідача з повідомленням № 44/09-4402/пон про відсутність договірних відносин з постачальником «останньої надії», в якому зазначив про направлення відповідачу повідомлення від 01.08.2019 про початок постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» та рахунку на суму 2164606,85 грн. Однак, відповідач виставлений рахунок не оплатив та договір з постачальником «останньої надії» не акцептував.

Відповідно до частин 6-9 статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник "останньої надії" оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті. Електропостачальник, неспроможний постачати електричну енергію, має повідомити про дату припинення постачання електричної енергії постачальника "останньої надії", споживачів, Регулятора, оператора системи передачі та оператора системи розподілу. Постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу. Постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник "останньої надії" припиняє електропостачання споживачу.

На виконання вимог вищевказаної статті Закону в мережі Інтернет за адресою: https://uie.kiev.ua/ ДПЗД «Укрінтеренерго» розміщено: порядок приєднання до умов договору; договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; комерційну пропозицію № 2 до договору; додаток до комерційної пропозиції № 2 Ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії».

Як слідує з пункту 1.2 договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року N 312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів України.

Відповідно до пункту 3.7 договору оплачений споживачем рахунок за спожиту електричну енергію, наданий постачальником, та/або факт споживання електричної енергії є прийняттям (акцептуванням) умов цього договору з боку споживача. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.

Згідно з пунктом 7.1. договору оплачений споживачем рахунок за електричну енергію, наданий постачальником, є прийняттям (акцептуванням) умов цього договору з боку споживача. Якщо споживач не укладе (не акцептує) договір з постачальником, електроживлення його об`єкта (об`єктів) має бути припинено ОС за зверненням постачальника.

Згідно з частиною 1 статті 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частина 2 статті 638 ЦК України).

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (частиною 2 статті 642 ЦК України).

Із матеріалів справи вбачається, що позивач починаючи з 17.07.2019 повідомляв відповідача про можливість припинення постачання електричної енергії за вільними цінами з підстав вірогідності присвоєння ДПЗД «Укрінтеренерго», як електропостачальнику, статусу «Дефолтний» у зв`язку з чим за п. 1.7.5. Правил постачання електричної енергії споживачам такого учасника ринку здійснюється постачальником «останньої надії».

01.08.2019 позивач надав відповідачу повідомлення № 44/09-0000025/пон про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» разом з рахунком на попередню оплату електричної енергії від 01.08.2019 № 41/08/П08/0007100.

Водночас, відповідач оплату вказаного рахунку не здійснив, тобто договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» не акцептував.

При цьому, пункти 3.7, 7.1 договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», що є типовими та розробленими відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, пов`язують акцептування споживачем умов такого договору саме з моменту оплати виставленого рахунку.

Таким чином, оскільки матеріали справи не містять доказів акцептування відповідачем договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» із позивачем, твердження останнього про зворотне визнаються судом недоведеними та необґрунтованими.

Водночас, положеннями пункту 6.2.4. Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила), затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, встановлено, що початком постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" є дата припинення постачання електричної енергії споживачу попереднім електропостачальником, яка визначається відповідно до вимог пунктів 6.2.2 та 6.2.3 цієї глави. Адміністратор розрахунків повідомляє дату переведення споживача (споживачів) на постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» постачальнику (постачальникам) послуг комерційного обліку.

За положеннями пункту 6.2.5. Правил споживач має право до моменту його переведення на постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (протягом 5 днів з дня повідомлення адміністратором комерційного обліку про його переведення на постачання електричної енергії постачальником «останньої надії») укласти договір з обраним електропостачальником або постачальником універсальних послуг (для споживачів, які мають на це право) шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником, або за згодою сторін на інших умовах, відмінних від тих, які містяться в комерційних пропозиціях, оприлюднених на офіційному сайті електропостачальника.

Постачальник "останньої надії" зобов`язаний постачати електричну енергію споживачам за ціною, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, та включає, зокрема, ціну купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії, ціну (тариф) на послуги постачальника "останньої надії", ціни (тарифи) на послуги оператора системи передачі та оператора системи розподілу відповідно до укладених договорів про надання відповідних послуг (частина 5 статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 року № 1023-р ДПЗД «Укрінтеренерго» визначено постачальником «останньої надії» на період з 01.01.2019 до 01.01.2021 року.

Суд зауважує, що питання правомірності визначення позивача постачальником «останньої надії» та надання ДП «НЕК «Укренерго» позивачу статусу «дефолтний» не є предметом даного позову.

Так, відповідно до пункту 1.7.5 Правил ринку, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 307, якщо учасник ринку також виступає в якості електропостачальника (або споживача), після набуття ним статусу «Дефолтний» постачання електричної енергії споживачам такого учасника ринку (або такому учаснику ринку) здійснюється постачальником «останньої надії» відповідно до Правил роздрібного ринку.

Отже, починаючи з 02.08.2019 після отримання позивачем повідомлення від ДП «НЕК «Укренерго» щодо присвоєння статусу «Дефолтний», позивач мав право здійснювати постачання електричної енергії виключно як постачальник «останньої надії».

Наведеним спростовуються твердження відповідача про можливість продовження постачання позивачем електричної енергії за вільними цінами на підставі укладеного між ними договору від 28.12.2018 № 436/44/3-82.

02.08.2019 ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» надало позивачу повідомлення оператора системи про споживачів, постачання електричної енергії яким здійснюється постачальником «останньої надії» «ДПЗД «Укрінтеренерго» у серпні 2019 року, серед яких зазначений також відповідач. Відповідно до даних Звіту щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії за серпень 2019 року відповідач спожив у період з 01 по 15 серпня 2019 року 216584 кВт.

Таким чином, за фактичне споживання відповідачем 216584 кВт електричної енергії, поставленої позивачем у період з 01 по 15 серпня 2019 року, нарахована плата в розмірі 780 502,90 грн. та відповідач не надав доказів на спростування факту споживання ним вказаного обсягу електричної енергії.

Одночасно суд зауважує, що починаючи з дня отримання відповідачем повідомлення позивача від 17.07.2019 про можливість припинення постачання електричної енергії за вільними цінами, відповідач мав право укласти договір з обраним ним електропостачальником.

Утім, зміна відповідачем постачальника електричної енергії підтверджується лише починаючи з 15.08.2019 відповідно до листа № 01/3/06/14992 ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» щодо погодження на зміну електропостачальника ДП «Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів» з ДПЗД «Укрінтеренерго» на ТОВ «Енерго Збут Транс».

За положеннями пункту 4.13 Правил для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Беручи до уваги наявність доказів фактичного споживання відповідачем електричної енергії в обсязі 216584 кВт за період з 01 по 15 серпня 2019 року на суму 780 502, 90 грн. за цінами постачальника "останньої надії" відповідно до частини 5 статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», суд дійшов висновку про задоволення відповідної позовної вимоги щодо стягнення з відповідача вказаної суми боргу.

Також позивачем нараховані до стягнення з відповідача 149167,67 грн. пені на підставі пункту 5.11 договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» та пункту 6.1 комерційної пропозиції до договору.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Поряд із цим, за положеннями статті 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

У той же час, оскільки відповідач не здійснював акцептування умов договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», положення останнього щодо відповідальності за несвоєчасну оплату спожитої електричної енергії не розповсюджується.

Між тим, нормами чинного законодавства розмір штрафних санкцій щодо вказаного виду зобов`язання - прострочення внесення оплати за спожиту електричну енергію, також не визначений.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для нарахування та стягнення з відповідача пені, у зв`язку з чим позов у цій частині не підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем нараховані також 15 % річних у сумі 96375,36 грн. та інфляційні втрати в розмірі 24195,59 грн.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

З огляду на те, що нарахування 15 % річних здійснено позивачем на підставі пункту 7.4 комерційної пропозиції до договору, який не акцептований відповідачем, суд дійшов висновку про застосування процентів річних відповідно до встановленого статтею 625 ЦК України розміру.

За умовами положень пункту 4.12 Правил розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Здійснивши арифметичний перерахунок заявлених компенсаційних виплат за визначений позивачем період, з урахуванням встановлених статтею 625 ЦК України трьох процентів річних, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача 19339,05 грн. трьох процентів річних та 20476,25 грн. інфляційних втрат.

При цьому, суд відзначає, що інші доводи та заперечення сторін не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України у зв`язку з частковим задоволенням позову покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 38-44; ідентифікаційний код 16286441) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 85; ідентифікаційний код 19480600) 780502 (сімсот вісімнадцять тисяч п`ятсот дві) грн. 90 коп. основного боргу, 19339 (дев`ятнадцять тисяч триста тридцять дев`ять) грн. 05 коп. трьох процентів річних, 20476 (двадцять тисяч чотириста сімдесят шість) грн. 25 коп. інфляційних втрат, а також 12304 (дванадцять тисяч триста чотири) грн. 77 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено: 10.11.2020.

Суддя К.В. Полякова