ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2020 р. Справа№ 910/2828/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Кропивної Л.В.

Руденко М.А.

без повідомлення (виклику) учасників справи,

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 у справі №910/2828/20 (суддя Турчин С.О., повний текст складено - 05.06.2020) за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення 18 846,20 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа - Гарант» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 21 030,93 грн.

Позивач посилається на те, що на підставі договору добровільного страхування №9975а9коа від 14.01.2019, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, позивачем виплачено відшкодування власнику пошкодженого застрахованого ним автомобіля «Mazda CX-7», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Враховуючи, що винним у скоєнні ДТП визнано водія транспортного засобу «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, позивач отримав право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Тому, оскільки цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу, з вини якого сталась ДТП, була застрахована у товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», позивач просить суд стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 21 030,93 грн.

Після відкриття провадження у справі, від позивача до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог до 18 846,20 грн.

Вказану заяву суд прийняв до розгляду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 у справі №910/2828/20 позов задоволено частково; стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» страхове відшкодування у розмірі 11 144,56 грн. та судовий збір у розмірі 1 243,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 у справі №910/2828/20 та прийняти нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

За доводами апелянта, суд безпідставно не прийняв до уваги вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу згідно звіту про оцінку №286/19 та здійснив власний розрахунок вартості відновлювального ремонту на підставі ремонтної калькуляції, доданої до рахунку станції технічного обслуговування ФОП Семенова М.М.. Апелянт вважає, що суд мав керуватися даними звіту, який складено суб`єктом оціночної діяльності у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2020 у справі №910/2828/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2020; роз`яснено учасникам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Крім того, вказаною ухвалою учасникам справи встановлено строк для подання відзивів, заперечень на апеляційну скаргу та інших заяв/клопотань протягом 15 днів з моменту отримання даної ухвали.

Вказана ухвала була отримана позивачем та відповідачем - 17.09.2020, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У встановлений судом строк від сторін жодних клопотань, в тому числі і про розгляд справи у судовому засіданні, до суду не надійшло.

В свою чергу, від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому викладено заперечення проти задоволення апеляційної скарги.

З огляду на те, що предметом розгляду у справі №910/2828/20 є вимога про стягнення 18 846,20 грн. (з урахуванням зменшення розміру позовних вимог), вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні Господарського процесуального кодексу України та підлягає розгляду без повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Так, 22 липня 2019 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Mazda CX-7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови Дарницького районного суду міста Києва від 30.08.2019 року у справі №753/16201/19 вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм автомобіля «Daewoo », реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 , вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Mazda CX-7», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Пошкоджений автомобіль застрахований у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «АХА» (змінено найменування на приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС») на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №9975а9коа від 14.01.2019, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Mazda CX-7», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Фізичною особою - підприємцем Семеновою Міланою Михайлівною 23.07.2019 складено рахунок №6500 на оплату ремонту згідно калькуляції №1.003.19.0 від 30.07.2019 на суму 22 030,93 грн.

Згідно звіту про оцінку №286/19 (дата оцінки - 06.08.2019) вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Mazda CX-7», реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 42 675,52 грн., вартість матеріального збитку - 19 846,20 грн.

Відповідно до складеного позивачем страхового акту №ARX2484143 від 01.08.2019 розмір страхового відшкодування, що підлягає до виплати страхувальнику, становить 22 030,93 грн.

На виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №9975а9коа від 14.01.2019, на підставі страхового акту, позивач здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної дорожньо-транспортної пригоди, шляхом перерахування коштів у сумі 22 030,93 грн. на користь ФОП Семенової М.М., що підтверджується платіжним дорученням №584060 від 02.08.2019.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент скоєння ДТП була застрахована у товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» згідно з полісом №АМ/5139650, що діяв на момент скоєння ДТП.

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 100 000,00 грн. та франшизу у розмірі 1 000,00 грн.

Позивач звернувся до відповідача із заявою №ЕЛ_9644 від 16.10.2019 про виплату страхового відшкодування у розмірі 22 030,93 грн.

Разом з тим, товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» не виконало вимог вищезазначеної заяви.

Предметом даного позову є вимоги позивача про стягнення з відповідача виплаченого на користь потерпілої особи страхового відшкодування у розмірі 18 846,20 грн. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається зі спірних правовідносин, позивач набув право вимоги до відповідача в порядку суброгації.

Так, ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, й зміна в ньому кредитора.

Натомість регрес - право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове - пов`язане саме з регресною вимогою.

Незважаючи на те, що обидва правові інститути - регрес і суброгація - є різновидами права вимоги, вони не є тотожними поняттями, оскільки при суброгації відбувається зміна активного суб`єкта зі збереженням самого зобов`язання, тобто суброгацію можна розглядати як різновид сингулярного правонаступництва у страхуванні, а при регресі одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

Суброгація допускається тільки у договорах майнового страхування, а правовою підставою її застосування є ст. 993 Цивільного кодексу України і ст. 27 Закону України «Про страхування»; ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України визначає право зворотної вимоги (регресу), а право на подання регресного позову передбачено ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

При регресі страховик вправі задовольнити свою вимогу в повному обсязі, а у порядку суброгації страховик має право вимагати від особи, відповідальної за збитки, відшкодування суми в межах фактичних витрат.

Отже, з огляду на викладене, до страховика за договором майнового страхування (позивача у справі) після виплати страхового відшкодування потерпілій особі у межах фактичних витрат, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

У Законі України «Про страхування» встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п. 9 ч. 1 ст. 7). Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом цього Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Отже, страховик (відповідач) за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема, правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно п. 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Тобто, страховик (відповідач) за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092).

Відповідно до вимог п. 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де:

С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.;

С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.;

С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.;

Е з - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач у справі) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Однак, у відповідності до положень п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092, значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ.

Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 20), автомобіль «Mazda CX-7», реєстраційний номер НОМЕР_1 вироблений не в країнах СНД, а строк його експлуатації на момент ДТП (22.07.2019) перевищував 7 років (згідно свідоцтва рік випуску автомобіля - 2007), та складав більше 12 років.

Отже, в даному випадку розмір страхового відшкодування підлягає виплаті в межах суми відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Згідно наданого позивачем звіту №286/19 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mazda CX-7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , коефіцієнт фізичного зносу становить 0,7; вартість матеріального збитку, завданого власнику з урахуванням фізичного зносу запчастин становить 19 846,20 грн.

Слід зазначити, що аналогічний коефіцієнт фізичного зносу деталей зазначений і у наданій відповідачем консультації №91-D/64/1 від 28.01.2020 складеної аварійним комісаром Дудкою О.С. Водночас, місцевий суд правомірно не прийняв такий документ як належний доказ у справі, оскільки вказане дослідження проведене без огляду пошкодженого транспортного засобу, що суперечить п. 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003.

В свою чергу, при визначенні розміру заподіяної шкоди, що підлягає виплаті відповідачем, як страховиком винної особи, у даному випадку слід виходити із даних щодо вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля «Mazda CX-7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазначених у документах станції технічного обслуговування (Фізичної особи - підприємця Семенової М.М.).

Так, у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 року у справі №922/4013/17 зроблено висновок, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Вищенаведеним спростовуються доводи апелянта щодо неврахування судом звіту суб`єкта оцінювання, складеного згідно з Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», з огляду на наявні у справі документи ремонтної організації, рахунок якої було оплачено позивачем згідно платіжного доручення №584060 від 02.08.2019.

Відтак, доказом дійсної вартості ремонтних робіт є рахунок СТО з доданою до нього ремонтною калькуляцією, який містить перелік робіт та використаних матеріалів щодо ремонту транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення.

Відповідно до страхового акта №ARX2484143 від 01.08.2019 позивачем на підставі рахунку СТО №6500 від 23.07.2019 та розрахунку суми страхового відшкодування була визначена загальна сума страхового відшкодування у розмірі 22 030,93 грн.

Зі змісту страхового акту, рахунку СТО та ремонтної калькуляції вбачається, що коефіцієнт зносу деталей пошкодженого автомобіля у даному випадку не було застосовано.

Згідно ремонтної калькуляції №1.003.19.0 від 30.07.2019, складеній на основі комп`ютерної програми Audatex, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mazda CX-7» становить 22 030,93 грн., що включає в себе: вартість робіт - 2 227,00 грн., фарбування - 6 311,72 грн., вартість запасних частин - 14 123,38 грн., а також знижка - 631,17 грн.

Разом з тим, як вже було з`ясовано судом, обсяг відповідальності відповідача, як страховика винної у вчиненні ДТП особи, що виник за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, має розраховуватися з урахуванням зносу деталей, замінених на нові в процесі відновлення транспортного засобу.

Таким чином, як вірно встановив суд першої інстанції, вартість деталей з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 4 237,01 грн. (14 123,38 грн х (1-0,7).

Відтак, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Mazda CX-7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням зносу становить 12 144,56 грн. (4 237,01 грн. (вартість деталей з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) + 8 538,72 грн. (вартість робіт) - 631,17 (знижка)).

При цьому, спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особі, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи, що полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/5139650 встановлено франшизу у розмірі 1 000,00 грн., до відшкодування відповідачем по страховому випадку від 22.07.2019 за мінусом франшизи належить сума 11 144,56 грн.

Таким чином, виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо часткової обґрунтованості вимог позивача та присудження до стягнення з відповідача 11 144,56 грн.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 у справі №910/2828/20 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню в касаційному порядку згідно п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 11.11.2020 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Руденко