СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2020 р. Справа № 922/2216/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В. , суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.

за участю представників сторін:

позивача за первісним позовом ( ТОВ "ВС Строймастер")-Войнікас-Мирський Я.С., ордер від 10.01.20 р. №546863 ;

відповідача за первісним позовом (ТОВ "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро") - Крайз О.І., ордер від 24.09.19 р. №000004, Чоломбитько Ю.О., ордер від 19.10.20 р. №1022720;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС Строймастер", м. Київ (вх. №2094/Х-1) на рішення господарського суду Харківської області від 16.12.2019 у справі №922/2216/18 (суддя Смірнова О.В., дата складення повного тексту 24.12.2019) та на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 26.12.2019 у справі №922/2216/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС Строймастер", м. Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро", м. Харків,

про стягнення коштів в сумі 409880,65грн.,

та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро", м. Харків,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС Строймастер", Київ,

про стягнення коштів в сумі 808501,23грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВС Строймастер" (далі - позивач за первісним позовом) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" (далі - відповідач за первісним позовом), в якій просило суд стягнути з останнього основний борг в сумі 393238,61 грн., 3% річних у розмірі 5559,20 грн. та інфляційні втрати у сумі 11112,84 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач за первісним позовом посилався на те, що ТОВ "ВС Строймастер" на виконання умов договору та укладених до нього додаткових угод виконав роботи, а відповідач прийняв виконані роботи без зауважень на загальну суму 2612939,52 грн.

Як зазначав позивач за первісним позовом, відповідач за первісним позовом повністю розрахувався з позивачем за актом за серпень 2017 року та за актом за вересень 2017 року, але станом на момент подання позову до суду відповідач за прийняті будівельні роботи за актом за січень 2018 року розрахувався частково, сплативши лише 1200000,00 грн., внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 393238,61 грн. А тому, з огляду на прострочення виконання відповідачем зобов`язань по оплаті виконаних робіт, позивачем нараховано 3 % річних та втрати від інфляційних процесів на заявлену до стягнення суму боргу.

У відзиві на позовну заяву відповідач за первісним позовом заперечував проти задоволення первісних позовних вимог, посилаючись на те, що зазначені акти підписані невідомою особою. Так, підпис що міститься на актах, на його думку, не має жодної ідентифікації і це не відповідає вимогам до оформлення документів ДСТУ 4163-2003, зокрема пункту 5.23. Крім того, зазначав, що з метою визначення обсягу фактично виконаних робіт та виявлення недоліків було створено комісію, якою було встановлено невідповідність фактично виконаних робіт та їх якості тим роботам, що передбачені договором та за результатом роботи комісії був складений відповідний акт.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" (далі - позивач за зустрічним позовом) звернулось до Господарського суду Харківської області з зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС Строймастер" (далі - відповідач за зустрічним позовом) про стягнення грошових коштів у розмірі 560706,49 грн. та 247794,74 грн. пені.

Зустрічні позовні вимоги мотивовано тим, що замовником було сплачено грошових коштів більше, ніж підрядником було виконано робіт, на 560706,49 грн., крім того, підрядником було порушено зобов`язання за Договором в частині виконання робіт у обсягах, погоджених сторонами, у зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" скористалось передбаченим п. 6.2.1.Договору правом на одностороннє розірвання Договору, надіславши 26.09.2019 відповідне повідомлення.

Зважаючи на це, позивач за зустрічним позовом стверджує, що у зв`язку з тим, що на суму попередньої оплати 560706,49 грн. відповідачем за зустрічним позовом роботи за Договором не виконані, на момент припинення Договору правові підстави для утримання ним цих коштів відпали,що зумовлює обов`язок відповідача за зустрічним позовом з їх поверення як майна набутого без достатньої правової підстави.

Посилаючись на те, що відповідач за зустрічним позовом роботи за Договором у встановлений строк (до 03.12.2017) не виконав, позивач за зустрічним позовом на підставі п. 7.3. нарахував до стягнення пеню в розмірі 0,1% вартості робіт, по яким допущено прострочення за період з 04.12.2017 по 06.01.2018 в сумі 247794,74 грн.

Відповідач за зустрічним позовом проти задоволення зустрічного позову заперечував, посилаючись на те, що позивач за зустрічним позовом роботи на суму 2612939,52 грн. прийняв, будь-яких зауважень в порядку п. 5.4. договору не заявив, від підписання актів приймання будівельних робіт не відмовився та їх підписав, а тому зобов`язаний оплатити прийняті роботи за наведеними вище актами. Окрім того, відповідач за зустрічним позовом зазначав, що після порушення позивачем за зустрічним позовом свого зобов`язання щодо оплати прийнятих робіт, відповідач за зустрічним позовом призупинив виконання робіт, строк виконання яких за додатковою угодою № 2 до спірного Договору не зазначено сторонами, а тому підстави для нарахування штрафних санкцій - відсутні. Відповідач за зустрічним позовом також заперечував щодо правового обґрунтування вимог зустрічного позову з тих підстав, що стаття 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) може застосовуватися виключно до позадоговірних зобов`язань між сторонами.

До вказаного відзиву відповідачем за зустрічним позовом також було додано Експертний висновок щодо дотримання вимог будівельних норм, стандартів та правил, інших актів чинного законодавства України в сфері містобудівної діяльності при складанні "Висновку експерта за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи №28617/17362-17364", складеного 10.09.2019 Харківським науково-дослідним інститутом судових експертних ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, за висновком якого, матеріали, представлені судовими експертами, носять фрагментальний характер та, значною мірою, емпіричний характер, кошторис розроблений на підставі емпіричних даних, не має від собою фактичних підстав та суперечить вимогам чинних нормативно- правових актів в сфері містобудування.

Рішенням господарського суду Харківської області від 16.12.2019 у справі №922/2216/18 відмовлено в задоволенні первісного позову; зустрічний позов задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС Строймастер" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" грошові кошти у розмірі 560706,49грн., 247794,74грн. пені та витрати з оплати судового збору у розмірі 12127,52грн.

Рішенням (додатковим) господарського суду Харківської області від 26.12.2019 у справі №922/2216/18 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" про винесення додаткового рішення; ухвалено додаткове рішення у справі № 922/2216/18; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС Строймастер" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 162036,00грн. та витрати, пов`язані із проведення експертизи, у розмірі 92950,00грн.

Відмовляючи в задоволенні первісних позовних вимог місцевий господарський суд з посиланням на положення статті 884 Цивільного кодексу України, та пункти 7.4, 7.5, 7.6 Договору, а також правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 05.12.2019 у справі №911/2862/18, встановив, що замовником в межах гарантійного строку було складено дефектний акт від 20.07.2018, яким встановлено приховані недоліки виконаних підрядних робіт на об`єкті, та, відповідно, дійшов висновку про те, що сам по собі факт підписання сторонами актів виконаних робіт не є достатнім доказом того, що роботи за договором були виконані підрядником належним чином та у повному обсязі, а отже позовні вимоги підрядника (позивача за первісним позовом) про стягнення є неправомірними та такими, що не підлягають задоволенню.

Висновки місцевого господарського суду в частині задоволення зустрічних позовних вимог мотивовані тим, що укладений між сторонами договір було розірвано в односторонньому порядку відповідачем за первісним позовом, у зв`язку із чим, до спірних правовідносин може бути застосовано норми статті 1212 ЦК України, а отже зустрічні позовні вимоги є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВС Строймастер" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 16.12.2019р. у справі №922/2216/18 та прийняти нове рішення, яким задовольнити первісний позов в повному обсязі та відмовити у задоволенні зустрічного позову; скасувати додаткове рішення господарського суду Харківської області від 26.12.2019р. у справі № 922/2216/18 повністю та прийняти нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС Строймастер" суму сплаченого судового збору за подання первісного позову 6148,25грн., даної апеляційної скарги 27413,66грн. та витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що господарським судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було надано належної оцінки факту огляду відповідачем за первісним позовом виконаних робіт, їх прийняття та підписання актів виконаних робіт і довідок до них без повідомлення про наявність зауважень та будь-яких недоліків, внаслідок чого судом помилково не застосовано до вказаних правовідносин положення ч. 1 ст. 853 ЦК України, у відповідності до якої відповідач за первісним позовом позбавляється можливості у майбутньому посилатися на відступи та недоліки.

Господарським судом першої інстанції не надано оцінки тому факту, що відповідач за первісним позовом на підтвердження прийняття робіт та підписання актів виконаних робіт здійснив оплату повністю перших двох підписаних актів та у більшій частині акту виконаних робіт за січень 2018 року; надано невірну оцінку обставинам щодо мети та причин надання відповідачем за первісним позовом акту від 20.07.2018 року та не встановлені обставини справи в цій частині.

Апелянт наголошує, що місцевим господарським станції не надавалася оцінка тому факту, що Акт від 20.07.2018 року складений комісією відповідача за первісним позовом без участі представників апелянта, без повідомлення апелянта про необхідність огляду об`єкту ремонту для виявлення недоліків та акт складений в порушення п. 7.5. договору. На думку апелянта, судом першої інстанції помилково встановлено зміст Акту від 20.07.2018 року та взагалі не досліджувалась Таблиця 1 виявлених недоліків до Акту від 20.07.2018 року, що призвело до помилкового встановлення судом того, що вказаний акт є дефектним в розумінні договору та комісією відповідача за первісним позовом виявлені приховані недоліки.

Крім того, на думку апелянта, суд всупереч обставинам справи не застосував до правовідносин, що виникли між сторонами положення ч. 1 ст. 853 ЦК України, та навпаки незаконно застосував ч. З та ч. 4 ст. 853 ЦК України, 884 ЦК України. Таким чином, внаслідок порушення норм матеріального права та порушення норм процесуального права в частині оцінки доказів суд безпідставно та незаконно відмовив в задоволенні первісного позову у повному обсязі.

Щодо задоволення зустрічних позовних вимог, апелянт зазначає, що господарським судом першої інстанції в основу задоволення зустрічного позову покладено висновок комісійної судової будівельно-технічної експертизи №28617/17362-17364 від 10.09.2019 року, яка була проведена з численними порушеннями, не є належним та допустимим доказом у справі та повинна була бути відхилена судом з підстав, що наводились апелянтом.

Апелянт також вважає, що враховуючи допущені судом першої інстанції порушення та невірно встановлені обставини, то судові витрати, які задоволені додатковим рішенням суду по стягненню з апелянта, повинен нести відповідач за первісним позовом, а тому додаткове рішення підлягає скасуванню в повному обсязі.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2020 рішення Господарського суду Харківської області від 16.12.2019 у справі №922/2216/18 скасовано; прийнято нове рішення, яким первісний позов задоволено; стягнуто з ТОВ "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" на користь ТОВ "ВС Строймастер" основний борг в сумі 393 238,61 грн., 3% річних у розмірі 5 559,20 грн. та інфляційні втрати в сумі 11 112,84 грн.; відмовлено в задоволенні зустрічного позову; рішення (додаткове) Господарського суду Харківської області від 26.12.2019 у справі №922/2216/18 скасовано; відмовлено в задоволенні клопотання позивача за зустрічним позовом про винесення додаткового рішення та покладення на відповідача за зустрічним позовом понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 162 036,00 грн. та витрат пов`язаних із проведенням експертизи в розмірі 92 950,00 грн.; стягнуто з ТОВ "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" на користь ТОВ "ВС Строймастер" судовий збір за подання первісної позовної заяви в сумі 6 148,25 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 9 222,38 грн.

Додатковою постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.03.2020 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС Строймастер" про відшкодування судових витрат задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС Строймастер" витрати, що були понесені в суді першої інстанції в загальному розмірі 41000,00 грн. та витрати, що були понесені в суді апеляційної інстанції в загальному розмірі 65010,11 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанцій та приймаючи нове, апеляційний господарський суд свої висновки в частині первісних позовних вимог мотивував тим, що наявна в матеріалах справи копія акту виявлених недоліків ремонту покрівлі птахофабрики цеху №5, цеху №4 від 20.07.2019 не є дефектним актом у розумінні положень пункту 7.5 договору, оскільки останній складений виключно представниками замовника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" (головного інженера Ісіченко І. М. та членів комісії - головного енергетика Коробка В.В., нач. рем. бригади Багацького О. М. юриста Пересічанської Д.О.).

Більш того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження тих обставин, що замовник у відповідності до пункту 7.5. договору звертався до підрядника з письмовою пропозицією про складення дефектного акту.

Окрім того, матеріалами справи підтверджується, що після прийняття робіт замовником була здійснена їх часткова оплата згідно актів виконаних робіт, що підтверджується доданою позивачем до позовної заяви випискою по особовому рахунку ТОВ "ВС Строймастер" за період з 01.07.2017 по 31.07.2018.

За наведених обставин, апеляційна інстанція з урахуванням приписів статті 853, частини 3 статті 882 Цивільного кодексу України, визнала, що замовник втрачає право після прийняття належним чином робіт, у подальшому посилатися на відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

При цьому апеляційна інстанція не прийняла до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи та висновок експертизи, проведеної на замовлення позивача за первісним позовом, оскільки на момент підписання актів виконаних робіт всі роботи були виконані, відповідачем було підписано акти виконаних робіт без жодних зауважень.

Разом з цим, перевіривши відповідні розрахунки, апеляційний господарський суд визнав доведеними позовні вимоги про стягнення з відповідача за первісним позовом 3 % річних в сумі 5559,20 грн. за період з 06.02.2018 по 31.07.2018 та інфляційних в сумі 11112,84 грн за період з 06.02.2018 по 31.07.2018.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог апеляційний господарський суд свої висновки мотивував тим, що заявлені до стягнення кошти отримані як оплата за виконання робіт за договором і набуті за наявності правових підстав для цього, отже не можуть бути витребувані згідно зі статтею 1212 ЦК України як безпідставне збагачення.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.07.2020 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2020 задоволено частково. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2020 та додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.03.2020 у справі №922/2216/18 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.08.2020 призначено справу №922/2216/18 до розгляду на 19 жовтня 2020 року о 12:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.

Через канцелярію суду ТОВ "ВС Строймастер" надало пояснення, в яких підтримало апеляційну скаргу, просило рішення господарського суду першої інстанції скасувати, прийняти нове, яким задовольнити первісний позов у повному обсязі, відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 в судовому засіданні оголошено перерву до о 12:30 год.

Розгляд справи здійснювався на умовах оголошення перерви з 19.10.2020 року до 05.11.2020 р.

У засідання суду з`явились позивач і відповідач.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду попередньої інстанції залишити без змін з підстав його законності і обґрунтованості.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі і відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВС Строймастер" (надалі - підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" (надалі - замовник) 19.07.2017 було укладено договір підряду на виконання ремонтно-будівельних робіт (надалі - Договір), відповідно до умов пункту 1.1 якого, виконавець зобов`язується на свій ризик виконати по завданню замовника з використанням своїх матеріалів та ресурсів, а замовник - прийняти і сплатити ремонтно-будівельні роботи з ремонту покрівлі на пташниках №1, №2, які розташовані в с. Покровське, Балаклійський р-н. Харківська область.

Відповідно до пункту 2.1. договору, виконавець повинен виконати замовнику передбачені договором ремонтно-будівельні роботи, якість яких відповідає ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013.

Згідно з пунктом 3.1. Договору, сума цього договору згідно кошторису (додаток №1) становить: 737631,25 грн., в т.ч. ПДВ 122938, 54 грн.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що розрахунки проводяться шляхом оплати Замовнику авансового платежу у розмірі 40% від суми, що зазначена в п. 31.1 і який становить 295052,50 грн., в т.ч. ПДВ 49175,42 грн., протягом 10 (десяти) банківських днів з дня підписання даного Договору.

Пунктом 4.2. Договору визначено, що остаточні розрахунки за роботи, які є предметом цього Договору, після виконання робіт, та підписання сторонами акту приймання виконаних будівельних робіт. Оплата по даному договору здійснюється в безготівковому порядку протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту підписання сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт.

Підтвердженням виконання Виконавцем обсягу робіт є підписані сторонами акти приймання виконаних будівельних робіт (пункт 4.3. Договору).

Відповідно до пункту 5.3. Договору, протягом 5 (п`яти) робочих днів після виконання будівельних робіт виконавець повідомляє замовника про готовність до передання виконаних робіт, що передбачені даним договором, та надає Замовнику акт приймання виконаних будівельних робіт у двох примірниках для підписання.

За умовами пункту 5.4. Договору, замовник зобов`язаний підписати акт приймання виконаних будівельних робіт протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання акту від виконавця, або повідомити виконавцю вмотивовані причини відмови від підписання акту приймання виконаних будівельних робіт з зазначенням відповідних зауважень до виконаних робіт. Виконавець зобов`язується розглянути повідомлення про причини відмови замовника від підписання акту приймання-передачі робіт та в строк, що не перевищує 10 (десяти) робочих днів з дати отримання від замовника вмотивованої причини відмови від підписання акту, усунути всі недоліки та зауваження, які були висунуті замовником.

Згідно з пунктом 5.5. Договору сторони погодили, що не підписання замовником акту приймання виконаних будівельних робіт протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання акту без повідомлення виконавця про вмотивовані причини відмови від підписання акту приймання виконаних будівельних робіт з зазначенням відповідних зауважень до виконаних робіт, вважається прийняттям замовником належним чином виконаних виконавцем робіт.

19.07.2017 між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до Договору, якою пункт 3.1. договору було викладено в наступній редакції: "Сума цього договору згідно кошторисів становить 1052090,24 грн., в т.ч. ПДВ 175348,37грн."

03.10.2017 між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору, якою п.3.1. договору викладено в наступній редакції: "Сума цього договору згідно кошторисів становить 3729975,36 грн., в т.ч. ПДВ 621662,56 грн.

Позивач за первісним позовом в позовній заяві зазначив, що на виконання умов договору та укладених до нього додаткових угод він виконав всі роботи, а відповідач прийняв виконані роботи без зауважень на загальну суму 2612939,52 грн.,

На підтвердження зазначеного ним надано до позовної заяви акти виконаних робіт (форми КБ-2в) акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2017 року за формою КБ-2в на суму 705241,92 грн., акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2017 року за формою КБ-2в на суму 314458,99 грн., акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2018 року за формою КБ-2в на суму 1593238,61 грн., які підписані уповноваженими особами замовника та підрядника та скріплені печатками та не містять жодних зауважень.

Проте, як зазначив позивач за первісним позовом, з виписки по особовому рахунку особовому рахунку ТОВ "ВС Строймастер" за період з 01.07.2017р. по 31.07.2018р, а також платіжних доручень, наявних, що замовник - ТОВ "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" за виконані роботи згідно договору підряду свої зобов`язання щодо оплати вартості виконаних робіт виконав частково на суму 2129700,91грн. (повний розрахунок по актам за серпень 2017 та вересень 2017, за актом за січень 2018р. розрахунок частковий - у розмірі 1200000,00грн.)

Решта коштів за актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2018 року за формою КБ-2в у розмірі 393238,61 грн. залишились неоплаченими.

18.06.2018 позивач за первісним позовом на адресу відповідача за первісним позовом надіслав претензію з вимогою оплатити заборгованість за договором підряду у сумі 393238,61 грн. за прийняті будівельні роботи.

20.07.2018 відповідач за первісним позовом направив на адресу позивача за первісним позовом відповідь - претензію про усунення недоліків в будівельних роботах, в якій повідомляв про те, що 20.07.2018 комісією ТОВ "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" було виявлено ряд недоліків в проведених роботах: - розбіжність між об`ємами фактично використаних матеріалів з об`ємами матеріалів, що зазначені в Акті № 1 приймання виконаних робіт за січень 2018 року;

- невідповідність об`єму виконаних робіт з роботами, які зазначені в Акті № 1 приймання виконаних робіт за січень 2018 року;

- виявлені будівельні роботи , які зазначені в Акті приймання виконаних робіт за січень 2018 року фактично не були проведені;

Зважаючи на це, просив прийняти дану претензію до розгляду та усунути всі недоліки у десятиденний строк з дня отримання претензії. До вказаної відповіді - претензії також було додано Акт виявлених недоліків ремонту покрівлі птахофабрики цеху №5, цеху №4 від 20.7.2018.

06.08.2018 позивачем за первісним позовом було направлено на адресу відповідача за первісним позовом відповідь на претензію, в якій було відмовлено в її задоволенні з посиланням на підписання Акту приймання виконаних робіт за січень 2018 рок без зауважень,що відповідно до положень ч. 3 статті 882 ЦК України виключає посилання на наявність недоліків у прийнятих роботах, а також на складання Акту виявлених недоліків за відсутністю представників підрядника

Відповідно до пункту 6.2.1. Договору Замовник має право достроково розірвати цей договір у разі невиконання зобов`язань Виконавцем, повідомивши про це його у строк, що не перевищує 5 днів з дати прийняття такого рішення.

26.09.2019 Замовник направив Підряднику повідомлення про одностороннє розірвання Договору на підставі його п. 6.2.1., у зв`язку з порушенням зобов`язань в частині виконання робіт у погоджених сторонами обсягах, яке вбачається з висновку експертизи, призначеної ухвалою господарського суду Харківської області від 13.09.2018 у даній справі.

Як зазначено вище, відмовляючи у задоволенні первісного позову, місцевий господарський суд з посиланням на положення статті 884 Цивільного кодексу України, та пункти 7.4, 7.5, 7.6 договору, а також правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 05.12.2019 у справі №911/2862/18, встановив, що замовником в межах гарантійного строку було складено дефектний акт від 20.07.2018, яким встановлено приховані недоліки виконаних підрядних робіт на об`єкті, та, відповідно, дійшов висновку про те, що сам по собі факт підписання сторонами актів виконаних робіт не є достатнім доказом того, що роботи за договором були виконані підрядником належним чином та у повному обсязі, а отже позовні вимоги підрядника (позивача за первісним позовом) про стягнення є неправомірними та такими, що не підлягають задоволенню.

Разом з тим, висновки місцевого господарського суду в частині задоволення зустрічних позовних вимог мотивовані тим, що укладений між сторонами договір було розірвано в односторонньому порядку відповідачем за первісним позовом, у зв`язку із чим, до спірних правовідносин може бути застосовано норми статті 1212 ЦК України, а отже зустрічні позовні вимоги є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню.

Передаючи справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції зазначив наступне.

Висновок суду апеляційної інстанції про те, що з урахуванням приписів статті 853, частини 3 статті 882 Цивільного кодексу України, відповідач за первісним позовом як замовник який прийняв роботи без зауважень,підписавши відповідні Акти, втрачає право після прийняття належним чином робіт у подальшому посилатися на відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі є передчасним.

Згідно з частиною 3 статті 882 Цивільного кодексу України:

"Замовник, який попередньо прийняв окремі етапи робіт, несе ризик їх знищення або пошкодження не з вини підрядника, у тому числі й у випадках, коли договором будівельного підряду передбачено виконання робіт на ризик підрядника."

В постанові апеляційного суду відсутній чітко встановлений даним судом факт, що в даному випадку мало місце саме знищення або пошкодження окремих етапів робіт, а отже, що наведена норма права підлягає застосуванню до спірних правовідносин за встановлених у даній справі обставин.

Із правового аналізу норм статті 853 Цивільного кодексу України слідує, що ними врегульовані різні випадки з різними наслідками.

Так, з частин 1 та 2 наведеної норми слідує, що замовник втрачає право заявляти саме про явні недоліки роботи, тобто ті, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття.

За приписами частини 3 названої статті замовник має право вже після прийняття робіт негайно після їх виявлення заявити про приховані недоліки, тобто ті, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття.

Крім того, як вірно зазначено в своїй постанові самим апеляційним судом, нормами ч.ч.1-4 статті 884 ЦК України визначено, що:

Підрядник гарантує досягнення об`єктом будівництва визначених у проектно-кошторисній документації показників і можливість експлуатації об`єкта відповідно до договору протягом гарантійного строку, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Гарантійний строк становить десять років від дня прийняття об`єкта замовником, якщо більший гарантійний строк не встановлений договором або законом.

Підрядник відповідає за дефекти, виявлені у межах гарантійного строку, якщо він не доведе, що вони сталися внаслідок: природного зносу об`єкта або його частин; неправильної його експлуатації або неправильності інструкцій щодо його експлуатації, розроблених самим замовником або залученими ним іншими особами; неналежного ремонту об`єкта, який здійснено самим замовником або залученими ним третіми особами.

Гарантійний строк продовжується на час, протягом якого об`єкт не міг експлуатуватися внаслідок недоліків, за які відповідає підрядник.

У разі виявлення протягом гарантійного строку недоліків замовник повинен заявити про них підрядникові в розумний строк після їх виявлення."

Пунктом 7.4. договору передбачено, що виконавець гарантує якість виконаної роботи протягом 5 (п`яти) років з моменту підписання акту приймання виконаних будівельних робіт.

Апеляційним судом у даній справі встановлено, що 20.07.2018 відповідачем за первісним позовом було направлено на адресу позивача за первісним позовом відповідь - претензію про усунення недоліків в будівельних роботах, в якій повідомляв про те, що 20.07.2018 комісією ТОВ "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" було виявлено ряд недоліків в проведених роботах. У зв`язку із чим, просив прийняти дану претензію до розгляду та усунути всі недоліки у десятиденний строк з дня отримання претензії. До вказаної відповіді - претензії також було додано Акт виявлених недоліків ремонту покрівлі птахофабрики цеху №5, цеху №4 від 20.7.2018.

Апеляційний господарський суд надав належну правову оцінку вказаному акту виявлених недоліків ремонту покрівлі птахофабрики цеху №5, цеху №4 від 20.07.2019 та визнав, що він не є дефектним актом у розумінні положень пункту 7.5 договору, оскільки останній складений виключно представниками замовника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" (головного інженера Ісіченко І. М. та членів комісії - головного енергетика Коробка В.В., нач. рем. бригади Багацького О. М. юриста Пересічанської Д.О. ).

Проте, апеляційний суд, відмовляючи в первісному позові з посиланням на приписи всієї статті 853 ЦК України, якою, регулюються різні обставини с різними наслідками,та залишаючи поза увагою наведену ним же ст.884 вказаного Кодексу не дослідив надані обома сторонами доводи та докази та чітко не встановив:

- чи мали місце взагалі недоліки в роботі;

- якщо так - які саме і чи є дані недоліки явними або прихованими, тобто, чи могли вони бути встановлені при звичайному способі прийняття роботи;

- виходячи з попереднього питання, коли вони мали бути пред`явлені та коли фактично пред`явлені;

- в залежності від попередніх питань, по якій з частин ст.853 ЦК України мають кваліфікуватися спірні правовідносини, чи підлягають застосуванню до них ст.884 вказаного Кодексу, та до яких, відповідно, наслідків це призводить.

Частина 4 статті 853 ЦК України визначає, що у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза, що і було здійснено судом першої інстанції у даній справі ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.09.2018 у справі №922/2216/18 залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 26.11.2018, якою зокрема, задоволено клопотання відповідача про призначення судової будівельно-технічної експертизи та призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса.

Судом першої інстанції був оцінений даний висновок та покладений в основу рішення.

Разом з цим, апеляційний суд вказав, що не приймає до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи та висновок експертизи, проведеної на замовлення позивача за первісним позовом, оскільки на момент підписання актів виконаних робіт всі роботи були виконані, відповідачем було підписано акти виконаних робіт без жодних зауважень, що свідчить, що апеляційним судом взагалі не було надано оцінку ані цим висновкам експертизи на предмет належності та допустимості щодо спірних правовідносин, ані доводам та запереченням сторін щодо них.

В оскаржуваній постанові апеляційний суд сам зазначив, що зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі пункту 6.2.1. договору позивачем за зустрічним позовом 26.09.2019 було направлено ТОВ "ВС СТРОЙМАСТЕР" повідомлення про розірвання договору. Але, незважаючи на припинення зобов`язання за договором у відповідача за зустрічним позовом існує обов`язок повернути грошові кошти, які були сплачені у якості попередньої оплати за договором, адже підстави їх утримання відпали в момент припинення зобов`язання. З урахуванням викладеного, вимогу про стягнення грошових коштів у сумі 560706,49 грн. позивач за зустрічним позовом обґрунтовував статтею 1212 Цивільного кодексу України.

Проте, відмовляючи в зустрічному позові, апеляційний суд вказав, що оскільки між сторонами було укладено договір підряду, і доказів визнання укладеного договору недійсним або його розірвання суду не надано, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому їх не може бути витребувано відповідно до положень статті 1212 Цивільного кодексу України, як безпідставне збагачення.

Однак висновків, чому апеляційним судом не прийняте до уваги вищевказане, направлене 26.09.2019 на підставі пункту 6.2.1. договору позивачем за зустрічним позовом на адресу ТОВ "ВС СТРОЙМАСТЕР" повідомлення про розірвання договору, оскаржувана постанова не містить.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог апеляційний господарський суд свої висновки мотивував тим, що договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України, тобто, що неналежне обрання позивачем за зустрічними вимогами правового обґрунтування своїх вимог є підставою для відмови у їх задоволенні.

Однак, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові (пункти 81-83 постанови від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17); суди мають самостійно здійснити правильну правову кваліфікацію спірних правовідносин та застосувати для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (пункт 7.43 постанови від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15.

Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18).

Верховний Суд звертає увагу на те, що згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм (висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц).

Також в даному випадку пред`явлено взаємопов`язані первісний та зустрічний позови, одночасне правильне вирішення яких, в першу чергу, залежить від вирішення питання, на яку фактично суму виконано роботи в спірних правовідносин, що, відповідно, дозволяє визначити, недоплатив чи переплатив замовник.

Оскаржуваною постановою апеляційний суд задовольнив первісні позовні вимоги фактично виходячи з доведеності підрядником вартості виконаних робіт, проте, у зустрічному позові відмовив не по суті, а саме тому, що вищевказаний факт спростовує доводи замовника про визначену саме ним вартість виконаних робіт, а з підстав неналежного правового обґрунтування.

Відповідно до статті 316 Господарського процесуального кодексу України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Оцінюючи при новому апеляційному розгляді подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок ,враховуючи при цьому вказівки суду касаційної інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарськогочиуправлінсько-господарського характеру на користьіншогосуб`єкта(виконати роботу, передатимайно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), абоутриматисявідпевнихдій, а іншийсуб`єкт(управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторонни виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань ємайново-господарськізобов`язання таорганізаційно-господарськізобов`язання.

Згідно зі статтею 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 174 Господарського кодексу України серед підстав виникнення господарських зобов` передбачено господарські договори.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то вонопідлягаєвиконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 ЦК України).

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч. 1 ст.843 ЦК України).

Згідно зі статтею 875 Цивільного кодексу України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 854 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Статтею 882 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття.

Замовник організовує та здійснює прийняття робіт за свій рахунок, якщо інше не встановлено договором. У прийнятті робіт мають брати участь представники органів державної влади та органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених законом або іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями ч.ч.1- 4 ст. 853 ЦК України:

1.Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

2.Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

3.Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.

4.У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну."

Отже із правового аналізу вказаних норм слідує, що ними врегульовані різні випадки з різними наслідками.

Так, з частин 1 та 2 наведеної норми слідує, що замовник втрачає право заявляти саме про явні недоліки роботи, тобто ті, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття.

За приписами частини 3 названої статті замовник має право вже після прийняття робіт негайно після їх виявлення заявити про приховані недоліки, тобто ті, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття.

Нормами ч.ч.1-4 статті 884 ЦК України визначено, що:

Підрядник гарантує досягнення об`єктом будівництва визначених у проектно-кошторисній документації показників і можливість експлуатації об`єкта відповідно до договору протягом гарантійного строку, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Гарантійний строк становить десять років від дня прийняття об`єкта замовником, якщо більший гарантійний строк не встановлений договором або законом.

Підрядник відповідає за дефекти, виявлені у межах гарантійного строку, якщо він не доведе, що вони сталися внаслідок: природного зносу об`єкта або його частин; неправильної його експлуатації або неправильності інструкцій щодо його експлуатації, розроблених самим замовником або залученими ним іншими особами; неналежного ремонту об`єкта, який здійснено самим замовником або залученими ним третіми особами.

Гарантійний строк продовжується на час, протягом якого об`єкт не міг експлуатуватися внаслідок недоліків, за які відповідає підрядник.

У разі виявлення протягом гарантійного строку недоліків замовник повинен заявити про них підрядникові в розумний строк після їх виявлення."

Як зазначено вище, пунктом 7.4. договору передбачено, що виконавець гарантує якість виконаної роботи протягом 5 (п`яти) років з моменту підписання акту приймання виконаних будівельних робіт.

Як зазначено вище, Акти приймання виконаних робіт за серпень 2017 року, вересень 2017 року та січень 2018 року підписані сторонами без зауважень, а тому відповідач за первісним позовом(позивач за зустрічним позовом) як замовник за договором підряду відповідно до імперативних положень ч. 2 статті 853 Цивільного кодексу України позбавлений права посилатися на явні недоліки у прийнятих за цими Актами результатах робіт.

Проте відповідач за первісним позовом(позивач за зустрічним позовом) відповідно до положень ч.3 статті 853 Цивільного кодексу України та статті 884 Цивільного кодексу України має право заявити підряднику про виявлені приховані недоліки в будівельних роботах в межах гарантійного строку.

Акт виявлених недоліків ремонту покрівлі птахофабрики цеху №5, цеху №4 від 20.07.2019 не є дефектним актом у розумінні положень пункту 7.5 договору, оскільки останній складений виключно представниками замовника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" (головного інженера Ісіченко І. М. та членів комісії - головного енергетика Коробка В.В., нач. рем. бригади Багацького О. М. юриста Пересічанської Д.О. ).

Разом з тим, частина 4 статті 853 ЦК України визначає, що у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза, що і було здійснено судом першої інстанції у даній справі ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.09.2018 у справі №922/2216/18 залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 26.11.2018, якою зокрема, задоволено клопотання відповідача про призначення судової будівельно-технічної експертизи та призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса.

Судом першої інстанції був оцінений даний висновок та покладений в основу рішення.

З висновку експертизи вбачається наявність прихованих недоліків в прийнятих за Договором роботах, тобто таких недоліків, які не могли бути виявлені при звичайному способі прийняття робіт.

Так в резолютивній частині висновку судових експертів від 10.09.2019 року за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи № 28617/17362-17364, зазначено, зокрема, що:

-вартість фактично виконаних ремонтно-будівельних робіт з урахуванням використаним будівельних матеріалів, експлуатації машин і механізмів та інших ресурсів, що проводилися за адресою: с. Покровське, Балаклійського району, Харківської області за договором підряду від 19.07.2017 року, що укладений сторонами на дату проведення експертизи складає 1658994,42 грн. (один мільйон шістсот п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири гривні 42 коп.) з урахуванням ПДВ;

-обсяги та вартість фактично виконаних ремонтно-будівельних робіт зазначеного об`єкту не відповідають об`єму та вартості, що вказані в Актах прийняття виконаних робіт.

З дослідницької частини висновку вбачається, що відповідні недоліки в роботах не є очевидними відступами від умов Договору, які могли бути встановлені при звичайному способі їх прийняття.

Так, експертами в цій частині висновку зазначено про необхідність встановлення відповідності робіт умовам Договору за результатами обстеження через ненадання актів на приховані роботи та загального журналу робіт.При цьому експертами в дослідницькій частині висновку прямо зазначено, що значна частина виконаних робіт відноситься до розряду прихованих і прийнята як вірогідно виконані зі слів працівників.

Тобто Замовником перед прийняттям за Актами остаточних результатів робіт за відповідні місяці(етапи) попередньо не здійснювалося контролю виконання проміжних результатів робіт у вигляді прихованих робіт, відповідно, зазначені у висновку експерта численні недоліки таких робіт не могли бути виявлені Замовником при остаточному прийнятті всього обсягу робіт за певними етапами.

Про вказані недоліки повідомив Підрядника протягом гарантійного строку у розумний строк у повідомленні про одностороннє розірвання Договору на підставі його п. 6.2.1., у зв`язку з порушенням зобов`язань в частині виконання робіт у погоджених сторонами обсягах, яке вбачається з висновку експертизи, призначеної ухвалою господарського суду Харківської області від 13.09.2018 у даній справі.

Господарський суд першої інстанції правомірно прийняв зазначений висновок в якості належного доказу, пославшись на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством (ч. 6 вказаної статті).

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (ч. 7 вказаної статті).

Висновок судових експертів від 10.09.2019 року, складений за результатами проведеного експертного дослідження кваліфікованими експертами з дотриманням приписів Закону України "Про судову експертизу" та ст. 98 ГПК України, висновки експертів належним чином мотивовані, обґрунтовані та узгоджуються з іншими матеріалами справи.

При цьому, щодо заперечень позивача за первісним позовом стосовно проведеної судової експертизи та наданої останнім рецензії, суд правомірно послався на наступне.

Проведення експертизи було призначено за ухвалою господарського суду Харківської області від 13.09.2018 року, яка була залишена в силі Постановою східного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 року та доручено її проведення експертам Харківського НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса., а також попереджено експертів про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку або за відмову від дачі висновку (ч.1 ст.384 та ч.1 ст.385 Кримінального кодексу України).

Висновки позивача за первісним позовом ґрунтуються виключно на підставі рецензії, яка проведена на замовлення та в інтересах останнього, при цьому експерти, які її складали, не попереджалися про кримінальну відповідальність.

Рецензія, яка насправді є експертним висновком, містить оціночні судження, які свідчать про упередженості експерта, а тому не береться судом до уваги.

Враховуючи викладене, суд правомірно визнав доведеним той факт, що Підрядником було виконано робіт та поставлено матеріалів на загальну суму 1658994,42 грн.

Отже, враховуючи сплачені Замовником кошти у розмірі 2219700,91 грн., переплата останнього за Договором становить 560706,49 грн.

За таких обставин, господарський суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги Підрядника (позивача за первісним позовом) про стягнення заборгованості в сумі 393238,61 грн. за Договором є неправомірними та такими, що не підлягають задоволенню. Позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 5559,20 грн. та інфляційні втрати в сумі 11112,84 грн. також підлягають відхиленню, як похідні від основної вимоги про стягнення заборгованості.

Щодо зустрічних позовних вимог колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про їх задоволення, з огляду на наступне.

Згідно з ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З наведених норм вбачається, що розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього.

Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути передбачені законом або безпосередньо у договорі та можуть бути у залежні від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Отже, Договір може бути розірваний в результаті односторонньої відмови від нього у повному обсязі, тобто в результаті вчинення Замовником одностороннього правочину.

Як зазначено вище, в п. 6.2.1. Договору передбачено право Замовника в односторонньому порядку достроково розірвати цей договір у разі невиконання зобов`язань Виконавцем, повідомивши про це його у строк, що не перевищує 5 днів з дати прийняття такого рішення.

26.09.2019 року Замовник направив Підряднику повідомлення про розірвання Договору (том 3; а.с. 154), що підтверджується описом вкладення до цінного листа (том 3; а.с. 157).

В обґрунтування такої відмови Замовник послався на порушенням зобов`язань в частині виконання робіт у погоджених сторонами обсягах, яке вбачається з висновку експертизи, призначеної ухвалою господарського суду Харківської області від 13.09.2018 у даній справі.

Оскільки Замовником було виявлено приховані недоліки у прийнятих ним роботах, наявність яких підтверджена висновком судової експертизи, на які він мав посилатися після прийняття робіт, одностороння відмова Замовника з посиланням на зазначені порушення з боку підрядника здійснена за наявністю передбачених для цього умов.

Зважаючи на наведене,колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що позивач за зустрічним позовом, за наявністю правових підстав скористався своїм правом, передбаченим п. 6.2.1. Договору, та відмовився від останнього в односторонньому порядку за наявністю передбачених для цього підстав.

Відповідно до ч. 2 статті 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Таким чином, на час подання позову зобов`язання за Договором припинилися.

Натомість, як зазначено вище, оскільки Підрядником було виконано робіт та поставлено матеріалів на загальну суму 1658994,42 грн., а Замовником сплачені кошти за Договором у розмірі 2219700,91 грн., на суму передплати 560706,49 грн. роботи за Договором Підрядником не виконано.

Тобто на момент припинення Договірних правовідносин сторін Підрядник набув грошові кошти, перераховані йому Замовником під час дії Договору в якості попередньої оплати на суму560706,49 грн., за роботи, які ним не виконані.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення зазначених грошових коштів з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України як майна, набутого за відсутності правової підстави(безпідставно набутого майна), з огляду на наступне.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді,коли підстава, на якій воно було набуте,згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Вимога щодо стягнення заборгованості з повернення попередньої оплати перерахованої на виконання договору, який на момент подання позову є припиненим, виходячи з наведеного у статті 509 Цивільного кодексу України загального поняття зобов`язання та положень статті 1212 Цивільного кодексу України, яка регулює зобов`язання з повернення майна збереженого, набутого без достатньої правової підстави(кондикційні зобов`язання), є за своєю правовою суттю вимогою про виконання позадоговірного обов`язку з повернення майна у вигляді грошових коштів, набутого відповідачем за відсутністю достатньої правової підстави через те, що така підстава відпала.

Таким чином, зазначена вимога,виходячи з наведених позивачем в позовній заяві підстав та предмету позову грунтується на позадоговірних кондиційних правовідносинах сторін

Надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам щодо стягнення попередньої оплати сплаченої на підставі договору, який в подальшому було розірвано за обставин невикористання цієї оплати відповідно до умов договору на час його дії, колегія суддів дійшла висновку, що вони охоплюються регулювнаням глави 83 Цивільного кодексу України про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави

Виходячи зі змісту 1212 Цивільного кодексу України зазначеної статті, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна (кондикційні правовідносини) виникають за наявності наступних умов: 1) збільшення або збереження майна однією особою -набувачем 2) зменшення або незбільшення майна у іншої особи -потерпілого; 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача зменшенням або вiдсутністю збільшення майна на стороні потерпілого 4) відсутність правової підстави для зазначеної зміни майнового стану осіб на час такої зміни, або правова підстава для цього повинна згодом відпасти.

При цьому, не має правового значення, наслідком поведінки набувача чи потерпілого стала зазначена зміна майнового стану цих осіб.

Так, внаслідок перерахування позивачем відповідачеві попередньої оплати відбувся перехід майнових благ (грошових коштів) з майнової сфери позивача (потерпілого-кредитора) у власність відповідача (набувача-боржника).

Такий перехід відбувся за відсутності зустрічного задоволення з боку відповідача, оскільки грошові кошти на час дії Договору не використані відповідачем -підрядником відповідно до умов Договору, внаслідок чого відповідач набув грошові кошти, у вигляді попередньої оплати за рахунок позивача.

Правові підстави для зміни майнового стану сторін внаслідок утримання відповідачем грошових коштів попередньої оплати перерахованої за Договором підряду, який припинено, за обставин її невикористання за час дії Договору відповідно до його умов, відсутні з початку існування спірних позадоговірних правовідносин (з моменту припинення Договору).

Щодо вимоги про стягнення 247794,74 грн. пені, суд першої інстанції правомірно зазначив наступне.

Відповідно до частини 1 статті 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 5.1. Договору строк виконання робіт - протягом 2х місяців з дати укладення договору та отримання Виконавцем від Замовника всієї необхідної проектно-кошторисної документації щодо виконання робіт, що передбачена даним договором.

Як вже зазначалося, до Договору було укладено додаткові угоди, зокрема: Додаткова угода № 1 від 28 серпня 2017 року, якою було збільшено суму Договору до 1052090,24 грн.; Додаткова угода № 2 від 03 жовтня 2017 року, якою було збільшено суму Договору до 3729975,36 грн.

Як до першої, так і до другої додаткової угоди була додана проектно-кошторисна документація (Додатки 1.2,3). Сторони своїм підписом на додаткових угодах підтвердили факт отримання цієї документації.

Таким чином, з дати Додаткової угоди № 2 від 03 жовтня 2017 року починає обраховуватися двомісячний строк на виконання робіт.

Отже, строк виконання робіт за Договором сплив 03.12.2017 року.

Відповідно до пункту 7.3. Договору за порушення термінів виконання зобов`язань з Виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 % вартості робіт, по яким допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вказаної вартості за кожен день прострочення.

За змістом статті 875 ЦК України (в якій наведено нормативне визначення поняття договору будівельного підряду) основним предметом договору будівельного підряду є результат будівельних робіт - завершений будівництвом об`єкт або закінчені будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації на замовлення замовника, а не процес виконання робіт чи діяльність підрядника на створення об`єкта та його здачу.

Аналогічна правова позиція також викладена у пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 року у справі №910/22058/17.

Отже, на підставі висновку експерта та Договору із додатками можна визначити перелік робіт, які відповідачем за зустрічним позовом не були виконані належним чином - щодо яких відбулося прострочення виконання та вартість таких робіт, виходячи із відомостей у кошторисній документації до Договору.

Розрахунок пені позивача за первісним позовом є вірним, а тому вимога про стягнення пені в сумі 247794,74 грн. за порушення відповідачем за зустрічним позовом термінів виконання зобов`язань за Договором за період з 04.12.2017 року по 06.01.2018 року є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Отже, висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову відповідають вимогам чинного законодавства, а доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують наведені висновки, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 16.12.2019 у справі №922/2216/18 та на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 26.12.20 має бути залишене без змін.

Також підлягає залишенню без змін додаткове рішення, як таке, що постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, зважаючи на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 21.12.2019 року ТОВ "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" подало заяву про винесення додаткового рішення у даній справі про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 162036,00 грн. та витрат, пов`язаних із проведення експертизи, в сумі 92950,00 грн. (вх.№ 31166).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До закінчення судових дебатів у справі, 16.12.2019 року до суду першої інстанції надійшла усна заява ТОВ "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро", у якій було зазначено, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду ним буде надано суду заяву про ухвалення додаткового рішення та додаткові докази, що підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Заява ТОВ "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" про ухвалення додаткового рішення подано до суду 21.12.2019 року. Відтак, враховуючи приписи ч. 7 ст. 116 ГПК України, вказана заява подана до суду з дотриманням п`яти-денного строку з дня ухвалення рішення суду (16.12.2019 року).

За приписами ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Оскільки у рішенні господарського суду Харківської області від 16.12.2019 року по справі № 922/2216/18 не було здійснено розподіл витрат на професійну правничу допомогу, які поніс ТОВ "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро", та витрат, пов`язаних із проведення експертизи, суд першої інстанції правомірно вважав за необхідне вирішити заяву ТОВ "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи те, що при розгляді справи № 922/2216/18 ТОВ "ВС Строймастер" у своєму відзиві подав свої заперечення щодо витрат на професійну правову допомогу, в яких зазначив, що судові витрати, які зазначені позивачем за зустрічним позовом у додатку до позову є безпідставними та не обґрунтованими та не підтверджуються будь-якими доказами щодо їх розміру та донесення, зокрема щодо підготовки зустрічної позовної заяви та супроводження справи у судовому порядку не вказаними особами, суд першої інстанції правомірно не вбачав за необхідне викликати сторони в судове засідання для прийняття додаткового рішення по справі та ухвалив додаткове рішення без виклику сторін.

При ухваленні додаткового рішення суд першої інстанції правомірно послався на наступні підстави.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В заяві про ухвалення додаткового рішення позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 77021,39 грн.

Частиною 8 ст.129 ГПК України, передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В постанові Верховного Суду від 03.05.2018 року у справі №372/1010/16-ц наведено наступні висновки.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 30.08.2018 року між ТОВ "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" (Клієнт, Позивач за зустрічним позовом) та АО "Лоу Уолвс" (Адвокатське об`єднання) було укладено договір про надання правової допомоги б/н (далі - Договір) відповідно до якого Адвокатське об`єднання зобов`язалося, зокрема, надавати послуги із представництва у встановленому порядку інтересів Клієнта в судових органах, зокрема, господарських судах.

30.08.2018 року між ТОВ "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" та АО "Лоу Уолвс" було укладено Додаткову угоду до Договору, відповідно до якої Адвокатське об`єднання зобов`язалося виконати наступні роботи та надати наступні види послуг: вивчення матеріалів справи № 922/2216/18, надання усних консультацій, підготовка відзиву на позовну заяву TOB "ВС Строймастер" у справі № 922/2216/18 та інших процесуальних документів, подання до суду, відправку копій відзиву відповідачу; представництво у встановленому порядку інтересів Клієнта в Господарському суді Харківської області у справі № 922/2216/18.

29.10.2018 року між ТОВ "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" та АО "Лоу Уолвс" було укладено Додаткову угоду № б/н до Договору, відповідно до якої Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання з вивчення матеріалів справи № 922/2216/18, надання усних консультацій, підготовки відзиву на апеляційну скаргу TOB "ВС Строймастер" у справі № 922/2216/18 та інших процесуальних документів, подання до суду, відправку копій відзиву позивачу, представництво у встановленому порядку інтересів Клієнта в Східному апеляційному господарському суді у справі № 922/2216/18.

Відповідно до Додаткової угоди від 29.10.2018 року було встановлено вартість робіт та послуг, які надаються Адвокатським об`єднанням:

-вартість вивчення матеріалів справи № 922/2216/18, надання усних консультацій, підготовки відзиву на апеляційну скаргу ТОВ "ВС Строймастер" у справі № 922/2216/18 та інших процесуальних документів, подання до суду, відправку копій відзиву позивачу - 15000,00 грн.;

-вартість супроводження справи в суді - 13500,00 грн.

26.11.2018 року Східним апеляційним господарським судом було прийнято постанову у справі 922/2216/18, якою відмовлено у задоволенні апеляційної скарги ТОВ "ВС Строймастер".

27.11.2018 року сторонами було підписано акт прийому-здачі наданих послуг за Договором, відповідно до якого сума до сплати склала 28500,00 грн. (том 1; а.с. 249).

Послуги за актом від 27.11.2018 року до Договору були сплачені ТОВ "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро", докази чого були подані до суду апеляційної інстанції та містяться в матеріалах справи (том 1; а.с. 248).

26.11.2018 року між ТОВ "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" та АО "Лоу Уолвс" було укладено Додаткову угоду № б/н до Договору, відповідно до якої сторони встановили порядок розрахунку вартості послуг за Договором та затвердили Додаток № 1 до Договору.

04.10.2019 року між ТОВ "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" та АО "Лоу Уолвс" було укладено Додаткову угоду № б/н до Договору, відповідно до якої Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання з вивчення матеріалів справи № 922/2216/19, підготовки зустрічної позовної заяви про стягнення грошових коштів з ТОВ "ВС Строймастер" у справі №922/2216/18 та інших процесуальних документів, подання до суду, відправку копій відповідачу; представництво у встановленому порядку інтересів Клієнта в Господарському суді Харківської області у справі №922/2216/18.

Відповідно до умов Договору Адвокатське об`єднання в особі його голови Крайза Олександра Ігоровича виконувало роботи та надавало послуги у обсязі та порядку встановленому домовленістю сторін.

На підтвердження наданих за Договором та додаткових угод до нього послуг сторони Договору підписали акт прийому-здачі наданих послуг від 17.12.2019 року на загальну суму 133536,00 грн.

На виконання умов Договору, ТОВ "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" було оплачено надані послуги у повному обсязі:

- 28500,00 грн. - за актом прийому-здачі наданих послуг за Договором від 27.11.2018 року;

- 133536,00 грн. - за актом прийому-здачі наданих послуг за Договором від 17.12.2019 року.

Таким чином загальний розмір витрат ТОВ "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" на професійну правничу допомогу становить 162036,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись приписами ст.129 ГПК України, оцінивши відповідність обсягу роботи АО "Лоу Уолвс", з огляду на розумну необхідність відповідних судових витрат для даної справи, господарський суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про обґрунтування заявленого ТОВ "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" розміру витрат на професійну правничу допомогу в сумі 162036 грн., які підлягають стягненню з ТОВ "ВС Строймастер".

Щодо витрат на проведення експертизи суд першої інстанції правомірно зазначив наступне.

Відповідно до частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із пунктом 2 частини 3 статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані проведенням експертизи.

Таким чином, витрати у зв`язку із проведенням судової експертизи виникли у ТОВ "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро" саме в результаті подання позовної заяви позивачем за первісним позовом, а тому підлягають розподілу разом із іншими судовими витратами, зокрема, на правничу допомогу.

Відповідно до пункт 3 частини 5 статті 129 ГПК під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.

Таким чином, витрати, понесені ТОВ "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро", пов`язані із проведенням судової експертизи, у розмірі 92950,00 грн. підлягають стягненню з ТОВ "ВС Строймастер".

Скаржником в апеляційній скарзі не наведено доводів, з яких би вбачалось прийняття додаткового рішення з порушенням вимог чинного законодавства.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства та фактичним обставинам справи, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення оскаржуваного судового рішення та додаткового рішення, яке є його невід`ємною частиною, без змін.

Враховуючи те, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені позивачем, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС Строймастер", м. Київ на рішення господарського суду Харківської області від 16.12.2019 у справі №922/2216/18 та на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 26.12.2019 у справі №922/2216/18 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 16.12.2019 у справі №922/2216/18 та додаткове рішення господарського суду Харківської області від 26.12.2019 у справі №922/2216/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 16.11.2020 .

Головуючий суддя О.В. Ільїн

Суддя В.В. Россолов

Суддя В.С. Хачатрян