ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року м. ОдесаСправа № 915/2360/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: Л.О. Будішевської, С.В. Таран,

секретар судового засідання Іванов І.В.

за участю представників сторін:

від позивача: О.А. Пахомова,

від відповідача: Є.С. Іноземцев,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства Укртрансгаз

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.06.2020 (суддя Смородінова О.Г., м. Миколаїв, повний текст складено 06.07.2020)

у справі № 915/2360/19

за позовом Акціонерного товариства Укртрансгаз

до відповідача: Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Миколаївгаз

про стягнення 124580708,39 грн.,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року Акціонерне товариство „Укртрансгаз (далі також АТ „Укртрансгаз) звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою про стягнення з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (далі також АТ «ОГС «Миколаївгаз») 116 093172,98 грн заборгованості, 7816358,02 грн пені та 671177,39 грн три проценти річних.

В обґрунтування позову АТ „Укртрансгаз послалось на порушення відповідачем своїх зобов`язань з оплати виставлених позивачем рахунків на оплату за добові небаланси за березень, квітень, травень, червень 2019 року на загальну суму 116093172,98 грн, чим АТ «ОГС «Миколаївгаз» порушило умови п. 2.6 укладеного між сторонами Договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 та п. 19 глави 6 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи (ГТС), а також порушило права та інтереси позивача як кредитора у спірних правовідносинах.

Ухвалою місцевого господарського суду від 06.02.2020 було відмовлено в задоволенні заявлених АТ «ОГС «Миколаївгаз» клопотань про зупинення провадження у справі №915/2360/19 та про залучення НКРЕКП в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у справі № 915/2360/19.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 25.06.2020 в позові відмовлено в повному обсязі.

Судове рішення мотивоване тим, що між сторонами відсутній договір, який би передбачав врегулювання щодобових небалансів та відсутня згода на придбання природного газу в оператора газотранспортної системи в обсязі добового небалансу. Крім того, суд зазначив, що з аналізу положень Кодексу ГТС та діючого між сторонами договору вбачається, що для наявності підстав оплати балансування необхідна сукупність таких дій: 1) виникнення негативного місячного небалансу; 2) не врегулювання замовником послуг транспортування цього небалансу самостійно в строк до 12-го числа місяця, наступного за газовим; 3) оформлення оператором одностороннього акту на обсяг неврегульованого замовником обсягу небалансу; 4) надання оператором замовнику до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем розрахунок вартості послуг балансування та рахунок фактуру. Однак, вчинення зазначених вище дій та їх послідовності позивачем не було дотримано, а отже, позовні вимоги не ґрунтуються на положеннях діючого між сторонами договору.

Не погодившись із вказаним рішенням, АТ „Укртрансгаз звернулось до Південнозахідного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального (ст.ст. 204, 626, 629, 901, 903 ЦК України та п.19 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС) та порушення норм процесуального права (ст.ст. 76-81 ГПК України), неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просило скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги. Так, скаржник вказав, що висновок суду про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності між сторонами договору, який би регулював відносини щодо врегулювання щодобових небалансів спростовується умовами пунктів 2.1, 2.2, 2.6, 4.1 вищезгаданого Договору з урахуванням положень пункту 19 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС. Також апелянт зауважив, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам позивача, натомість наведено висновки про відсутність в договорі формул для перерахування саме щодобових небалансів, які є безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач під час розгляду справи наголошував на тому, що Кодекс ГТС визначає порядок встановлення вартості обсягів небалансу. Скаржник наголошує, що відповідач отримав акти та рахунки за спірний період в порядку, визначеному Кодексом ГТС, що спростовує висновки суду першої інстанції про те, що позивач не надав жодних первинних документів, які б свідчили про реальність вчинення балансуючих дій кожної доби. Крім того, АТ Укртрансгаз стверджує, що рішення у даній справі впливає на права та обов`язки Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), оскільки встановлені оскаржуваним рішенням обставини щодо оформлення обсягів небалансу, взаємовідносин позивача та відповідача у процедурах балансування, умови договору на транспортування природного газу безпосередньо врегульовано та встановлено прийнятими НКРЕКП постановами, виконання яких сторонами здійснювалось під час провадження відповідно ліцензійної діяльності. Проте, ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 06.02.2020 було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залучення НКРЕКП до участі у справі № 915/2360/19 в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, чим порушено норми ст. 50 ГПК України.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.08.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.06.2020 у справі № 915/2360/19; встановлено відповідачу строк до 27.08.2020 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право до 27.08.2020 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи; попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми або не у строк, встановлений судом, у вигляді їх повернення заявникові без розгляду.

21.08.2020 Акціонерне товариство Укртрансгаз за допомогою засобів поштового зв`язку звернулось до суду апеляційної інстанції з клопотанням про залучення НКРЕ КП до участі у справі № 915/2360/19 в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, яке (клопотання) надійшло до Південно-західного апеляційного господарського суду 25.08.2020.

В обґрунтування вказаного клопотання позивач послався на те, що рішення з даного спору впливає, в т.ч. на права та інтереси Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕ КП), враховуючи те, що предметом позовних вимог у справі 915/2360/19 є стягнення заборгованості з відповідача за добові небаланси, відповідно до Кодексу газотранспортної системи, який затверджено постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493, та Договору, типова форма якого затверджена постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2497, якими встановлено відповідні правила балансування як складової частини Кодексу газотранспортної системи (у тому числі методології визначення платежів, пов`язаних із балансуванням).

Ухвалою Південнозахідного апеляційного господарського суду від 02.09.2020 вказане клопотання Акціонерного товариства Укртрансгаз відхилено; розгляд справи №915/2360/19 призначено на 29.09.2020 о 12:30 год.

23.09.2020 до суду апеляційної інстанції електронною поштою надійшло клопотання Акціонерного товариства Укртрансгаз про проведення судового засідання в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Черкаської області, у задоволенні якого відмовлено ухвалою від 25.09.2020 через неможливість резервування залу судових засідань, обладнаного системою відеоконференцзв`язку, для проведення судових засідань названого суду з 12:00 до 13:00.

24.09.2020 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання представника Акціонерного товариства Укртрансгаз Пахомової О.А. (направлене на електронну адресу суду), в якому заявник просив забезпечити участь у судовому засіданні, призначеному на 29.09.2020 о 12:30 год., у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи EasyCon.

25.09.2020 на електронну адресу суду надійшли доповнення до клопотання представника Акціонерного товариства Укртрансгаз Пахомової О.А. про призначення розгляду справи в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою системи EasyCon.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 28.09.2020 вказане клопотання задоволено. У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.06.2020 у справі № 915/2360/19 без змін.

У засіданнях апеляційного господарського суду представники сторін підтримали свої правові позиції щодо оскаржуваного судового рішення.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив на позов, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджено матеріалами справи, 17.12.2015 між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (оператор) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» (замовник) був укладений договір транспортування природного газу № (далі Договір), за умовами якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а відповідач, як замовник, сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг. Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі.

Новою назвою Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» є Акціонерне товариство «Укртрансгаз», а новою назвою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз».

З преамбули та п. 2.2 Договору вбачається, що послуги надаються відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексу газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС), затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2493, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

Пунктом 2.3 Договору визначені послуги, які можуть бути надані Замовнику за цим Договором, а саме:

- послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності);

- послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування);

- послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Згідно з п.2.4 Договору обсяг послуг, що надаються за цим договором (крім послуг балансування), визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування), які згідно п.2.8. Договору є його невід`ємними частинами. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Відповідно до п. 2.5 Договору сторони визначили, що приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу.

У пункті 2.6 Договору сторони погодили, що Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у Договорі.

У пункті 5.5 Договору передбачено, що на кожну фізичну точку входу/виходу до/з газотранспортної системи складається акт розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, який має містити схему потоків газу через вузол обліку природного газу (ВОГ), його місце розташування на схемі, межу балансової належності та за необхідності схематичне позначення іншого обладнання чи засобів вимірювальної техніки (ЗВТ).

У разі виникнення у Замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до 12 числа місяця, наступного за газовим місяцем, Замовник зобов`язаний сплатити Оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс Замовника визначається відповідно до Кодексу (п. 9.1 Договору).

За положеннями п.п. 9.3, 9.4 Договору базова ціна газу визначається Оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до 10 числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб-сайті. Оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

Послуги, які надаються за цим Договором, за винятком послуг балансування, оформлюються Оператором і Замовником актами наданих послуг (п. 11.1. Договору).

За умовами п. 11.4 Договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого Замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього Договору.

У пункті 17.1 Договору сторони погодили, що цей Договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору, жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Пунктом 17.2 Договору визначено, що усі зміни та доповнення до цього договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими особами сторін. Сторони зобов`язуються письмово повідомляти про зміну реквізитів (місцезнаходження, найменування, організаційно-правової форми, банківських реквізитів тощо) не пізніше ніж через десять днів після настання таких змін.

Згідно з п. 17.3 Договору у разі внесення та затвердження Регулятором змін до типового договору транспортування природного газу сторони зобов`язані протягом місяця внести відповідні зміни до цього договору.

Вказаний договір скріплений підписами та печатками обох сторін.

29.11.2017 між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до вказаного договору, якою були внесені зміни до пунктів 8.2, 8.4, 10.4 та, зокрема, до пункту 9.4, який викладено в такій редакції:

« 9.4 Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник, крім вартості послуг, вказаних в абзаці другому цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

Оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року N 20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період».

Пунктом 6 Додаткової угоди встановлено, що інші умови Договору залишаються незмінними і обов`язковими до виконання сторонами.

АТ „Укртрансгаз за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за березень, квітень, травень та червень 2019 року виявило наявність у АТ «ОГС «Миколаївгаз» небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, на підставі чого здійснило розрахунок остаточних обсягів добового небалансу відповідача за кожну газову добу звітного місяця, визначивши його остаточну плату за такі добові небаланси за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць, а саме:

- за березень 2019 року виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 6069003,42 м. куб. на загальну вартість 58 563 358,33 грн;

- за квітень 2019 року - в розмірі 4046628,94 м. куб. на загальну вартість 35444147,69 грн;

- за травень 2019 року - в розмірі 1675069,15 м. куб. на загальну вартість 13773229,29 грн;

- за червень 2019 року - в розмірі 962962,0 м. куб. на загальну вартість 8353179,18 грн.

На підтвердження наявності у відповідача небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, позивачем надані: акти врегулювання щодобових небалансів № 03-2019- за березень 2019 року (з коригуючим актом), № 04-2019- за квітень 2019 року, № 05-2019- за травень 2019 року, № 06-2019- за червень 2019 року, довідки позивача № 1 про добові небаланси відповідача, що виникли внаслідок відбору природного газу для витрат відповідача за березень, квітень, травень, червень 2019 року, довідки позивача № 2 про добові небаланси відповідача, що виникли внаслідок несанкціонованого відбору природного газу споживачами з газорозподільної системи за березень, квітень, травень, червень 2019 року, довідки позивача № 3 про добові небаланси відповідача за березень, квітень, травень, червень 2019 року, рахунки № 03-2019- від 31.03.2019, № 04-2019- від 30.04.2019, № 05-2019- від 31.05.2019, № 06-2019- від 30.06.2019, реєстри файлів завантаження до інформаційної платформи АТ «Миколаївгаз», реєстри файлів відправлених з інформаційної платформи філії «Оператор ГТС України» АТ «Укртрансгаз» (т. 1, а.с. 32 - 114).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У силу ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У силу ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За приписами ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Частиною 1 статті 222 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За положеннями ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Правове регулювання взаємовідносин оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газорозподільних систем здійснюється Кодексом газотранспортної системи, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, а також положеннями Закону України «Про ринок природного газу», Цивільного та Господарського кодексів України.

Так, пунктами 7, 45 ч.1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що газотранспортна система - технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу; транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. Оператор газотранспортної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками (ч.ч. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про ринок природного газу»).

Регламентом функціонування газотранспортної системи України є Кодекс газотранспортної системи, затверджений постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015. Кодекс також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України.

Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу IV Кодексу ГТС правовідносини між оператором газотранспортної системи та оператором установки LNG / оператором газосховища / газовидобувним підприємством /оператором газорозподільної системи / прямим споживачем щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добових небалансів у газотранспортній системі, регулюються договором транспортування природного газу, укладеним відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2497.

За приписами пункту 1 глави 1 Розділу VIII Кодексу одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом.

Таким чином, нормами чинного законодавства визначено, що транспортування природного газу може здійснюватись лише в межах газотранспортної системи, на підставі договору, укладеного з оператором газотранспортної системи, а отже, саме договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Пунктом 5 глави 1 розділу І названого Кодексу визначено, що договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Як вище зазначалось, 17.12.2015 між позивачем та відповідачем було укладено договір транспортування природного газу № , доказів розірвання якого або визнання недійсним матеріали справи не містять, як і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних об`єктивних обставин. При цьому наведений у пункті 2.3 Договору перелік послуг, які можуть бути надані Замовнику за цим Договором, є вичерпним і вчинення дій щодо врегулювання щодобових небалансів не передбачає.

01 березня 2019 року постановою НКРЕКП від 27.12.2017 №1437 «Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП щодо впровадження добового балансування на ринку природного газу та процедури розробки, подання і затвердження Плану розвитку газотранспортної системи на наступні 10 років» відбулося запровадження добового балансування на ринку природного газу України. Перехід на добове балансування передбачає, що взаємодія між оператором газотранспортної системи, постачальниками, операторами газорозподільних систем і споживачами здійснюється виключно через інформаційну платформу оператора ГТС.

Пунктом 11 вказаної постанови НКРЕКП передбачено обов`язок оператора газотранспортної системи (позивача) з 01 серпня 2018 року надавати послуги транспортування природного газу на підставі договору транспортування природного газу, укладеного відповідно до типового договору транспортування природного газу зі змінами, затвердженими цією постановою. В даній редакції типового договору передбачений, в тому числі, порядок оплати добових небалансів.

23.07.2018 позивач направив до відповідача лист з пропозицією укласти новий договір транспортування природного газу від 01.08.2018 № .

Після ознайомлення із запропонованим позивачем проектом договору відповідачем було прийнято рішення про його підписання з протоколом розбіжностей відповідно до ч. 3 ст.188 Господарського кодексу України. Складання протоколу розбіжностей обумовлено тим, що у зв`язку з набранням чинності постанови Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2017 року №951 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» втратив чинність Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20.

Не погодившись із запропонованими відповідачем змінами, викладеними в протоколі розбіжностей, позивач звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою про визнання запропонованого до підписання договору про транспортування природного газу укладеним в редакції позивача.

Колегія суддів зазначає, що саме в редакції договору транспортування природного газу від 01.08.2018, щодо укладення якого виник спір, визначено порядок оплати у разі виникнення у замовника добового небалансу, а саме розділ IX «Визначення вартості щодобових небалансів та порядок розрахунків за них», а в діючому договорі транспортування природного газу № від 17.12.2015 відсутній порядок оплати за добові небаланси.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 26.12.2019 у справі №915/982/18, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2020, у задоволенні позовних вимог про визнання договору укладеним відмовлено у повному обсязі. При цьому судом встановлено, що за фактичними обставинами справи цей спір зумовлений необхідністю внесення змін до договору № і має вирішуватися у судовому порядку за позовом про внесення відповідних змін до вказаного договору, а не за позовом про укладення договору; наразі ж укладений між сторонами договір № є чинним, заперечень щодо продовження строку його дії від учасників договору не надходило, що не заперечується сторонами, але його зміст не враховує зміни, що були внесені до Типового договору транспортування природного газу постановою НКРЕКП від 27.12.2017 №1437.

Судова колегія зауважує, що матеріали справи не містять доказів наявності між сторонами Договору, який би регулював відносини між сторонами щодо врегулювання щодобових небалансів, а тому посилання на вищезазначений договір в обґрунтування позовних вимог про оплату за добові небаланси, які діючим договором не передбачені, є необґрунтованими та такими, що суперечать умовам укладеного між сторонами договору.

Положеннями глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС Кодекс ГТС передбачено, що плату за добові небаланси може вносити і Оператор ГТС і Замовник (залежно від того обсяг небалансу є позитивним чи негативним).

Договір передбачає плату за послугу балансування, яку вносить лише Замовник (п. 9.1 Договору).

Згідно з п. 6 глави 6 розділу Кодексу ГТС якщо добовий небаланс замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є негативним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, придбав природний газ в оператора газотранспортної системи в обсязі добового небалансу та повинен сплатити оператору газотранспортної системи плату за добовий небаланс.

Проте, як зазначено вище, між сторонами відсутній договір, який би передбачав врегулювання щодобових небалансів та відсутня згода на придбання природного газу в оператора газотранспортної системи в обсязі добового небалансу.

Зі змісту наведених вище положень Кодексу ГТС та діючого між сторонами договору вбачається, що для наявності підстав оплати балансування необхідна сукупність таких дій: 1) виникнення негативного місячного небалансу; 2) не врегулювання замовником послуг транспортування цього небалансу самостійно в строк до 12-го числа місяця, наступного за газовим; 3) оформлення оператором одностороннього акта на обсяг неврегульованого замовником обсягу небалансу; 4) надання оператором замовнику до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, розрахунку вартості послуг балансування та рахунку-фактури.

Проте позивачем не було дотримано зазначених вище дій та їх послідовності, а отже, як вірно зазначив місцевий господарський суд, позовні вимоги не ґрунтуються на положеннях діючого між сторонами договору.

Посилання АТ „Укртрансгаз на положення Кодексу ГТС не приймаються колегією суддів до уваги, так як для врегулювання щодобових небалансів відповідача (Оператора ГРМ) необхідна певна послідовність дій, яка не дотримана позивачем, оскільки ним не надано первинних документів, які б свідчили про реальність вчинення балансуючих дій кожної доби (на періоді в добу, оскільки відповідно до п. 5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС «період балансування» - газова доба (D)). Надані позивачем односторонні акти врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць не містять відомостей про джерела внесення в них інформації, так само як і коригуючий акт врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць березень 2019 року. Також ці акти не містять пояснень, чому відбулися коригування, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції не вважає ці докази достовірними в розумінні ст. 78 ГПК України.

Так, про відсутність у позивача права складати односторонні коригуючі акти про надані послуги зазначено, зокрема, у постановах Верховного Суду у справах №927/276/18 від 04.12.2018, № 924/447/18 від 10.04.2019, №920/344/18 від 12.06.2019 та №922/1382/18 від 09.10.2019.

Що стосується посилань АТ „Укртрансгаз на функціонування інформаційної платформи та беззаперечність інформації, наданої з її ресурсів, необхідно зазначити наступне.

На офіційному веб-сайті Регулятора НКРЕКП в розділі «Акти перевірок у нафтогазовому комплексі за 2019 рік» міститься інформація щодо проведення перевірки АТ «Укртрансгаз» результати якої оформлені актом № 161 від 19.04.2019 (зазначена інформація є публічною). В акті встановлено, що «особистий кабінет Оператора ГРМ в інформаційній платформі не містить вкладку «Створити номінацію», що не дає можливості оператору ГРМ подати номінацію у разі закупівлі природного газу для власних виробничо-технічних потреб та для покриття фактичних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ у власника природного газу у віртуальній торговій точці, що не відповідає вимогам абзацу першого пункту 2 глави 3 розділу IV Кодексу ГTC, а саме інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом». У зв`язку із зазначеним, НКРЕКП було прийнято постанову НКРЕКП №664 від 26.04.2019 «Про здійснення заходів державного регулювання до AT «Укртрансгаз» відповідно до положень якої AT «Укртрансгаз» мало до 20.05.2019 привести свої дії у відповідність до вимог Кодексу ГТС…».

Вказане свідчить про те, що Інформаційна платформа Оператора ГТС, на якій учасники ринку мали б вчиняти щодобові балансуючі дії в період до 20.05.2019, не виконувала своїх функцій належним чином по відношенню до Оператора ГРМ. Тому в Оператора ГТС в цей період не було передбаченого законодавством інструменту для вчинення щодобових балансуючих дій по відношенню до Оператора ГРМ. Внаслідок дослідження цифрового носія з інформацією щодо реєстру завантажених даних для інформаційної платформи по АТ «ОГС «Миколаївгаз» за березень, квітень, травень та червень 2019 року із розгорнутими даними встановлено виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо подання шляхом завантаження файлів з ЕЦП до інформаційної платформи в розрізі споживачів, яка в подальшому обробляється та на підставі якої в подальшому автоматично формуються платформою односторонні акти щодобових небалансів, які через внутрішню пошту платформи направляються відповідачу. Також у справі наявні паперові копії електронних доказів, які дублюють інформацію, що є на даному електронному носії.

Відтак, інформація з інформаційної платформи, розміщеної на даному диску, обґрунтовано не була прийнята до уваги господарським судом першої інстанції, з огляду на знаходження в матеріалах справи письмових доказів, які дублюють інформацію, що міститься на електронному диску, та мають відношення до предмету спору (а саме щодобових небалансів), та головне, з огляду на не існування в чинному договорі умов і формул щодо перерахування та стягнення вказаних щодобових негативних небалансів.

Щодо посилання AT «Укртрансгаз» на двосторонні акти приймання-передачі природного газу то, що оскільки вони складалися на виконання умов Договору стосовно приймання-передачі природного газу (та вимог пункту 5 глави 1 розділу XII Кодексу ГРМ (порядок документального оформлення приймання-передачі природного газу в точках виходу з газотранспортної системи до ГРМ між Оператором ГТС та Оператором ГРМ)), то вони не мають відношення до врегулювання питання щодобових небалансів за газовий місяць, про стягнення яких звернувся позивач (та не змінюють умов діючого Договору).

З огляду на наведене, місцевий господарський суд дійшов висновку, з яким погоджується апеляційний господарський суд, про те, що позовні вимоги AT «Укртрансгаз» не ґрунтуються на умовах діючого Договору щодо виконання відповідачем зобов`язання з оплати рахунків за добові небаланси з огляду на відсутність врегульованого на договірних засадах механізму щодо строків та процедури виставляння рахунків та порядку їх оплати у разі наявності добових небалансів, а також відсутність в Договорі формул для перерахування саме щодобових небалансів.

За таких обставин, Господарським судом Миколаївської області правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення з АТ «ОГС «Миколаївгаз» 116093172,98 грн заборгованості, а також похідних вимог про стягнення 7816358,02 грн пені та 671177,39 грн трьох процентів річних.

Викладені в апеляційній скарзі доводи АТ Укртрансгаз не спростовують наведених висновків господарського суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а вказане судове рішення слід залишити без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за її подання та розгляд не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, 281-284 ГПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Укртрансгаз залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.06.2020 у справі № 915/2360/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 09.11.2020.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран