ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2020 р. м. Київ Справа № 911/2019/20

Суддя Конюх О.В., при секретарі судового засідання Ревуцькій А.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Київщина-Житло», м. Київ,

до відповідача: Обухівської міської ради, м. Обухів Київської області,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головного управління Державної казначейської служби України у

Київській області, м. Київ

про стягнення 1 565 708,48 грн.

за участю представників:

від позивача: Муравйов О.В., адвокат, довіреність від 18.02.2020;

від відповідача: Бочечко І.П., в порядку самопредставництва, витяг з ЄДР, довіреність

№ 801 від 01.04.2020;

від третьої особи: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Київщина-Житло», м. Київ (далі по тексту ТОВ «Київщина-Житло») звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 07.07.2020 до відповідача Обухівської міської ради Київської області, м. Обухів (далі по тексту Обухівська міськрада), в якому просить суд стягнути з відповідача 1 565 798,48 грн. збитків, завданих неправомірними рішеннями органу місцевого самоврядування.

Позов обґрунтований тим, що рішенням від 23.02.2006 №297 «Про розгляд питань по регулюванню земельних відносин» Обухівська міськрада вилучила із складу лісового фонду Обухівського лісництва земельну ділянку площею 5,8 га, землі перевела у землі міської ради, надала дозвіл ТОВ «Київщина-Житло» на виготовлення матеріалів вибору земельної ділянки під будівництво житлового комплексу.

Рішенням від 27.07.2006 №34 «Про розгляд питань по регулюванню земельних відносин» Обухівською міською радою було погоджено ТОВ «Київщина-Житло» матеріали вибору земельної ділянки, надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки на умовах оренди під будівництво житлового комплексу.

Рішенням від 30.11.2006 №65 «Про розгляд питань по регулюванню земельних відносин» Обухівською міською радою затверджено проект землеустрою, надано товариству «Київщина-Житло» в оренду земельну ділянку площею 5,8 га під будівництво житлового комплексу у м. Обухові по вул. Каштановій.

20.12.2006 між Обухівською міською радою та ТОВ «Київщина-Житло» було укладено договір оренди землі на земельну ділянку кадастровий номер :01:100:0008, який був зареєстрований 27.07.2007 у державному реєстрі земель. 15.07.2014 була проведена державна реєстрація прав та їх обтяжень.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2018 у справі № 911/1482/17, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 11.06.2018, визнано недійсними рішення Обухівської міської ради від 23.02.2006, від 30.11.2006, визнано недійсним договір оренди землі від 20.12.2006, скасовано рішення про державну реєстрацію прав від 15.07.2014. За висновками судів що земельна ділянка лісового фонду площею 5,8 га знаходилась у власності держави, тому Обухівська міська рада не мала повноважень на розпорядження нею.

Позивач твердить, що за період дії договору оренди сплатив до місцевого бюджету Обухівської міської ради за 2007 2018 роки загалом 1 565 708,48 грн. орендної плати за недійсним договором. Позивач стверджує, що відповідно до Методичних рекомендацій з формування собівартості будівельно-монтажних робіт, до складу операційних витрат мають бути включені витрати по сплаті орендної плати, надходження яких контролюється органами державної податкової служби відповідно до Податкового кодексу України.

Відтак позивач стверджує, що витрати ТОВ «Київщина-Житло» на сплату орендної плати є прямими реальними збитками, завданими позивачу при прийнятті рішень та наданні земельної ділянки в оренду, які мають бути відшкодовані в порядку ст.ст. 1166, 1173 ЦК України Обухівською міською радою, яка прийняла незаконні рішення, які були в подальшому скасовані у судовому порядку.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.07.2020 відкрито провадження у справі №911/2019/20 в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 10.08.2020.

Ухвалою від 10.08.2020 підготовче судове засідання відкладено на 07.09.2020.

11.08.2020 від відповідача Обухівської міської ради до господарського суду Київської області надійшов відзив від 05.08.2020 №1895 на позовну заяву про стягнення збитків, у якому відповідач просить суд у задоволенні позову ТОВ «Київщина-Житло» відмовити у повному обсязі.

Відповідач твердить, що рішення Обухівської міської ради від 23.02.2006 та від 30.11.2006 були прийняті за клопотанням ТОВ «Київщина-Житло» від 27.07.2006. Вказані рішення стали підставою для укладення договору оренди землі від 20.12.2006, відповідно до якого позивачу було встановлено ставку орендної плати 1,5% від грошової оцінки земельної ділянки, яка є договірною платою за користування земельною ділянкою.

Посилаючись на ст.ст. 224, 225 ГК України, які регламентують поняття та склад збитків, завданих господарським правопорушенням, відповідач твердить, що орендну плату, яку орендар за власною волею зобов`язався сплачувати за договором оренди, не можна віднести до жодного виду збитків.

Посилаючись на пункти 5.2, 14.1.147, 14.1.136 Податкового кодексу України, позивач твердить, що плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

У рішенні Київського апеляційного господарського суду по справі №911/1482/17 встановлено, до дії ТОВ «Київщина-житло» щодо отримання в оренду земельної ділянки за рахунок земель державної власності вкритих лісом (держлісфонду), у тому числі ц укладення договору оренди цієї земельної ділянки, суперечили вимогам Земельного кодексу та Лісового кодексу. Постановою Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 11.06.2018 постанова Київського апеляційного господарського суду у справі №911/1482/17 залишена без змін. Суди зазначили, що Обухівська міська рада в перевищення своїх повноважень уклала договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Київщина-житло», тому цей договір є недійсним, оскільки, в тому числі суперечить вимогам лісового та земельного законодавства.

Відповідно до частини 6 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», у разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним, отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди не повертається, а перераховані позивачем кошти є орендною платою за користування землею. Посилаючись на постанову Вищого господарського суду України від 25.01.2011 №13/1438, відповідач твердить, що у разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним, отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається.

19.08.2020 від позивача до господарського суду надійшла відповідь від 17.08.2020 на відзив, у якій позивач твердить, що відповідач як орган місцевого самоврядування вирішив надати позивачу земельну ділянку площею 5,8 га для будівництва житлового комплексу. Процес будівництва передбачає понесення забудовником значних витрат. Однак мета використання земельної ділянки досягнута не була, оскільки земельна ділянка була надана в оренду із порушенням законодавства, і протиправність дій відповідача вже встановлена судом у справі №911/1482/17. Факт того, що неправомірні дії відповідача перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із понесенням позивачем реальних збитків, які підлягають відшкодуванню відповідачем, встановлено в судовому порядку у справі №911/1809/19. Позивач твердить, що орендна плата за земельну ділянку, мета оренди якої не була досягнута внаслідок неправомірних дій відповідача, має кваліфікуватися як збитки відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 22 ЦК України та відповідно до частини 2 ст. 224 ГК України, заперечень проти розміру збитків, зазначеного у позові, відповідач не надав, докази на підтвердження таких збитків не спростував, у зв`язку з чим позов належить до задоволення в порядку ст. 1173, 1192 ЦК України. Позивач твердить, що не визначав підставою позову повернення отриманого сторонами за недійсним договором, на застосування наслідків недійсності договору, які передбачені ст. 216 ЦК України або ст. 208 ГК України не посилався.

Третя особа пояснень щодо позову та відзиву не надала, про дату, час та місце судових засідань була повідомлена належним чином.

Ухвалою від 07.09.2020 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 21.09.2020.

21.09.2020 від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив від 21.09.2020 №2237, у якому відповідач твердить, що у справі №911/1809/19 за позовом ТОВ «Київщина-Житло» з виконкому Обухівської міської ради було стягнуто 644 284 грн. збитків, рішення суду виконане. Однак, у відповіді на відзив позивач повідомляє, що 1 565 708,48 грн. також є збитками. Відповідач не погоджується з даним твердженням, та посилаючись на частину 6 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» твердить, що орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається, а заявлена до стягнення сума не є збитками, а е саме орендною платою за фактичне користування землею.

В судовому засіданні 21.09.2020 було розпочато розгляд справи по суті та оголошено перерву в порядку ст. 216 ГПК України до 06.10.2020, про що присутні представники позивача та відповідача були повідомлені особисто під розпис, а відсутня третя особа шляхом надіслання ухвали від 21.09.2020 в порядку статей 120-121 ГПК України. Як свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, третя особа вказану ухвалу отримала 24.09.2020.

В судовому засіданні 06.10.2020 судом було продовжено з`ясування обставин справи та дослідження доказів та повторно було оголошено перерву до 13.10.2020. Як свідчить залучене до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, третя особа ухвалу від 06.10.2020 отримала 09.10.2020.

07.10.2020 електронною поштою, а 10.10.2020 в оригіналі поштою від відповідача до суду надійшло клопотання від 07.10.2020 №2414 про застосування позовної давності, у якій заявляє про сплив позовної давності щодо вимог позивача за 2007-2017 роки.

В судове засідання 13.10.2020 з`явились представники позивача та відповідача. Позивач подав пояснення щодо позовної давності та читабельні копії документів, доданих до позову та оригінали для огляду.

Розглянувши позов товариства з обмеженою відповідальністю «Київщина-Житло» до Обухівської міської ради Київської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про стягнення 1 565 708,48 грн. збитків, всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням 30 сесії Обухівської міської ради №297-30-ІУ від 23.02.2006 вирішено надати дозвіл ТОВ Київщина-Житло на виготовлення матеріалів відбору земельної ділянки орієнтованою площею 5,8 га наміченої для відведення в користування на умовах оренди під будівництво житлового комплексу в м. Обухів по вул. Каштановій при умові відшкодування збитків ДП Київський лісгосп, крім того, вказаним рішенням вирішено вилучити із складу лісового фонду Обухівського лісництва в кварталі 63 виділ 15 земельну ділянку площею 5,8 га з метою подальшої передачі ТОВ Київщина-Житло.

Рішенням 3 сесії Обухівської міської ради №34-3-У від 27.07.2006 вирішено погодити матеріали відбору земельної ділянки та надати дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки орієнтованою площею 5,8 га для надання в користування на умовах оренди під будівництво житлового комплексу в м. Обухів по вул. Каштанова.

Рішенням 8 сесії Обухівської міської ради №65-8-У від 30.11.2006 вирішено: затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 5,8 га в користування на умовах оренди під будівництво житлового комплексу; надати ТОВ Київщина-Житло земельну ділянку 5,8 га в користування на умовах оренди під будівництво житлового комплексу в м. Обухів по вул. Каштановій; ТОВ Київщина-Житло укласти з Обухівською міською радою договір на право користування земельною ділянкою на умовах оренди строком на 10 років.

20.12.2006 між Обухівською міською радою (орендодавець) та ТОВ Київщина-Житло (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до якого відповідач 1 надає відповідачу 2, на підставі рішення №65-8-У від 30.11.2006 Обухівської міської ради, в оренду, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Обухів, вул. Каштанова (кадастровий номер 0:01:100:0008) під будівництво житлового комплексу.

Договір укладено на 10 років, починаючи з дати його реєстрації. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк (п.п. 2.1, 2.2 договору).

Вказаний договір оренди посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу 20.12.2006 та зареєстровано у Обухівському районному відділі Київської регіональної Філії Центру державного земельного кадастру, про що 27.07.2007 у Державному реєстрі земель було вчинено запис за №13.

Відповідно до акту прийому-передачі від 20.12.2006 відповідачем 1 передана, а відповідачем 2 прийнята земельна ділянка яка знаходиться за адресою: м. Обухів, вул. Каштанова (кадастровий номер 0:01:100:0008) під будівництво житлового комплексу.

15.07.2014 між Обухівською міською радою та ТОВ «Київщина-Житло» було укладено та нотаріально посвідчено за реєстровим номером 1342 договір про внесення змін та доповнень до договору оренди землі, а саме викладено пункт 1.1 Договору у новій редакції, відповідно до якої в оренду передана земельна ділянка площею 5,800 га кадастровий номер :01:100:0008 під будівництво житлового комплексу, а також викладено пункт 3.2 Договору в новій редакції, відповідно до якого орендна плата становить 3% від нормативної грошової оцінки.

Право оренди ТОВ Київщина Житло земельною ділянкою площею 5,8 га з кадастровим номером :01:100:0008 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, номер запису №14464294 від 15.07.2014, на підставі рішення приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Н.Р. № 14463133 від 15.07.2014 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Вищевказані обставини були встановлені судом під час розгляду справи №911/1482/17, визнаються сторонами та у порядку частин 1 та 4 ст. 75 ГПК України не доказуються при розгляді даної справи.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2018 у справі 3911/1482/17за позовом Заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Обухівської РДА Київської області та Київської обласної державної адміністрації до Обухівської міської ради Київської області, ТОВ "Київщина-Житло" про визнання недійсними рішень, визнання недійсним договору оренди землі № 6192 від 20.12.2006 року та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 11.06.2018:

визнано недійсним рішення 30 сесії Обухівської міської ради Київської області четвертого скликання Про розгляд питань по регулюванню земельних відносин № 297- 30 сесії-ІУ від 23.02.2006, яким вилучено зі складу лісового фонду Обухівського лісництва в кварталі 63, виділ 15 земельну ділянку площею 5,8 га.;

визнано недійсним рішення 8 сесії Обухівської міської ради Київської області п`ятого скликання Про розгляд питань по регулюванню земельних відносин № 65-8 сесїї-У від 30.11.2006, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення ТОВ Київщина-Житло земельної ділянки площею 5,8 га у користування;

визнано недійсним договір оренди землі, укладений між Обухівською міською радою Київської області та Товариством з обмеженою відповідальністю Київщина-Житло № 6192 від 20.12.2006 з усіма змінами та доповненнями;

скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Н.Р. № 14463133 від 15.07.2014 року.

Судом у справі №911/1482/17 встановлено, що земельна ділянка площею 5,8 га з кадастровим номером :01:100:0008 належить до земель лісового фонду та станом на 23.02.2006 (дата прийняття рішення Обухівської міської ради № 29730) перебувала у власності держави. Тому, приймаючи рішення № 297-30 від 23.02.2006, Обухівська міська рада діяла поза межами законом встановлених повноважень щодо вилучення зі складу лісового фонду Обухівського лісництва в кварталі 63, виділ 15 земельної ділянки площею 5,8га.

Рішення Обухівської міської ради № 297 30 стало підставою для прийняття наступних рішень, зокрема рішення 8 сесії Обухівської міської ради № 65 8 від 30.11.2006, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 5,8 га в користування на умовах оренди під будівництво житлового комплексу, надано ТОВ Київщина-Житло земельну ділянку 5,8 га в користування на умовах оренди під будівництво житлового комплексу в м. Обухів по вул. Каштановій та зобов`язано ТОВ Київщина-Житло укласти з Обухівською міською радою договір на право користування земельною ділянкою на умовах оренди строком на 10 років.

Враховуючи, що Обухівська міська рада неправомірно розпорядилася земельною ділянкою лісового фонду, вилучивши її із складу лісового фонду Обухівського лісництва з порушення норм діючого на момент виникнення спірних відносин законодавства, суд дійшов висновку про незаконність подальших дій зі спірною земельною ділянкою, зокрема щодо прийняття рішення 8 сесії Обухівської міської ради Київської області п`ятого скликання Про розгляд питань по регулюванню земельних відносин № 65 8 від 30.11.2006, та укладення із ТОВ «Київщина-Житло» договору оренди № 6192 від 20.12.2006.

Позивач твердить, що протягом дії недійсного договору оренди (2007 2018), який був укладений відповідно до прийнятих із перевищенням повноважень недійсних рішень Обухівської міської ради, сплачував орендну плату загалом у сумі 1565708,48 грн., які просить суд стягнути з Обухівської міської ради в якості збитків, завданих позивачу незаконними рішеннями органу місцевого самоврядування в порядку ст.ст. 1166, 1173 ЦК України.

Позов належить до задоволення частково з огляду на таке.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Статтею 144 Господарського кодексу України також встановлено, що майнові права та майнові обов`язки суб`єкта господарювання можуть виникати, у тому числі, внаслідок заподіяння шкоди іншій особі.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди наведено, зокрема, у ст. ст. 1166, 1173, 1174 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтею 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів

Відповідно до статті 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Досліджуючи заявлені позовні вимоги, суд зазначає, що ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

При цьому, у статті 1173 Цивільного кодексу України закріплено спеціальний випадок відшкодування шкоди, що має певні особливості порівняно з загальними правилами про деліктну відповідальність, отже, зазначеною правовою нормою встановлено відповідальність за завдання шкоди особливим суб`єктом, здійснення ним особливих функцій, тощо.

Суб`єктом відповідальності за даною статтею є держава, Автономна Республіка Крим, орган місцевого самоврядування, які відшкодовують шкоду, завдану безпосереднім заподіювачем шкоди - органом державної влади, органом Автономної Республіки Крим та органом місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

На відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 Цивільного кодексу України допускає можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст. ст. 1173, 1174 Цивільного кодексу України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо особа, яка заподіяла шкоду, не була уповноважена на такі дії;

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом ст. 1173 Цивільного кодексу України завдана шкода відшкодовується в повному обсязі;

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та полягає у тому, що шкода має виступати об`єктивним невідворотним наслідком поведінки особи, яка заподіяла шкоду.

Наявність сукупності всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

При цьому, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають в результаті неправомірної поведінки відповідача, і є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки тієї особи, яка заподіяла шкоду.

Незаконними діяннями органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим, органів місцевого самоврядування є діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вищезазначених органів. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена.

У даному випадку незаконність прийняття Обухівською міською радою рішення про вилучення земельної ділянки від 23.02.2006 та рішення про передачу її в оренду позивачу від 30.11.2006 встановлена судом та сторонами визнається.

Суд відхиляє посилання відповідача на те, що сплачена орендна плата не є збитками, а є передбаченим законом обов`язковим платежем платою за право користування земельною ділянкою, яка відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» не може бути повернута з огляду на таке.

Суд відхиляє посилання відповідача на ст.ст. 224, 225 ГК України, які регламентують поняття та склад збитків, завданих господарським правопорушенням, оскільки спірні правовідносини, які є предметом розгляду у справі не є зобов`язальними та не мають джерелом господарский правочин. Предметом спору у справі є завдання майнової шкоди незаконними рішеннями органу місцевого самоврядування.

Статтею 216 ЦК України визначено загальні наслідки недійсності правочинів. Відповідно до частини 1 вказаної статті, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Дійсно, відповідно до частини шостої ст. 21 спеціального Закону України «Про оренду землі» встановлено, що у разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається.

Однак, відповідач Обухівська міська рада не є та не була орендодавцем щодо спірної земельної ділянки, позаяк земельна ділянка належить до земель лісового фонду та перебуває у державній власності, а відповідно до частини четвертої ст. 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування. Тож отримання Обухівською міською радою орендної плати за земельну ділянку державної власності було безпідставним.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 208 ГК України якщо господарське зобов`язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов`язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов`язанням, а у разі виконання зобов`язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Однак, як вбачається з рішень судів у справі № 911/1482/17, укладений між позивачем та відповідачем договір оренди землі був визнаний недійсним із загальних підстав невідповідності чинному законодавству, і наявність спеціальних підстав, передбачених ст. 208 ГК України судом не досліджувалась, у зв`язку з чим і спеціальні наслідки у вигляді стягнення всього отриманого на користь держави до сторін правочину застосовані не були.

Суд повторно наголошує, що позов у справі 911/2019/20 заявлений не з підстав застосування реституції як наслідку недійсності договору, а з підстав стягнення з Обухівської міської ради майнової шкоди, завданої ТОВ «Київщина-Житло» незаконними рішеннями щодо земельної ділянки, яка не перебувала у комунальній власності.

Суд відхиляє посилання відповідача на те, що рішення Обухівською міською радою приймалися за клопотанням ТОВ «Київщина-Житло».

Як було вказано вище, шкода, завдана неправомірними рішеннями органу місцевого самоврядування, відшкодовується незалежно від наявності вини, а наявність чи відсутність клопотань позивача жодним чином не скасовує визначений Конституцією України обов`язок органу місцевого самоврядування діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд відхиляє посилання відповідача на те, що всі збитки, які позивач вважав за необхідне заявити до стягнення, були стягнуті рішенням господарського суду Київської області у справі №911/1809/19 від 04.10.2019, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2019.

Загальні засади відшкодування позадоговірної майнової шкоди виходять із принципу повного відшкодування особою, яка цю шкоду завдала (частина 1 ст. 1166 ЦК України). Позов у справі №911/1809/19 мав інший предмет, питання про стягнення збитків у вигляді сплаченої орендної плати судом не розглядалося, а чинне законодавство не містить заборони особі звертатися до суду із частиною вимоги у різних судових провадженнях.

Між тим, витрати на оплату орендної плати позивачем ніколи не були б зроблені, якби відповідач, приймаючи спірні рішення, діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, суд погоджується що вказані майнові втрати позивача можуть бути кваліфіковані як невідворотний результат незаконних рішень Обухівської міської ради щодо спірної земельної ділянки лісового фонду державної власності, тобто позивачем доведено прямий причино-наслідковий зв`язок між неправомірними рішеннями відповідача та завданою шкодою.

Щодо розміру шкоди, суд зазначає таке.

Згідно поданого розрахунку, позивачем заявлено до стягнення орендну плату, загалом в сумі 1 565 708,48 грн., сплачену за:

1) 2007 рік у розмірі 18 490,55 грн.

Платіжних документів про сплату орендної плати за 2007 рік до справи не подано. Позивач посилається на затверджений наказом Мінюсту України від 12.04.2012 №578 «Перелік типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів», твердить, що первинна документація ТОВ «Київщина-Житло» за 2006-2009 роки, в тому числі щодо нарахування та сплати орендної плати, була знищена, на доказ чого подає суду копію Акту від 13.12.2013 №1 «Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду».

Разом із тим, до справи долучено копію Акту від 17.05.2008 №188/1-23-05-33629567 «Про результати виїзної планової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Київщина-Житло», , з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства за період з 27.12.2005 по 31.12.2007». У вказаному Акті (сторінка Акту 30) вказано, що за договором оренди землі від 20.12.2006 №6192 орендна плата за 2007 рік становить 18490,55 грн., перевіркою не встановлено заниження орендної плати. З огляду на викладене суд робить висновок про те, що документально підтверджена сума орендної плати, сплаченої позивачем за 2007 рік становить 18490,55 грн.

2) 2008 рік у розмірі 44 194,23 грн.

Платіжних документів про сплату орендної плати за 2008 рік до матеріалів справи не подано.

До справи долучено копію Акту від 08.11.2010 №913/1-23- «Про результати планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Київщина-Житло», , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2008 по 30.06.2010. У вказаному Акті (сторінки Акту 26-27) вказано, що податковий розрахунок орендної плати за землю поданий до Обухівської ДПІ Київської області за період 01.01.2008 31.12.2008 від 18.01.2008 на суму 44 194,23 грн.

Разом із тим, в Акті не зазначено, що кошти згідно поданого податкового розрахунку були сплачені, первинних документів про сплату позивачем не подано. Суд відхиляє твердження позивача про те, що «якщо б орендна плата за землю не була б сплачена», то в Акті було б вказано про наявність порушення податкового законодавства. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 5 ст. 236 ГПК України). Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях.

З огляду на викладене, суд робить висновок про те, що сума орендної плати за 2008 рік позивачем не підтверджена документально.

3) 2009 рік у розмірі 50 911,75 грн.

До справи подано копію банківської виписки, відповідно до якої вбачається фактична сплата позивачем орендної плати за грудень 2009 року в сумі 4242,60 грн.

До справи долучено копію Акту від 08.11.2010 №913/1-23- «Про результати планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Київщина-Житло», , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2008 по 30.06.2010. У вказаному Акті (сторінки Акту 26-27) вказано, що податковий розрахунок орендної плати за землю поданий до Обухівської ДПІ Київської області за період 01.01.2009 31.12.2009 від 20.01.2009 на суму 50911,75 грн.

Разом із тим, в Акті не зазначено, що кошти згідно поданого податкового розрахунку були сплачені.

З огляду на викладене суд робить висновок про те, що документально підтверджена сума орендної плати, сплаченої позивачем за 2009 рік становить 4242,60 грн. (відповідно до первинних платіжних документів).

4) 2010 рік у розмірі 53 915,54 грн.

До справи додано копію податкової декларації орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, поданої до ДПІ Обухівського району, відповідно до якої нараховано орендної плати за 2010 рік за спірним договором 53915,54 грн.

До справи також подано копії банківських виписок, відповідно до яких вбачається фактична сплата позивачем орендної плати в сумі 74 133,86 грн. (за січень-листопад 69640,88 грн. та за грудень 4492,98 грн.)

З огляду на викладене суд робить висновок про те, що документально підтверджена сума орендної плати, сплаченої позивачем за 2010 рік становить 53915,54 грн. (у заявленій сумі).

5) 2011 рік у розмірі 53 915,54 грн.

До справи додано копію податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), поданої до ДПІ Обухівського району, відповідно до якої нараховано орендної плати за 2011 рік за спірним договором 53915,54 грн.

До справи також подано копії банківських виписок, відповідно до яких вбачається фактична сплата позивачем орендної плати в сумі 36 141,73 грн.

З огляду на викладене суд робить висновок про те, що документально підтверджена сума орендної плати, сплаченої позивачем за 2011 рік становить 36141,73 грн. (відповідно до первинних платіжних документів).

6) 2012 рік у розмірі 54 528,22 грн.

До справи додано копії податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) звітної від 17.02.2012 та уточнюючої від 07.03.2012, поданих до ДПІ в Обухівському районі, відповідно до яких нараховано орендної плати за 2012 рік за спірним договором 54528,22 грн.

До справи також подано копії банківських виписок, відповідно до яких вбачається фактична сплата позивачем орендної плати за 2012 рік в сумі 54 528,24 грн.

З огляду на викладене суд робить висновок про те, що документально підтверджена сума орендної плати, сплаченої позивачем за 2012 рік становить 54528,22 грн. (у заявленій сумі).

7) 2013 рік у розмірі 54 531,60 грн.

До справи додано копії податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) звітної від 19.02.2013 та уточнюючої, поданих до ДПІ в Обухівському районі, відповідно до яких нараховано орендної плати за 2013 рік за спірним договором 54531,60 грн.

До справи також подано копії банківських виписок, відповідно до яких вбачається фактична сплата позивачем орендної плати за 2013 рік в сумі 58158,70 грн.

З огляду на викладене суд робить висновок про те, що документально підтверджена сума орендної плати, сплаченої позивачем за 2012 рік становить 54531,60 грн. (у заявленій сумі).

8) 2014 рік у розмірі 189 596,94 грн.

До справи додано копії податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) звітної від 30.05.2014, нової звітної від 07.02.2014, звітної від 14.02.2014, поданих до ДПІ в Обухівському районі, відповідно до яких нараховано орендної плати за 2014 рік за спірним договором 189 596,94 грн.

До справи також подано копії банківських виписок, відповідно до яких вбачається фактична сплата позивачем орендної плати за 2014 рік в сумі 183415,61 грн.

З огляду на викладене суд робить висновок про те, що документально підтверджена сума орендної плати, сплаченої позивачем за 2014 рік становить 183 415,61 грн. (згідно первинних платіжних документів).

9) 2015 рік у розмірі 270 639,60 грн.

До справи додано копію податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), поданої до ДПІ в Обухівському районі, відповідно до якої нараховано орендної плати за 2015 рік за спірним договором 270 639,60 грн.

До справи також подано копії платіжних документів про сплату орендної плати, а також копію листа Головного управління ДПС у Київській області від 12.03.2020 №9002/10/10-36-04-03, відповідно до якого згідно інтегрованої картки платника податків за 2015 рік ТОВ «Київщина-Житло» нараховано та сплачено орендної плати за землю в сумі 270 639,60 грн.

З огляду на викладене суд робить висновок про те, що документально підтверджена сума орендної плати, сплаченої позивачем за 2015 рік становить 270 639,60 грн. (у заявленій сумі).

10) 2016 рік у розмірі 387 821,49 грн.

До справи додано копію податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) звітної від 27.01.2016, поданої до ДПІ в Обухівському районі, відповідно до якої нараховано орендної плати за 2016 рік за спірним договором 387 821,49 грн.

До справи також подано копії платіжних документів про сплату орендної плати, а також копію листа Головного управління ДПС у Київській області від 12.03.2020 №9002/10/10-36-04-03, відповідно до якого згідно інтегрованої картки платника податків за 2016 рік ТОВ «Київщина-Житло» нараховано та сплачено орендної плати за землю в сумі 387 821,49 грн.

З огляду на викладене суд робить висновок про те, що документально підтверджена сума орендної плати, сплаченої позивачем за 2016 рік становить 387 821,49 грн. (у заявленій сумі).

11) 2017 рік у розмірі 357 381,25 грн.

До справи додано копію податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) звітної від 09.02.2017, поданої до Обухівського відділення Києво-Святошинської ОДПІ, відповідно до якої нараховано орендної плати за 2017 рік за спірним договором 357 381,25 грн.

До справи також подано копії платіжних документів про сплату орендної плати, а також копію листа Головного управління ДПС у Київській області від 12.03.2020 №9002/10/10-36-04-03, відповідно до якого згідно інтегрованої картки платника податків за 2017 рік ТОВ «Київщина-Житло» нараховано та сплачено орендної плати за землю в сумі 357 381,25 грн.

З огляду на викладене суд робить висновок про те, що документально підтверджена сума орендної плати, сплаченої позивачем за 2017 рік становить 357 381,25 грн. (у заявленій сумі).

12) 2018 рік у розмірі 29 781,77 грн.

До справи додано копію податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) уточнюючої від 12.06.2018, поданої до Обухівського відділення Києво-Святошинської ОДПІ, відповідно до якої нараховано орендної плати за 2018 рік за спірним договором 29781,77 грн.

До справи також подано копії платіжних документів про сплату орендної плати, а також копію листа Головного управління ДПС у Київській області від 12.03.2020 №9002/10/10-36-04-03, відповідно до якого згідно інтегрованої картки платника податків за 2018 рік ТОВ «Київщина-Житло» нараховано та сплачено орендної плати за землю в сумі 29781,77 грн.

З огляду на викладене суд робить висновок про те, що документально підтверджена сума орендної плати, сплаченої позивачем за 2018 рік становить 29781,77 грн. (у заявленій сумі).

Відтак, документально підтверджені належними доказами прямі витрати позивача на сплату орендної плати складають 1 450 889,96 грн.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України)

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На позивача покладається обов`язок довести обґрунтованість своїх вимог, а саме, наявність та розмір шкоди, протиправність поведінки того, хто заподіяв шкоду, та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, і для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння матеріальної шкоди позивачеві необхідно довести наявність усієї сукупності вищезазначених ознак складу цивільного правопорушення, які необхідні для відшкодування шкоди в порядку ст. 1173 Цивільного кодексу України, тоді як відсутність хоча б однієї з цих ознак виключає настання відповідальності.

За таких обставин, у справі доведено протиправність рішень відповідача як органу місцевого самоврядування, розмір шкоди у сумі 1 450 889,96 грн. та причино-наслідковий зв`язок між незаконними рішеннями та завданою шкодою, який полягає у тому, що вказані витрати ніколи не були б зроблені, якби відповідач, приймаючи спірні рішення, діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд відхиляє посилання відповідача на сплив у справі позовної давності за вимогами за 2007 2017 роки.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

У ч. 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

"Позовна давність" - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення Європейський суд з прав людини від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

У ч. 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд зазначає, що право на позов про стягнення збитків, завданих неправомірними рішеннями органу місцевого самоврядування в порядку ст. 1173 ЦК України у позивача виникло із набранням законної сили постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2018 у справі №911/1482/17, якою були визнані недійсними рішення Обухівської міської ради № 297-30 від 23.02.2006, № 65-8 від 30.11.2006, та договір оренди землі № 6192 від 20.12.2006, і яка набрала законної сили у день її прийняття.

З огляду на викладене, строк позовної давності у справі не є пропущеним.

За таких обставин, позов ТОВ «Київщина-Житло» є законним обґрунтованим, позовні вимоги доведені наявними у справі письмовими доказами, а відтак підлягають задоволенню частково в сумі 1 450 889,96 грн.

У зв`язку із частковим задоволенням позову в порядку ст. 129 ГПК України судовий збір суд покладає на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Київщина-Житло» задовольнити частково.

2. Стягнути з Обухівської міської ради Київської області (08700, Київська область, м. Обухів, вул. Київська, буд. 10, )

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Київщина-Житло» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 67-Б, )

1 450 889,96 грн. (один мільйон чотириста п`ятдесят тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять гривень дев`яносто шість копійок) збитків;

21 761,35 грн. (двадцять одну тисячу сімсот шістдесят одну гривню тридцять п`ять копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно у порядку ст. 256, пункту 4 розділу Х Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 12.11.2020.

Суддя О.В. Конюх