РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.10.2020Справа № 910/9890/20

Господарський суд міста Києва в складі судді Привалова А.І., за участю секретаря судового засідання Мазура В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

справу № 910/9890/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Альфатех"

до 1) Товариства з обмежено відповідальністю "ВТО "УКРРЕСУРС";

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче торгівельне

об`єднання "Український національний продукт";

про стягнення 3 422 097,75 грн

Представники сторін: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Альфатех" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТО "УКРРЕСУРС"; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче торгівельне об`єднання "Український національний продукт" про стягнення 3 422 097,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачами зобов`язань за договорами поставки № 108К і № 108К/1 від 01.03.2019 та договорами поруки № 01-03 і № 01-03/1 від 01.03.2019, внаслідок чого виникла заборгованість у загальній сумі 2 516 666,04 грн, за прострочення сплати якої позивачем нараховані пеня в сумі 407 994,89 грн., інфляційні втрати - 58 695,96 грн та 25% річних - 438 740,86 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2020 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 13.08.2020.

11.08.2020 через канцелярію суду від відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, обґрунтоване карантинними заходами, які введені в Україні.

12.08.2020 через канцелярію суду від відповідача-2 надійшли клопотання про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи, у зв`язку з неотриманням копії позовної заяви.

13.08.2020 на електронну пошту суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням представника у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2020 відкладено підготовче засідання у справі на 17.09.2020.

17.09.2020 до початку судового засідання через канцелярію суду від відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з запровадженням карантину.

Присутній у підготовчому засіданні 17.09.2020 представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача-1 просив задовольнити клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача-2 в судове засідання не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

Суд, розглянувши клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи, відмовив у його задоволенні з мотивів, наведених у клопотанні, оскільки до клопотання не додано доказів, що внаслідок запровадження карантину в державі, відповідач не здійснює господарську діяльність.

Водночас, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також для виконання завдань підготовчого провадження, суд відклав підготовче засідання на 01.10.2020.

Крім того, протокольною ухвалою на підставі ч. 3 ст. 177 ГПК України суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів.

В підготовче засідання 01.10.2020 з`явився представник позивача, який підтримав позов та просив призначити справу до розгляду по суті.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи не подали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2020 закрито підготовче провадження у справі № 910/9890/20 та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.10.2020.

29.10.2020 до суду від відповідача надійшла заява про відвід судді.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, в які позовні вимоги підтримав повністю.

Представники відповідачів, належним чином повідомлені про дату і час проведення судового засідання, в засідання суду черговий раз не з`явились.

Розглянувши в судовому засіданні заяву про відвід, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Як на підставу відводу, заявник посилається на ухвалу суду від 01.10.2020, якою було закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 29.10.2020.

При цьому, про ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.10.2020 начебто заявник дізнався тільки 27.10.2020.

З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача-2 був обізнаний про розгляд справи, про що свідчить його клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та про відкладення підготовчого засідання, подане до суду 12.08.2020.

В подальшому, представник відповідача-2 в жодне з судових засідань не з`явився та відзив по суті заявлених вимог суду не подав.

В той же час, ухвала Господарського суду міста Києва від 01.10.2020 була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 06.10.2020 за № 91971965. Відтак, саме з 06.10.2020 відповідач-2 у будь-якому випадку міг ознайомитись з ухвалою суду від 01.10.2020.

Твердження відповідача-2 про те, що йому стало відомо про існування ухвали суду від 01.10.2020 тільки 27.10.2020 суд оцінює критично, оскільки вказане твердження жодним доказом не підтверджено.

Таким чином, враховуючи приписи ч. 3 ст. ст. 38 Господарського процесуального кодексу України відповідач-2 мав право подати відповідну заяву про відвід судді не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про підставу для відводу, тобто у строк до 08.10.2020 (включно), чого ним не здійснено.

Відповідно до ст. 118 Господарського процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи, що заяву позивача про відвід судді подано з пропуском встановленого законом строку, суд залишає без розгляду заяву відповідача-2 про відвід судді.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

01.03.2019 між позивачем (продавець) та відповідачем-1 (покупець) укладено Договір №180К/1 (далі - Договір-1), за умовами п. 1.1 якого покупець зобов`язався поставити, а покупець прийняти та оплатити Колісний одноковшовий фронтальний навантажувач Hyundai HL660 (далі - товар).

Пунктом 2.1 Договору-1 передбачено, що комплектація товару, строки та умови поставки визначені у Додатку № 1 до Договору, який є його невід`ємною частиною.

Загальна сума Договору-1 складає 1 933 859,88 грн, що еквівалентно 72 000,00 доларів США, за курсом відповідно до домовленості сторін на день укладення даного Договору (26,859165грн. дорівнюється до 1 долару США) (п. 3.1 Договору-1).

Пунктом 3.5 Договору-1 передбачено, що оплата товару здійснюється (частинами або повністю) в національній валюті України - гривні. При підвищенні міжбанківського курсу долару по відношенню до гривні з моменту підписання даного Договору до моменту здійснення фактичної оплати (незалежно від наявності прострочення покупця по оплаті), загальна сума Договору належить до перерахунку відповідно до наведеної у цьому пункті Договору формулою за вирахуванням раніше здійснених платежів.

При розрахунку суми платежу приймається курс продажу доларів США, встановлений НБУ на день фактичної сплати, визначеної додатку №1 до цього договору, або на дату фактичної оплати у разі прострочення (п. 3.6 Договору-1).

Пунктом 5.1 Договору -1 передбачено умови оплати - розстрочка платежу.

Згідно з п. 5.2 Договору-1, оплата за товар здійснюється відповідно до графіка, наведеного у Додатку № 1 (таблиця 2) до даного Договору, у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, вказаний у п. 11 даного Договору.

У Додатку № 1 (таблиця 2) до Договору-1 вказано наступний графік оплати за поставлений товар: 1-й платіж 25 200,00 доларів США до 15.03.2019, 2-й платіж 5 200,00 доларів США до 15.04.2019, 3-й платіж 5 200,00 доларів США до 15.05.2019, 4-й платіж 5 200,00 доларів США до 15.06.2019, 5-й платіж 5 200,00 доларів США до 15.07.2019, 6-й платіж 5 200,00 доларів США до 15.08.2019, 7-й платіж 5 200,00 доларів США до 15.09.2019, 8-й платіж 5 200,00 доларів США до 15.10.2019, 9-й платіж 5 200,00 доларів США до 15.11.2019, 10-й платіж 5 200,00 доларів США до 15.12.2019.

У пункті 6.1 Договору-1 визначено, що у разі порушення покупцем строків оплати, передбачених п. 5.2 Договору поставки, останній сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру простроченої до оплати суми за кожен день прострочення платежу.

Згідно п. 6.4. Договору-1 у разі,якщо прострочення платежу становить більше 5 робочих днів, покупець додатково сплачує 25% річних від суми заборгованості.

Згідно з п. 10.3 Договору-1, він вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами всіх зобов`язань за даним Договором.

На виконання умов Договору-1 позивачем було поставлено відповідачу-1 Колісний одноковшовий фронтальний навантажувач Hyundai HL660 за ціною 1 933 859,88 грн, що підтверджується видатковою накладною №13220 від 19.03.2019 та Актом приймання-передачі від 19.03.2019, які підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками позивача та відповідача-1.

Претензії по якості та комплектності поставленого товару, зауваження щодо наданих разом з товаром документам відповідачем-1 позивачу не пред`являлись, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Відповідач здійснив часткову оплату за Договором-1 на суму 1 319 547,27 грн, а саме: 673 255,50 грн сплачено 15.03.2019 платіжним дорученням № 669; 139 179,19 грн сплачено 11.04.2019 платіжним дорученням № 689; 135 788,72 грн сплачено 14.05.2019 платіжним дорученням № 714; 137 368,82 грн сплачено 14.06.2019 платіжним дорученням № 744; 133 955,04 грн сплачено 15.07.2019 платіжним дорученням № 774, 100 000,00 грн сплачено 23.08.2019 платіжним дорученням № 818.

Між позивачем (кредитор) та відповідачем-2 (поручитель) укладено Договір поруки № 01-03/1 від 01.03.2019 (далі - Договір поруки № 01-03/1), згідно з п. 1.1 якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання зобов`язання боржника (відповідача-1) щодо сплати платежів згідно з Договором поставки № 108К/1 від 01.03.2019 (основний договір).

У разі порушення боржником зобов`язань за основним договором, поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники як за основним договором (п. 1.2. Договору поруки № 01-03/1).

У п. 2.1. Договору поруки № 01-03/1 зазначено, що поручитель зобов`язаний у разі порушення Боржником зобов`язань за основним договором, самостійно виконати вказане зобов`язання боржника перед кредитором на підставі письмової вимоги Кредитора протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання такої вимоги шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Кредитора.

Відповідно до п. 2.1.1. Договору поруки № 01-03/1 вимога Кредитора до Поручителя по виконанню зобов`язань Боржника за основним договором може бути задоволено за рахунок будь-якого майна, що належить Поручителю.

Згідно з п. 5.1. Договору поруки № 01-03/1, цей договір вступає в силу з дати його підписання і діє до повного виконання основного зобов`язання.

14.05.2020 ТОВ «ТД «Альфатех» направлено письмову вимогу до поручителя вимогу вих.№ 13/05/20/3 від 13.05.2020 про виконання забезпеченого порукою зобов`язання, яка залишена останнім без відповіді та задоволення.

01.03.2019 між позивачем (продавець) та відповідачем-1 (покупець) укладено Договір №180К (далі - Договір-2), за умовами п. 1.1 якого покупець зобов`язався поставити, а покупець прийняти та оплатити Фронтальний навантажувач Hyundai HL770-9S XTD (далі - товар).

Пунктом 2.1 Договору-2 передбачено, що комплектація товару, строки та умови поставки визначені у Додатку № 1 до Договору, який є його невід`ємною частиною.

Загальна сума Договору-2 складає 5 694 142,98 грн, що еквівалентно 212 000,00 доларів США, за курсом відповідно до домовленості сторін на день укладення даного Договору (26,859165грн. дорівнюється до 1 долару США) (п. 3.1 Договору-2).

Пунктом 3.5 Договору-2 передбачено, що оплата товару здійснюється (частинами або повністю) в національній валюті України - гривні. При підвищенні міжбанківського курсу долару по відношенню до гривні з моменту підписання даного Договору до моменту здійснення фактичної оплати (незалежно від наявності прострочення покупця по оплаті), загальна сума Договору належить до перерахунку відповідно до наведеної у цьому пункті Договору формулою за вирахуванням раніше здійснених платежів.

При розрахунку суми платежу приймається курс продажу доларів США, встановлений НБУ на день фактичної сплати, визначеної додатку №1 до цього договору, або на дату фактичної оплати у разі прострочення (п. 3.6 Договору-2).

Пунктом 5.1 Договору-2 передбачено умови оплати - розстрочка платежу.

Згідно з п. 5.2 Договору-2, оплата за товар здійснюється відповідно до графіка, наведеного у Додатку № 1 (таблиця 2) до даного Договору, у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, вказаний у п. 11 даного Договору.

У Додатку № 1 (таблиця 2) до Договору-2 вказано наступний графік оплати за поставлений товар: 1-й платіж 74 200,00 доларів США до 15.03.2019, 2-й платіж 15 311,12 доларів США до 15.04.2019, 3-й платіж 15 311,12 доларів США до 15.05.2019, 4-й платіж 15 311,12 доларів США до 15.06.2019, 5-й платіж 15 311,12 доларів США до 15.07.2019, 6-й платіж 15 311,12 доларів США до 15.08.2019, 7-й платіж 15 311,12 доларів США до 15.09.2019, 8-й платіж 15 311,12 доларів США до 15.10.2019, 9-й платіж 15 311,12 доларів США до 15.11.2019, 10-й платіж 15 311,12 доларів США до 15.12.2019.

У пункті 6.1 Договору-2 визначено, що у разі порушення покупцем строків оплати, передбачених п. 5.2 Договору-2, останній сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру простроченої до оплати суми за кожен день прострочення платежу.

Згідно п. 6.4. Договору-2 у разі,якщо прострочення платежу становить більше 5 робочих днів, покупець додатково сплачує 25% річних від суми заборгованості.

Згідно з п. 10.3 Договору-2, він вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами всіх зобов`язань за даним Договором.

На виконання умов Договору-2 позивачем було поставлено відповідачу-1 Фронтальний навантажувач Hyundai HL770-9S XTD за ціною 5 694 142,98 грн що підтверджується видатковою накладною №13222 від 19.03.2019 та Актом приймання-передачі від 19.03.2019, які підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками позивача та відповідача-1.

Претензії по якості та комплектності поставленого товару, зауваження щодо наданих разом з товаром документам відповідачем-1 позивачу не пред`являлись, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Відповідач здійснив часткову оплату за Договором-2 на суму 3 690 889,31 грн, а саме:1 982 363,41 грн сплачено 15.03.2019 платіжним дорученням № 668; 409 805,62 грн сплачено 11.04.2019 платіжним дорученням № 688; 399 822,32 грн сплачено 14.05.2019 платіжним дорученням № 713; 404 474,82 грн сплачено 14.06.2019 платіжним дорученням № 745; 394 423,14 грн сплачено 15.07.2019 платіжним дорученням № 773; 100 000,00 грн сплачено 20.11.2019 платіжним дорученням № 867.

Між позивачем (кредитор) та відповідачем-2 (поручитель) укладено Договір поруки № 01-03 від 01.03.2019 (далі - Договір поруки № 01-03), згідно з п. 1.1 якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання зобов`язання боржника (відповідача-1) щодо сплати платежів згідно з Договором поставки № 108К/1 від 01.03.2019 (основний договір).

У разі порушення боржником зобов`язань за основним договором, поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники як за основним договором (п. 1.2. Договору поруки № 01-03).

У п. 2.1. Договору поруки № 01-03 зазначено, що поручитель зобов`язаний у разі порушення Боржником зобов`язань за основним договором, самостійно виконати вказане зобов`язання боржника перед кредитором на підставі письмової вимоги Кредитора протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання такої вимоги шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Кредитора.

Відповідно до п. 2.1.1. Договору поруки № 01-03 вимога Кредитора до Поручителя по виконанню зобов`язань Боржника за основним договором може бути задоволено за рахунок будь-якого майна, що належить Поручителю.

Згідно з п. 5.1. Договору поруки № 01-03, цей договір вступає в силу з дати його підписання і діє до повного виконання основного зобов`язання.

14.05.2020 ТОВ «ТД «Альфатех» направлено письмову вимогу до поручителя вимогу вих.№ 13/05/20/2 від 13.05.2020 про виконання забезпеченого порукою зобов`язання, яка залишена останнім без відповіді та задоволення.

Позивач стверджує, що відповідачем допущено неналежне виконання зобов`язань за договорами поставки № 108К і № 108К/1 від 01.03.2019 та договорами поруки № 01-03 і № 01-03/1 від 01.03.2019, внаслідок чого виникла заборгованість у загальній сумі 2 516 666,04 грн (586 501,56 грн за Договором-1, 1 930 164,48 грн за договором-2), за прострочення сплати якої позивачем нараховані пеня в сумі 407 994,89 грн (90 596,40 грн за договором-1, 317 398,49 грн за договором-2), інфляційні втрати - 58 695,96 грн (12 895,82 грн за Договором-1, 45 800,14 грн за договором-2) та 25% річних - 438 740,86 грн (98 802,15 грн за Договором-1, 339 938,71 грн за договором-2).

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на виконання своїх зобов`язань за Договорами поставки здійснив поставку товару, який прийнятий відповідачем без заперечень та зауважень, що підтверджується підписаними представниками сторін та скріпленими печатками підприємств видатковою накладною №13220 від 19.03.2019 та Актом приймання-передачі від 19.03.2019, видатковою накладною №13222 від 19.03.2019 та Актом приймання-передачі від 19.03.2019

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене, виходячи з умов договорів поставки, строк виконання відповідачем зобов`язань з оплати поставленого товару є таким, що настав.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як свідчать матеріали справи, відповідач своє зобов`язання зі своєчасної оплати поставленого товару в повному обсязі не виконав, здійснивши часткову оплату з порушенням строку за Договором-1 на суму 1 319 547,27 грн та за Договором-2 на суму 3 690 889,31 грн.

Станом на дату складання та підписання позивачем позовної заяви, як і станом на час вирішення спору по суті, відповідачем-1 не здійснено в повному обсязі розрахунок за поставлений позивачем товар, що останнім не заперечувалось та не спростовано.

Суд зазначає, що враховуючи умови пунктів 3.5, 3.6 Договору поставки, заборгованість з оплати за поставлений товар підлягає перерахунку за формулою, наведеною у п. 3.5 Договору поставки за вирахуванням вищенаведених здійснених часткових платежів.

Здійснивши перерахунок заборгованості з урахуванням умов договору та курсів долару США на час дати часткових оплат та дату складання позовної заяви, суд встановив що заборгованість відповідача-1 за Договром-1 становить 586 501,56 грн, за Договром-2 - 1 930 164,48 грн.

Отже, заборгованість відповідача-1 за договорами поставки з оплати поставленого товару установить 2 516 666,04 грн.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що строк оплати вартості поставленого товару за договорами поставки настав, а доказів оплати товару станом на день розгляду справи відповідачем не надано, позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково за перерахунком суду в розмірі 2 516 666,04 грн.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Також, судом враховано викладене у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", а саме те, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

За перерахунком суду, розмір пені за Договором-1 становить 67 497,34 грн, за Договором-2 - 203 154,03 грн.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню на загальну суму 270 651,37 грн пені.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

За перерахунком суду, розмір 25% річних за Договором-1 становить 89 650,98 грн, за Договором-2 - 311 022,64 грн.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню на загальну суму 400 673,62 грн 25% річних.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Такі висновки суду підтверджуються висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 у справі №905/600/18.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку в його необґрунтованості, так як позивачем при розрахунку інфляційних втрат не враховано вищевикладеного.

За перерахунком суду, розмір інфляційних втрат за Договором-1 становить 10 139,79 грн, за Договором-2 - 32 691,41 грн.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню на загальну суму 42 831,20 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Статтею 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Якщо в договорі не передбачено субсидіарну відповідальність поручителя, кредитор має право, керуючись ст. 543 ЦК України, звернутися як до боржника за основним зобов`язанням, так і до поручителя; як разом, так і окремо; як повністю, так і в частині боргу. Таким чином, при солідарній поруці кредитор наділяється правом самостійно вирішувати питання про те, до кого з них - боржника чи поручителя - чи до обох разом, в якій частині і в якій послідовності пред`являти свої вимоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Враховуючи невиконання відповідачем-1 (боржником) зобов`язань за Договоами поставки щодо своєчасної та повної оплати за поставлений товар та умови Договорів поруки, вимоги позивача про стягнення з відповідачів-1,2 солідарно заявлених сум заборгованості, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково з підстав, викладених вище.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, факт порушення відповідачами зобов`язань за договорами поставки № 108К і № 108К/1 від 01.03.2019 та договорами поруки № 01-03 і № 01-03/1 від 01.03.2019 належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмежено відповідальністю "ВТО "УКРРЕСУРС"; (18006, м. Черкаси, вул. Сергія Амброса, буд. 173, ідентифікаційний код 41525387) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче торгівельне об`єднання "Український національний продукт" (01124, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, буд. 5, ідентифікаційний код 39988450) на користь Товариства з обмежено відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АЛЬФАТЕХ" (52001, Дніпропетровська обл., Дніпровський район, селище міського типу Слобожанське, вулиця ВАСИЛЯ СУХОМЛИНСЬКОГО, будинок 48 Б; ідентифікаційний код 37383046) заборгованість в сум 2 516 666 грн 04 коп., пеню в сумі 270 651 грн 37 коп, 25% річних у сумі 400 673 грн 62 коп., інфляційні втрати в сумі 42 831 грн 20 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмежено відповідальністю "ВТО "УКРРЕСУРС" (18006, м. Черкаси, вул. Сергія Амброса, буд. 173, ідентифікаційний код 41525387) на користь Товариства з обмежено відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АЛЬФАТЕХ" (52001, Дніпропетровська обл., Дніпровський район, селище міського типу Слобожанське, вулиця ВАСИЛЯ СУХОМЛИНСЬКОГО, будинок 48 Б; ідентифікаційний код 37383046) 24 224 грн 09 коп. судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче торгівельне об`єднання "Український національний продукт" (01124, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, буд. 5, ідентифікаційний код 39988450) на користь Товариства з обмежено відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АЛЬФАТЕХ" (52001, Дніпропетровська обл., Дніпровський район, селище міського типу Слобожанське, вулиця ВАСИЛЯ СУХОМЛИНСЬКОГО, будинок 48 Б; ідентифікаційний код 37383046) 24 224 грн 09 коп. судового збору.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 09.11.2020.

Суддя А.І. Привалов