УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

09.11.2020Справа № 910/10133/20

Суддя Маринченко Я.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство «Консалтинг-профі» (02002, м. Київ, вул. Є. Сверстюка, буд. 23, оф.707; ідентифікаційний код 33098357) про забезпечення позову до Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6; ідентифікаційний номер 37567646), Кабінету Міністрів України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 12/2), без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенство «Консалтинг-профі» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної казначейської служби України та Кабінету Міністрів України про стягнення 191797377,10 грн.

Звертаючись з даним позовом до Господарського суду міста Києва позивач просить стягнути з Державного бюджету України шкоду в розмірі 191797377,10 грн, яка складається з суми боргу в розмірі 14720729,62 грн, інфляційних втрат в сумі 100365425,70 грн, трьох відсотків річних в розмірі 8612833,44 грн та пені в сумі 68098388,34 грн, мотивуючи свої вимоги тривалим невиконанням рішень постановлених національними судами по справі №2/593.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство «Консалтинг-профі» залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали.

28.07.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва позивачем на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 21.07.2020 подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2020 відкрито провадження у справі №910/10133/20, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, справу призначено до розгляду в підготовчому провадженні.

05.11.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство «Консалтинг-профі» надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах розміру позовних вимог 192430503,20 грн, яка складається з: 14720729,62 грн - суми основного збору; 100246427,09 грн - інфляційні збитки; 8760040,74 грн - 3% річних; 68703305,75 грн - пені, що перебувають у власності держави Україна та зберігаються на єдиному казначейському рахунку, відкритому у Національному банку, та управляється Державною казначейською службою України.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство «Консалтинг-профі» про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України).

Так, обґрунтовуючи подану заяву заявник зазначає, що підставою для вжиття заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтовані підстави побоюватись, що поведінка відповідача може позбавити заявника у майбутньому будь-якої можливості повернути власні кошти та розпоряджатись своїми коштами, які на даний час безпідставно та неправомірно перебувають у розпорядженні відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість невиконання рішення у зв`язку з тим, що відповідачі не признали вини за тривале невиконання рішень національних судів з 2000 року та ЄСПЛ з 2017 року не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Судом зазначається, що в поданій заяві, міститься лише посилання на можливе порушення прав заявника, при цьому в заяві відсутнє достатнє обґрунтування та докази, які підтверджують доцільність та необхідність термінового забезпечення позову у запропонований заявником спосіб, також заявником не надано жодних доказів стосовного існування загрози що на момент винесення рішення відповідач не зможе виконати поставлене судом рішення. Окрім того, заявник зазначає, що на рахунках відповідачів є відповідна сума грошових коштів, яка є предметом спору у поданій позовній заяві.

Суд зазначає, що метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Враховуючи вище зазначене, суд зазначає, що заявником у заяві про забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він планує звернутись до суду.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 11 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поданої заяви.

Відповідно до ч.6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 1051 грн за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенство «Консалтинг-профі».

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Агенство «Консалтинг-профі» в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дата підписання: 09.11.2020.

Суддя Я.В. Маринченко