УХВАЛА

12 листопада 2020 року

м. Київ

Справа № 909/89/20

Верховний Суд у складі суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К.М.- головуючого, Ткаченко Н.Г., Жукова С.В.

перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліттрансбуд»

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 року

у справі № 909/89/20

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача ТзОВ «Моноліттрансбуд»

до відповідача: Дочірнього підприємства «Завод якісних бетонів» компанії з обмеженою відповідальністю «Екстрар Холдінг Лімітед»

про: визнання недійсним договору купівлі-продажу майнового комплексу,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2020 року справу (в т.ч. заяву про вжиття заходів до забезпечення позову) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліттрансбуд» та Дочірнього підприємства «Завод якісних бетонів» Компанії з обмеженою відповідальністю Екстрар Холдінг Лімітед про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнового комплексу, - передано Господарському суду міста Києва для розгляду в межах справи № 910/11768/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліттрансбуд».

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 року ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2020 року у справі №909/89/20, залишено без змін. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Завод якісних бетонів» Компанії з обмеженою відповідальністю «Екстрар Холдінг Лімітед», залишено без задоволення.

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліттрансбуд» на постанову Західного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 року у справі № 909/89/20, в якій просить суд поновити строк на касаційне оскарження; скасувати оскаржуване рішення; справу передати на новий розгляд до Західного апеляційного господарського суду.

08.02.2020 року набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-ІХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ".

З аналізу статей 55, 129 Конституції України вбачається, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Серед основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція ЄСПЛ) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Суд зазначає, що право на доступ до суду є одним із аспектів права на суд згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції ЄСПЛ та повинно бути "практичним та ефективним", а не "теоретичним чи ілюзорним" (Рішення ЄСПЛ від 04.12.1995 у справі "Беллє проти Франції"). Це міркування набуває особливої актуальності у контексті гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції ЄСПЛ, з огляду на почесне місце, яке в демократичному суспільстві посідає право на справедливий суд. Водночас, право на доступ до суду, закріплене у статті 6, не є абсолютним, воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 Конвенції ЄСПЛ, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Розглянувши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов до висновку про відмову у прийнятті касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліттрансбуд» з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів скарги, Товариство з обмеженою відповідальністю «Моноліттрансбуд» не погоджується з постановою Західного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 року, якою ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2020 року про передачу справи (в т.ч. заяву про вжиття заходів до забезпечення позову) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліттрансбуд» та Дочірнього підприємства «Завод якісних бетонів» Компанії з обмеженою відповідальністю Екстрар Холдінг Лімітед про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнового комплексу, Господарському суду міста Києва для розгляду в межах справи №910/11768/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліттрансбуд», залишено без змін.

Частиною першою ст. 255 ГПК України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, окремо від рішення суду першої інстанції, зокрема, п. 8 про передачу справи на розгляд до іншого суду.

Згідно з п. 2 частини першої ст.287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу, зокрема, на ухвали суду першої інстанції, зазначені в п. 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Ухвала суду про передачу справи на розгляд іншого суду зазначена у п.8 частини першої ст. 255 ГПК України, касаційному оскарженню не підлягає .

Крім того Кодекс України з процедур банкрутства № 2597-VIII набрав чинності 21.04.2019 року, та введено в дію з 21.10.2019 року.

Так, відповідно до частини третьої ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду , в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Відповідно до п. 1 частини першої ст. 293 ГПК України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У разі прийняття до касаційного провадження касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліттрансбуд» на вказане судове рішення, суд касаційної інстанції буде діяти не як "суд встановлений законом" в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, що в сукупності з положеннями норм статті 287 ГПК України, виключає можливість касаційного перегляду.

У зв`язку з вищевикладеним, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «Моноліттрансбуд» подано касаційну скаргу на постанову Західного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 року, яка прийнята за результатами перегляду в апеляційному порядку ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2020 року у справі № 909/89/20, яка відповідно до вимог ст. 287 ГПК України не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 3, 234, 235, 255, 287, 293 Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліттрансбуд» на постанову Західного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 року у справі № 909/89/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя Огороднік К.М.

Судді Жуков С.В.

Ткаченко Н.Г.