ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2020 Справа № 904/863/20

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65 зал №507

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Антонік С.Г., Іванов О.Г.

секретар судового засідання Абадей М.О.

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Новомосковськ водоканал" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2020 у справі №904/863/20 (суддя Мілєва І.В.; рішення ухвалене о 14:10 год. у місті Дніпро, повне рішення складено 03.08.2020)

за позовом Комунального підприємства "Новомосковськ водоканал", м.Новомосковськ, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Коменерго-Новомосковськ", м.Новомосковськ, Дніпропетровська область

про стягнення 215093,36 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

Комунальне підприємство "Новомосковськ водоканал" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Коменерго-Новомосковськ" про стягнення 215093,36 грн. заборгованості (з урахуванням подальшої поданої 30.06.2020 уточненої позовної заяви).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації №919/53/12 від 31.01.2012 в частині оплати наданих послуг.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2020 у справі №904/863/20 в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору покладено на позивача.

При ухваленні рішення суд дійшов висновку, що позивачем не було надано належних і достовірних доказів на підтвердження заборгованості відповідача перед позивачем за договором на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації № 919/53/12 від 31.01.2012 за період з січня 2018 по квітень 2020.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, позивач (КП "Новомосковськ водоканал") звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати судове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2020 у справі №904/863/20 та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Коменерго-Новомосковськ" суму заборгованості за договором №919/53/12 на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації від 31.01.2012 в розмірі 215093,36 грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Висновки суду позивач вважає необґрунтованими, а рішення незаконним з огляду на те, що відповідачем у відзиві на позовну заяву були частково визнані позовні вимоги на суму 151501,97 грн., що підтверджено актом звірки.

Судом встановлено, що умовами спірного договору не передбачено його автоматичної пролонгації. КП "Новомосковськ водоканал" при подачі позовної заяви згідно Додатків надав до суду копію спірного договору з Додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною договору, якою доповнено договір пунктом 5.1.2.: "Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна сторона не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення, він вважається пролонгованим на один рік на тих самих умовах. Послідуюча пролонгація здійснюється в такому самому порядку". Тобто договір діяв на час спірних правовідносин.

Узагальнені доводи та заперечення на апеляційну скаргу

Відповідач (ТОВ "Керуюча компанія "Коменерго-Новомосковськ") відзив на апеляційну скаргу по суті заявлених вимог не надав.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Новомосковськ водоканал" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2020 у справі №904/863/20. Розгляд справи призначено в судовому засіданні на 03.11.2020 о 11:00 год.

28.10.2020 на адресу суду надійшов лист КП "Новомосковськ водоканал", в якому скаржник зазначив, що апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі та просив справу розглянути без його участі.

Представники сторін в судове засідання не з`явились, але враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи в судовому засіданні, призначеному на 03.11.2020, явка сторін обов`язковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції і судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини

Між Комунальним підприємством "Новомосковськ водоканал" (Підприємство) і Товариством з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Коменерго-Новомосковськ" (Споживач) було укладено договір на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації №919/53/12 від 31.01.2012, за умовами якого Підприємство взяло на себе зобов`язання надавати Споживачу послуги з водопостачання та водовідведення, а Споживач зобов`язався своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами відповідно до цього договору.

Підприємство взяло на себе зобов`язання забезпечити Споживача питною водою, яка відповідає чинному стандарту або дозволу Держстандарту України та Міністерства охорони здоров`я України на відхилення від стандарту в розмірі встановленого ліміту в обсязі 2159,64 куб.м/рік, 179,97 куб.м./міс (пункт 2.1. договору).

За пунктом 2.2. договору приймання стічних вод в розмірі встановленого ліміту в кількості - 2159,64куб.м/рік, 179,97куб.м./міс. Кількість стічних вод, що надходить у каналізацію, визначається за кількістю води, яка надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно показань водолічильника, а у разі його відсутності - за узгодженням з підприємством за діючими нормами водоспоживання або іншими засобами, передбаченими "Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України" (далі - Правила).

Пунктом 2.3. договору встановлено, що розрахунки за воду, використану споживачем та стоки здійснюються згідно з "Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України" та чинного законодавства України по затвердженим тарифам. В разі зміни тарифів, діючих на момент складання договору, оплата споживачем наданих йому послуг здійснюється за новими цінами. Про всі зміни тарифів Підприємство повідомляє споживача через засоби масової інформації або письмово. Промислові, комунально-побутові підприємства та бюджетні заклади: підприємства, установи, організації: вода 8,883 грн. за 1 куб, м без урахування ПДВ; стоки 7,01 7 грн. за 1 куб. м без урахування ПДВ; населення: вода: 5,325 грн. за 1 куб, м без урахування ПДВ; стоки: 2,408 грн. за 1 куб м без урахування ПДВ.

Рахунок оплати надається Споживачу: при наявності лічильника - по фактичним показникам лічильника на кінець звітного періоду; при тимчасовому виходу зі строю приладів обліку - із розрахунку за попередній місяць, при відсутності лічильника - на замовлений обсяг, встановлений цим договором за поточний місяць до 5 числа, або згідно норм споживання (п. 2.4. договору).

Сторони в пункті 2.5. договору погодили, що розрахунковий період оплати послуг - один місяць. Споживач зобов`язався:

- кожного місяця надавати підтвердження обсягів фактичного споживання води та відведення стічних вод за формою звіту, самостійно отримувати у підприємства 5 робочого дня кожного місяця рахунок та акт реалізації послуг;

- проводити оплату за надані послуги шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок підприємства протягом 3-х днів з дня одержання рахунку. В разі наявності у Споживача заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення Підприємство має право зараховувати всі платежі споживача у рахунок погашення більш ранньої заборгованості незалежно від призначення платежу. У випадку не оплати пред`явленого рахунку в 10-ти денний термін Підприємство має право припинити подачу води та приймання стоків;

- до 15 числа місяця, слідуючого за розрахунковим, Споживач повертає Підприємству один примірник акту реалізації послуг. Цей примірник повинен бути підписаний уповноваженою особою Споживача та скріплений печаткою. Якщо Споживач має розбіжності, щодо наданих послуг, він зобов`язаний подати їх підприємству у письмовій формі протягом 5-ти днів з дня отримання і оплатити в порядку та строки визначені даним договором, той об`єм послуг до якого Споживач не має заперечень. Розбіжності щодо наданих послуг вирішуються сторонами шляхом переговорів.

У разі неотримання або неповернення в строки та в порядку, визначеному даним договором, актів реалізації наданих послуг або ненадання заперечень до них засвідчує про визнання Споживачем обсягів спожитих послуг та суму заборгованості, внаслідок чого в подальшому перерахунок їх не проводиться.

Для визначення обсягів фактичного споживання води та підведення стічних вод в систему міської каналізації Споживач зобов`язаний проводити щомісячно зняття показників водолічильників і передавати їх по телефону 380-432, 1 числа розрахункового місяця (пункт 2.7. договору).

Пунктом 3.12. договору встановлено обов`язок Споживача повернути Підприємству підписаний керівником та завірений печаткою акт реалізації послуг водопостачання та водовідведення за минулий місяць (п. 3.12. договору).

Згідно з пунктом 5.1. договір діє з моменту підписання до 31.12.2012. Керуючись ч. 3 ст. 631 ЦК України та ч. 7 ст. 180 ГК України, сторони домовилися, що умови даного договору розповсюджуються на відносини сторін, які виникли з 01.01.2012. Споживач зобов`язаний розглянути у 20-добовий строк, оформити та повернути його примірник підприємству.

Позивач подав до суду перший аркуш додаткової угоди від 31.07.2012 (а.с.11), відповідно до якого сторони вирішили пункт 2.1 договору викласти у редакції:

"2.1. Підприємство бере на себе зобов`язання забезпечити споживача питною водою, яка відповідає чинному стандарту або дозволу Держстандарту України та Міністерства охорони здоров`я України на відхилення від стандарту в об`ємі розрахункових норм: на потреби підприємства: -262.8 куб.м/рік, де з них по 21.9 куб.м/міс., на господарчо-побутові потреби населення: - гуртожиток вул. Космонавтів 24 - 990,0 куб.м/рік, де з них по 82,5куб.м/міс.; гуртожиток вул. Сучкова 32 - 2109,6 куб.м/рік, де з них по 175,8куб.м/міс; - надання населенню житлово-комунальних послуг з утримання будинків та прибудинкових територій: житловий будинок вул. Дзержинського 8-406,4куб.м/травень-серпень, де з них по 101,6 куб.м/міс;";

п. 2.2 договору викласти у редакції: "2.2 Приймання стічних вод в розмірі об`ємів водокористування: на потреби підприємства: - 262.8 куб.м/рік, де з них по 21.9куб.м міс., на господарчо-побутові потреби населення: гуртожиток вул. Космонавтів 24 - 990,0 куб.м/рік, де з них по 82.5куб.м/міс: гуртожиток вул. Сучкова 32 -2109,6куб.м/рік, де з них по 175.8куб.м міс; надання населенню житлово-комунальних послуг з утримання будинків та при будинкових територій: житловий будинок вул. Дзержинського 8- 0,0к/б.м травень-серпень, де з них по 0.0куб.м/міс. Кількість стічних вод, що надходить у каналізацію, визначається за кількістю води, яка надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно показань водолічильника, а у разі його відсутності - за узгодженням з підприємством за діючими нормами водоспоживання або іншими засобами, передбаченими "Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України" (далі - Правила)";

п 2.4. договору викласти у редакції: "2.4 Рахунок оплати надається споживачу:

- при наявності лічильника - за фактичними показами лічильника на кінець звітного періоду;

- при тимчасовому виходу зі строю приладів обліку - із розрахунку за попередні 2 місяці;

- при відсутності лічильника - на замовлений обсяг, встановлений цим договором, або згідно норм споживання в останній день розрахункового місяця";

перше речення та перший підпункт п.2.5. договору викласти в наступній редакції:

"2.5 Розрахунковий період оплати послуг - один календарний місяць. Споживач зобов`язується:

- кожного місяця надавати письмово підтвердження обсягів фактичного споживання води та відведення стічних вод за формою звіту, самостійно отримувати у Підприємства 1-3 робочого дня кожного місяця, який слідує за розрахунковим, рахунок та акт реалізації послуг;,, далі п. 2.5. читати за текстом".

Проте, як правильно звернув увагу суд першої інстанції поданий аркуш Додаткової угоди від 31.07.2012 не містить реквізитів та підписів сторін договору (а.с.11).

В порядку досудового врегулювання спору водоканалом на адресу споживача була направлена претензію №811 від 07.10.2019, в якій вимагалось від споживача виконати належним чином зобов`язання за договором та перерахувати заборгованість у розмірі 203352,61 грн. (а.с.14).

Отримання претензії споживачем підтверджується його вхідним штемпелем №306 від 08.10.2019.

Споживачем відповіді на претензію надано не було, проте за повідомленням водоканалу в жовтні було перераховано 35000,00 грн., в листопаді - 5000,00 грн. і в січні 2020 - 17000,00 грн.

Звертаючись з позовною заявою до господарського суду, водоканал стверджував про наявність за споживачем 215093,36 грн. заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за договором у період з січня 2018 року по квітень 2020.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 Цивільного кодексу України).

За статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частиною першою статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За пунктом 4.3. укладеного сторонами договору всі питання, не передбачені цим договором, регулюються Водним кодексом України, Законом України "Про питну воду та питне водопостачання", Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України та чинним законодавством.

Порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України визначений Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190 (зі змінами). (надалі - Правила).

За пунктом 2.1. Правил договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України "Про питну воду та питне водопостачання" та "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статі 193 Господарського кодексу України цивільні та господарські зобов`язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 5 частини. третьої статті 20 Закону України №1875-IV від 24.06.2004 "Про житлово-комунальні послуги" (на час укладення сторонами договору в цій справі) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Наступний Закон України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VIII від 09.11.2017 також передбачає відповідний обов`язок споживача. Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 вказаного законодавчого акта споживач повинен оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з пунктом 3.4. договору споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використання питної води відповідно до рахунків підприємства.

Статтею 905 Цивільного кодексу України визначено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що на час звернення позивача з позовом дія договору на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації №919/53/12 від 31.01.2012 є припиненою враховуючи пункт 5.1. договору. Умовами договору не передбачена автоматична пролонгація договору за відсутності письмових повідомлень від однієї із сторін про розірвання договору.

Положеннями частини першої статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 654 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження доводів позивача про продовження строку дії договору Додатковою угодою від 31.07.2012, оскільки копія першого аркушу цієї додаткової угоди без підписів сторін і скріплення печатками підприємств не підтверджує її укладання сторонами без підписів сторін.

Твердження позивача про те, що ним при подачі позовної заяви до суду першої інстанції була надана копія Додаткової угоди, якою дія договору була продовжена спростовується матеріалами справи. В додатках до позовної заяви копія Додаткової угоди від 31.07.2012 взагалі не значиться.

Водночас колегія суддів враховує, що статтею 631 Цивільного кодексу України та частиною сьомою статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

За абзацом четвертим частини першої статті 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" встановлено, що послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" на підставі договору з об`єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об`єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та/або централізованого водовідведення водовідведення на підставі укладених ними договорів.

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Як убачається з встановлених судом обставин після спливу строку, на який був укладений договір № 919/53/12 від 31.01.2012, позивач продовжив надавати відповідачу послуги водопостачання та водовідведення. а останній приймати ці послуги. Така обставина свідчить про відсутність заперечень жодної із сторін на продовженні строку дії цього договору. Таким чином цей договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Отже суд першої інстанції зробив неправильний висновок, що спірні послуги з водопостачання та водовідведення надавались відповідачу саме за договором на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації №919/53/12 від 31.01.2012.

Разом із цим при вирішенні питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Реальність господарської операції повинна підтверджуватись первинними документами.

За визначенням у статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів (пункт 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку).

За приписами статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. Вилучення оригіналів таких документів та регістрів забороняється, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. (пункт 2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку).

За вимогами пунктів 2.4., 2.5. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Як вбачається з пунктів 2.5., 3.12 договору первинним документом в даному випадку, що підтверджує надання послуг з водопостачання і водовідведення є щомісячні акти реалізації послуг водопостачання та водовідведення, підписані сторонами та завірені печатками підприємств.

Як правильно встановив суд першої інстанції, матеріали справи таких актів не містять, як не містять і письмово підтверджених обсягів фактичного споживання води та відведення стічних вод.

Щодо наданих позивачем і відповідачем актів звірки розрахунків, то вони не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій, зокрема і надання послуг, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату.

Ні наданий позивачем акт звірки №919 від 05.12.2019 за період з 01.01.2019 по 30.11.2019, ні акт звіряння взаємних розрахунків відповідача за період січень 2018 - грудень 2019 не можуть бути підтвердженням наявності заборгованості та визнання боржником заборгованості, оскільки не містять відомостей, що складені саме за договором на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації №919/53/12 від 31.01.2012, а наведені періоди не співпадають зі спірним періодом за який нарахована заборгованість за період з січня 2018 року по квітень 2020 року.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

За приписами частини першої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статей 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що звертаючись з апеляційною скаргою, позивач не спростував правильних висновків суду першої інстанції, що позивачем належними та достовірними доказами не доведено порушення його прав та законних інтересів за спірним договором, не довів неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого судового рішення тощо.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення немає.

Розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати в сумі 4839,60 грн. на оплату судового збору, понесені позивачем у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника (апелянта) у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Новомосковськ водоканал" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2020 у справі №904/863/20 - залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Комунальне підприємство "Новомосковськ водоканал".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана суддями Подобєд І.М. і Антонік С.Г. 12.11.2020, суддею Івановим О.Г. ______________.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя С.Г. Антонік

Суддя О.Г. Іванов