Справа № Б-11/45-3/270-21/145
У Х В А Л А

12.11.2020 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Назарчук І. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання грошових вимог у справі про банкрутство Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості,

за участі:

заявника: ОСОБА_1 ,

від боржника: представник в судове засідання не з`явився,

В С Т А Н О В И В:

на розгляді Господарського суду Івано-Франківської області є справа про банкрутство Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості. Справа перебуває в процедурі ліквідації банкрута, ліквідатор - арбітражний керуючий Седлецький О. В.

23.06.2020 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання грошових вимог до боржника у розмірі середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Грошові вимоги ґрунтуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 26.03.2018 у справі № 344/9652/17, відповідно до якого з Івано-Франківського ОДОСП на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.06.2017 по 23.03.2018 у розмірі виходячи з посадового окладу посади інженера стандартизації з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів.

24.06.2020 суд призначив до розгляду на 14.07.2020 подану заяву та, з метою визначення розміру грошових вимог, зобов`язав ліквідатора Седлецького О. С. надати суду в строк до 10.07.2020 такі документи: довідку про розмір доходу ОСОБА_1 за останні шість місяців роботи на підприємстві; копію наказу про звільнення ОСОБА_1 ; розмір посадового окладу посади інженера стандартизації; розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 29.06.2017 по 23.03.2018; інформацію щодо результатів розгляду поданих грошових вимог.

Оскільки ліквідатор вимоги ухвали суду не виконав, суд 14.07.2020 постановив ухвалу, відповідно до якої розгляд заяви відклав на 10.09.2020 та повторно зобов`язав ліквідатора надати суду витребувані документи. У зв`язку із невиконанням ліквідатором вимог суду та неподанням необхідних документів для розгляду заяви по суті, суд відклав її розгляд на 30.09.2020 та повторно зобов`язав ліквідатора надати суду означені документи.

29.09.2020 через канцелярію суду ліквідатор подав пояснення щодо грошових вимог заявниці. У поясненнях вказав на те, що всі документи з кадрових питань банкрута було передано до Державного архіву Івано-Франківської області. Відтак з метою надання суду документів які витребовуються, ліквідатор звернувся із заявою про їх отримання до Державного архіву Івано-Франківської області та станом на 29.09.2020 відповіді не отримав.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Михайлишина В. В., 30.09.2020 судове засідання не відбулося.

01.10.2020 суд призначити розгляд заяви ОСОБА_1 на 20.10.2020 та повторно зобов`язав ліквідатора надати означені вище документи.

20.10.2020 ліквідатор у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав пояснення, у яких вказав на те, що станом на 19.10.2020 відповіді від Державного архіву Івано-Франківської області не отримано.

За наслідком судового засідання 20.10.2020 суд відклав розгляд заяви на 12.11.2020 та в черговий раз зобов`язав ліквідатора надати необхідні документи для розгляду заяви ОСОБА_1

12.11.2020 ліквідатор у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав пояснення у яких повідомив, що станом на 11.11.2020 відповіді з Державного архіву Івано-Франківської області не отримано.

Присутня у судовому засіданні ОСОБА_1 вказала на те, що неподання ліквідатором необхідних для розгляду заяви документів, порушує її право, як учасника провадження, на розгляд справи у розумні строки. Просила суд застосувати до ліквідатора захід процесуального примусу.

Розглянувши матеріали справи, суд вказує на таке.

Аналіз статей 1 та 61 Кодексу України з процедур банкрутства дозволяє дійти висновку, що ліквідатором є фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому Кодексом порядку.

Частиною 3 статті 12 Кодексу України з процедур банкрутства, під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено).

Відповідно до частин 8 та 9 статті 81 Господарського процесуального кодексу України, особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Суд вказує на те, що заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду ще 24.06.2020. Для визначення розміру грошових вимог суду необхідно ряд документів, які ліквідатора було зобов`язано надати. Так, відповідно до ухвал від 24.06.2020, від 14.07.2020, від 10.09.2020, від 01.10.2020, від 29.10.2020 суд зобов`язував ліквідатора надати довідку про розмір доходу ОСОБА_1 за останні шість місяців роботи на підприємстві; копію наказу про звільнення ОСОБА_1 ; розмір посадового окладу посади інженера стандартизації; розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 29.06.2017 по 23.03.2018; інформацію щодо результатів розгляду поданих грошових вимог. Станом на день постановлення цієї ухвали вимоги суду ліквідатором не виконані. Причиною неподання доказів ліквідатор вказує на відсутність таких у нього та не подання таких ліквідатору Державним архівом Івано-Франківської області. При цьому суд враховує те, що ліквідатор із заявою до Державного архіву Івано-Франківської області звернувся - 29.09.2020, тобто тільки через два місяці після постановлення ухвали від 14.07.2020, якою вперше було зобов`язано надати необхідні документи. Водночас суд вказує на те, що після звернення до Держархіву пройшло більше місяця, однак ліквідатором не вживаються жодні дії щодо отримання таких документів.

Неподання ліквідатором відомостей щодо результатів розгляду грошових вимог ОСОБА_1 та необхідних для її розгляду документів, не дає можливості суду своєчасно, у визначені Кодексом України з процедур банкрутства строки, розглянути грошові вимоги кредитора, що призводить до порушення строків проведення процедури банкрутства та прав учасників провадження на розгляд справи у розумні строки.

В свою чергу, невиконання ліквідатором ухвал суду від 24.06.2020, від 14.07.2020, від 10.09.2020, від 01.10.2020, від 29.10.2020 (які відповідно до приписів статей 232, 235 Господарського процесуального кодексу України є обов`язковим до виконання судовим рішенням, що набрало законної сили), є порушенням приписів частин 1, 2 статті 1291 Конституції України, частини 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", частини 1 статті 18 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим посадову особу відповідача може бути притягнуто до відповідальності, в тому числі кримінальної (ст. 382 Кримінального кодексу України).

Згідно із статтею 131 Господарського процесуального кодексу України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Статею 135 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку, зокрема, неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин.

При цьому, суд повідомляє, що відповідно до частини 2 статті 135 Господарського процесуального кодексу України у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд, з урахуванням конкретних обставин, стягує в дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від п`яти до п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (Рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України" від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (Рішення ЄСПЛ у справі "Мусієнко проти України" від 20.01.2011).

За змістом частини 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 встановлено у розмірі 2 102, 00 гривень.

Приймаючи до уваги наведені приписи процесуального законодавства, а також враховуючи неподання ліквідатором витребуваних судом документів та його пасивну поведінку щодо їх отримання, з метою спонукання до добросовісного виконання процесуальних обов`язків, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування до нього заходів процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі 6 306, 00 гривень, що складає три прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Суд звертає увагу ліквідатора, що за приписами частини 2 статті 132 Господарського процесуального кодексу України, застосування заходів процесуального примусу не звільняє його від обов`язку надати до суду витребувані документи.

При цьому суд повідомляє, що згідно із частиною 6 статті 135 Господарського процесуального кодексу України, суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, щодо якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

Керуючись статтями 2, 60 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 12, 135, 202, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Застосувати до арбітражного керуючого (ліквідатора) Седлецького О. В. (свідоцтво арбітражного керуючого від 03.07.2013 № 764) захід процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 6 306, 00 гривень за неподання доказів, витребуваних судом ухвалами від 24.06.2020, від 14.07.2020, від 10.09.2020, від 01.10.2020, від 29.10.2020 у справі № Б-11/45-3/270-21/145.

Стягнути з арбітражного керуючого (ліквідатора) Седлецького Олександра Валентиновича (вул. Пост-Волинська, 3, м. Київ, 03061; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; свідоцтво арбітражного керуючого від 03.07.2013 № 764) в дохід державного бюджету України - 6 306, 00 гривень (шість тисяч триста шість гривень) штрафу (отримувач коштів УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026007, Код класифікації доходів бюджету 21081100).

Стягувачем за ухвалою є:

Державна судова адміністрація України

(вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601; ідентифікаційний код: 26255795)

Боржником за ухвалою є:

арбітражний керуючий (ліквідатор) Седлецький Олександр Валентинович

( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки

платника податків: НОМЕР_1 ).

Відповідно до частини 2 статті 135 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом.

Строк пред`явлення ухвали до виконання з 13.11.2020 по 13.02.2021.

2. Відкласти розгляд заяви ОСОБА_1 про визнання грошових вимог на 30.11.2020 о 12:00 год.

Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Івано-Франківської області у м. Івано-Франківську по вул. Грушевського, 32, зал судових засідань № 8.

3. Повторно зобов`язати ліквідатора Седлецького О. С. у десятиденний строк з моменту отримання цієї ухвали надати суду:

- довідку про розмір доходу ОСОБА_1 за останні шість місяців роботи на підприємстві;

- копію наказу про звільнення ОСОБА_1 ;

- розмір посадового окладу посади інженера стандартизації;

- розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 29.06.2017 по 23.03.2018;

- інформацію щодо результатів розгляду поданих грошових вимог;

- копію актів про передачу документів з кадрових питань Івано-Франківського ОДОСП до Державного архіву Івано-Франківської області;

- докази звернення ліквідатора Седлецького О. С. до Державного архіву Івано-Франківської області з метою отримання вище означених документів.

4. Відповідно до частини 2 статті 135 Господарського процесуального кодексу України, у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд, з урахуванням конкретних обставин, стягує в дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від п`яти до п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

5. Явку ліквідатора Седлецького О. В. визнати обов`язковою.

6. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://if.arbitr.gov.ua/sud5010/.

7. Ухвала набирає законної сили 12.11.2020 та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду.

8. Повний текст ухвали складено 16.11.2020.

Суддя В. В. Михайлишин