ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2020 р. м. Київ Справа № 911/999/20

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Третьякової О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

справу № 911/999/20

За позовомФізичної особи підприємця Шестова Романа Васильовича ( АДРЕСА_1 )
ДоУправління житлово комунального господарства Біличі (08298, Київська обл., м. Ірпінь, смт Коцюбинське, вул. Меблева, 11-А)
Про стягнення 121290,48 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа підприємець Шестов Роман Васильович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом від 07.04.2020 про стягнення з Управління житлово-комунального господарства Біличі (далі відповідач) 120500,00 грн основної заборгованості з оплати робіт за підрядними договорами, 549,48 грн 3% річних та 241,00 грн інфляційних втрат. Також позивач просить судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договорами на здійснення технічного нагляду №01/08-2019 від 20.08.2019, №02/08.2019 від 20.08.2019 та №22/10-2019 від 10.09.2019 в частині повної та своєчасної сплати грошових коштів, а відтак у відповідача виникла заборгованість у розмірі 120500,00 грн. З огляду на наявність вказаної заборгованості позивачем нараховано відповідачу 549,48 грн 3% річних та 241,00 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.04.2020 у справі №911/999/20 залишено позовну заяву без руху в порядку ст.174 Господарського процесуального кодексу України, встановлено десятиденний строк для усунення недоліки позовної заяви.

В установлений судом строк від позивача надійшли пояснення з документами на виконання вимог ухвали від 27.04.2020 №911/999/20, якими позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №911/999/20, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у зв`язку з малозначністю справи в порядку п.1 ч.5 ст.12, ч.1 ст.247, ст.250 Господарського процесуального кодексу України, без повідомлення сторін, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу строк для подання відповіді на відзив. Також в ухвалі про відкриття провадження у справі суд звернув увагу сторін на те, що відповідно до п.4 розділу Х Прикінцеві положення Господарського процесуального кодексу України, в редакції, чинній на 20.05.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністром України з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Згідно з ч.1 ст.248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст.252 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Постановою Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 №211 від 11.03.2020 з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин, який в подальшому було неодноразово продовжено відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 №215 від 16.03.2020, Постанови Кабінету Міністрів України Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України №239 від 25.03.2020, Постанови Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 №255 від 02.04.2020, Постанови Кабінету Міністрів України Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України №291 від 22.04.2020, Постанови Кабінету Міністрів України Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України №343 від 04.05.2020, Постанови Кабінету Міністрів України Про встановлення карантину з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 №392 від 20.05.2020 та Постанови Кабінету Міністрів України Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 №641 від 22.07.2020.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020 №540-ІХ, який набрав чинності 02.04.2020, розділ Х Прикінцеві положення Господарського процесуального кодексу України доповнено пунктом 4, відповідно до якого процесуальні строки, в тому числі строки розгляду справи по суті, подання відзиву продовжуються на час дії карантину.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 18.06.2020 №731-ІХ, що набрав чинності 17.07.2020, п.4 розділу Х Прикінцеві положення Господарського процесуального кодексу України викладено у новій редакції, відповідно до якої: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 18.06.2020 №731-ІХ процесуальні строки, які були продовжені відповідно до п.4 розділу Х Прикінцеві положення Господарського процесуального кодексу України, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

У зв`язку з вищевикладеним, процесуальні строки, що були продовжені на час дії карантину, закінчилися 06.08.2020.

Ні в продовж, ні після закінчення 20-денного строку з дня набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 18.06.2020 №731-ІХ до суду не надходило від учасників справи або ж інших заінтересованих осіб жодних заяв.

У встановлений процесуальним законодавством та судом в ухвалі від 20.05.2020 строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, про наявність заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи у судовому засідання з повідомленням сторін не заявив. Про розгляд справи в господарському суді відповідач повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення №581 про вручення відповідачу 03.06.2020 копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вищеперелічених норм Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Вирішення даного спору відбувається після виходу судді з відпустки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Фізичною-особою підприємцем Шестовим Романом Васильовичем (далі виконавець, позивач) та Управлінням житлово-комунального господарства Біличі (далі замовник, відповідач) укладено договори на здійснення технічного нагляду №01/08-2019 від 20.08.2019, №02/08-2019 від 20.08.2019 та №22/10-2019 від 10.09.2019 (далі - договори).

Відповідно до п.1.1 договорів замовник доручає, а виконавець зобов`язується здійснювати, у відповідності до умов даного договору, технічний нагляд і контроль за дотриманням проектних рішень та вимог державних стандартів, будівельних норм і правил, а також контролю за якістю виконаних робіт та їх обсягами на об`єктах: Капітальний ремонт зовнішніх мереж водопостачання по вул. Бакала в селищі Коцюбинське Київської області, код ДК-02/:2015-45453000-7 капітальний ремонт і реставрація (далі договір 01/08-2019), Реконструкція мереж теплопостачання по вулиці Доківська та вулиці Пономарьова в селищі Коцюбинське Київської області, код ДК-02/:2015-45453000-7 капітальний ремонт і реставрація (далі договір №02/08-2019) та Реконструкція зовнішніх мереж теплопостачання по вулиці Пономарьова в селищі Коцюбинське Київської області, код ДК-02/:2015-45453000-7 капітальний ремонт і реставрація (далі договір №22/10-2019) відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 №903 Про авторський та технічний нагляд під час будівництва об`єкта архітектури.

Згідно з п.1.2 договорів замовник зобов`язується прийняти та оплатити зазначені роботи відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п.2.1 договорів обов`язками виконавця є: здійснення контролю за проведенням генеральною підрядною організацією будівельно - монтажних робіт; не допускати проведення та приймання виконаних робіт з капітального ремонту з порушенням вимог погодженої та затвердженої проектно-кошторисної документації, будівельних норм, правил, стандартів та технічних умов, затвердженого проекту, використання недоброякісних будівельних матеріалів, конструкцій, виробів; по мірі виконання своїх зобов`язань складати акт наданих послуг по технічному нагляду.

Згідно з п.2.2 договорів визначено права виконавця: отримати оплату за надання послуг згідно з умовами цього договору.

У п.2.3 договорів сторони погодили, що обов`язками замовника є: прийняти оформлені належним чином надані послуги та підписати акти здачі-приймання наданих послуг, що свідчать про виконання виконавцем своїх зобов`язань за цим договором. Після контролю за достовірністю актів здачі-приймання про надання послуг виконавцем, підписати ці акти в 5-денний термін з моменту їх одержання; провести оплату наданих послуг відповідно до умов даного договору.

Пунктом 3.1 договорів визначено, що загальна вартість послуг за цим договором визначається на підставі розрахунку.

Оплата за надання послуг здійснюється замовником за фактично надані послуги протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати підписання акту здачі-приймання (п.3.2 договорів).

У пункті 4.1 договорів сторони погодили, що приймання наданих послуг відбувається шляхом підписання сторонами акту здачі-приймання фактично виконаних робіт. Виконавець складає та направляє замовнику належним чином оформлений акт здачі-приймання наданих послуг.

Відповідно до п.4.2 договорів замовник зобов`язаний в 5-ти денний термін з моменту отримання від виконавця акту здачі-приймання наданих послуг, розглянути цей акт, і в разі відсутності зауважень (заперечень) підписати акт здачі-приймання наданих послуг і один примірник повернути виконавцю або скласти і надіслати на адресу виконавця мотивовану відмову від підписання акту здачі-приймання наданих послуг.

Згідно п.7.1 договорів за невиконання або неналежне виконання умов даного договору виконавець несе відповідальність згідно чинного законодавства України.

На виконання умов вказаних вище договорів сторонами складено та підписано:

- акт №1 від 30.09.2019 здачі-приймання робіт (надання послуг) за вересень 2019 року, згідно з яким відповідачем прийнято виконані позивачем роботи на суму 18000,00 грн;

- акт №2 від 31.10.2019 здачі-приймання робіт (надання послуг) за жовтень 2019 року, згідно з яким відповідачем прийнято виконані позивачем роботи на суму 18000,00 грн;

- акт №1 від 30.09.2019 здачі-приймання робіт (надання послуг) за вересень 2019 року, згідно з яким відповідачем прийнято виконані позивачем роботи на суму 26000,00 грн;

- акт №2 від 31.10.2019 здачі-приймання робіт (надання послуг) за жовтень 2019 року, згідно з яким відповідачем прийнято виконані позивачем роботи на суму 26000,00 грн;

- акт №1 від 30.10.2019 здачі-приймання робіт (надання послуг) за жовтень 2019 року, згідно з яким відповідачем прийнято виконані позивачем роботи на суму 58500,00 грн.

Тобто, на виконання умов вищезазначених договорів позивачем надано послуги, а відповідачем їх прийнято на загальну суму 146500,00 грн, що підтверджується вищепереліченими актами здачі-приймання робіт (надання послуг). Акти здачі-приймання робіт (надання послуг), завірені копії яких залучені до матеріалів справи, підписані в двохсторонньому порядку представниками сторін без будь яких зауважень та скріплені печатками підприємств.

Відповідачем в рахунок часткової оплати послуг з технічного нагляду сплачено позивачу 26000,00 грн за договором №02/08-2019 від 20.08.2019, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією банківської довідки від 07.05.2020, виданої Акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк.

За твердженнями позивача в результаті неналежного виконання відповідачем зобов`язань за зазначеними договорами по технічному нагляду у останнього утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 120500,00 грн, з вимогою про стягнення якої позивач звернувся до суду. Також, зважаючи на неналежне виконання відповідачем зобов`язань, позивачем нараховано 549,48 грн 3% річних та 241,00 грн інфляційних втрат.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні їх в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1,2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 903 Цивільного кодексу визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (ст.905 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.7 ст.193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Враховуючи, що відповідач свої грошові зобов`язання за укладеними договорами на здійснення технічного нагляду в повному обсязі та своєчасно не виконав, доказів протилежного матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про те, що позивач правомірно звернувся до суду з заявленими вимогами про стягнення основного боргу у розмірі 120500,00 грн, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі, як такі, що є обґрунтованими та доведеними.

У зв`язку з неналежним та несвоєчасним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за укладеними договорами на здійснення технічного нагляду позивачем заявлено до стягнення з відповідача 549,48 грн 3% річних за загальний період прострочення з 30.11.2019 по 31.01.2020 та 241,00 грн інфляційних втрат за загальний період прострочення з 30.11.2019 по 31.01.2020.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За правилами ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд здійснив перевірку розрахунку заявленої позивачем до стягнення суми 3 % річних з урахуванням суми простроченого основного боргу, передбачених договорами строків здійснення зобов`язань відповідача по оплаті послуг, заявленого позивачем періоду нарахування 3% річних, в наслідок чого стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних в сумі 515,00 грн. В решті позовних вимог про стягнення 34,48 грн 3% річних суд відмовляє з огляду на їх безпідставність.

Здійснивши перевірку розрахунку позивача заявлених до стягнення інфляційних втрат за загальний період прострочення з 30.11.2019 по 31.01.2020 (період визначений позивачем) суд встановив, що в заявленому позивачем періоді нарахування інфляційних втрат, інфляційне збільшення суми боргу складає: -52 (мінус п`ятдесят дві) грн 47 коп.

Згідно з положеннями ст.1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індекс споживчих цін (індекс інфляції) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці, тобто мала місце дефляція (п.п.3.2 п.3 Постанови Плеенуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України Про індексацію грошових доходів населення у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 24.04.2019 у справі №910/5625/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18, від 05.07.2019 у справі від 905/600/18.

Оскільки в період, за який позивачем розрахована сума інфляційних втрат, мала місце дефляція, то інфляційні втрати відсутні, а відтак суд відмовляє позивачу в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 241,00 грн, нарахованих на прострочену суму боргу в сумі 120500,00 грн за актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг) за період прострочки з 30.11.2019 по 31.01.2020 з огляду на їх безпідставність.

Згідно з ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

Належними у розумінні ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч. 1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 120500,00 грн основного боргу та 515,00 грн 3 % річних, як правомірні, обґрунтовані, документально підтверджені, відповідачем не заперечені та належним чином не спростовані. В інших вимогах позов задоволенню не підлягає.

Також, позивач просить покласти на відповідача понесені ним судові витрати.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

До складу судових витрат за ст.123 Господарського процесуального кодексу України відноситься судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи. При цьому, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

На підтвердження понесених судових витрат позивачем подано до суду платіжне доручення №0.0..1 від 07.04.2020 про сплату 2102,00 грн судового збору, договір про надання правової допомоги №11 від 10.03.2020, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №000813, розрахунок гонорару по договору про надання правової допомоги від 10.03.2020 №11 та дублікат квитанції №0.0..1 від 14.04.2020 на суму 2500,00 грн.

З наявних в матеріалах справи документів суд встановив, що 10.03.2020 Фізичною особою-підприємцем Шестовим Романом Васильовичем, в якості клієнта, та Адвокатським бюро Віктора Слівінського укладено договір про надання правової допомоги №1, за яким бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати правову допомогу щодо: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства); представництва та захисту інтересів клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративне правопорушення, органах державної виконавчої служби, органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної фіскальної служби України та усіх інших правоохоронних органах, органах Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України тощо з будь-яких питань (п.1.1 договору).

Відповідно до п.2.2 вказаного договору безпосереднє представництво інтересів клієнта від імені бюро за цим договором здійснює адвокат Слівінський Віктор Олександрович, свідоцтво №813 від 23.02.2017, видане Радою адвокатів Житомирської області.

Згідно з п. 3.1 договору сторони погодили, що розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами в сумі 10000,00 гривень, які клієнт сплачує на розрахунковий рахунок бюро.

Цей договір діє з моменту погодження сторонами усіх істотних умов та підписання сторонами тексту договору (п.4.1 договору).

В матеріалах справи міститься свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №000813 на ім`я адвоката Слівінського Віктора Олександровича.

Між сторонами договору про надання правової допомоги №11 підписано розрахунок гонорару по справі за позовом Фізичної особи-підприємця Шестова Р.В. до Управління житлово-комунального господарства Біличі, відповідно до якого було узгоджено вид робіт згідно договору, витрачений час та їх ціну, а саме:

- проведення вивчення та аналізу матеріалів і документів, наданих клієнтом, вивчення та аналіз судової практики, роз`яснень і коментарів (3 години) - 1500,00 грн;

- надання роз`яснень та консультацій клієнту (1 година) - 1000,00 грн;

- підготовка позовної заяви клієнту (5 годин) - 2500,00 грн;

- прибуття до господарського суду (витрати на дорогу, використання транспорту-6 годин) - 3000,00 грн;

- представлення інтересів клієнта в якості представника позивача в господарському суді (1 година) - 2000,00 грн.

Позивачем сплачено за надані послуги (роботи) відповідно до договору про надання правової допомоги №11 від 10.03.2020 суму 2500,00 грн, що підтверджується дублікатом квитанції №0.0..1 від 14.04.2020, яка додана до матеріалів справи.

Згідно з ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з частковим задоволенням позову судові витрати у справі №911/999/20 покладаються на сторін пропорційно до розміру задоволених вимог відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, з огляду на часткове задоволення позову, на користь позивача з відповідача підлягають присудженню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2097,22 грн та 2494,32 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Інших судових витрат, для їх покладення на відповідача, позивач не заявив.

Керуючись ст. 11, 73-80, 129, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Фізичної-особи підприємця Шестова Романа Васильовича до Управління житлово-комунального господарства Біличі про стягнення 121290,48 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління житлово-комунального господарства Біличі на користь Фізичної-особи підприємця Шестова Романа Васильовича 120500 (сто двадцять тисяч п`ятсот) грн 00 коп основного боргу, 515 (п`ятсот п`ятнадцять) грн 00 коп 3% річних, 2097 (дві тисячі дев`яносто сім) грн 22 коп витрати зі сплати судового збору та 2494 (дві тисячі чотириста дев`яносто чотири) грн 32 коп витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині позовних вимог Фізичної-особи підприємця Шестова Романа Васильовича до Управління житлово-комунального господарства Біличі про стягнення 34,48 грн 3% річних та 241,00 грн інфляційних втрат відмовити.

Позивач Фізична-особа підприємець Шестов Роман Васильович ( АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Відповідач Управління житлово-комунального господарства Біличі (08298, Київська обл., м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Меблева, 11-А, ідентифікаційний код 23579209).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13.11.2020.

Суддя О.О. Третьякова