ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2020 р. Справа № 910/12768/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Попікової О.В.

суддів: Корсака В.А.

Євсікова О.О.

розглянувши матеріали апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтаж ЗБВІК" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2020 (повний текст складено 27.07.2020)

у справі №910/12768/19 (суддя Лиськов М.О.)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтаж ЗБВІК"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ"

про стягнення 308140,80 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтаж ЗБВІК"

про зобов`язання вчинити дії

за участю секретаря судового засідання: Руденко Н.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: Бершадська Т.О., представник, довіреність б/н від 02.12.2019;

від відповідача:Сєдих Л.О., адвокат, свідоцтво №4780 від 17.12.2018, Жолудєв М.С., представник, довіреність №275 від 21.12.2019;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будмонтаж ЗБВІК" (надалі ТОВ «Будмонтаж ЗБВІК»/позивач за первісним позовом) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" (надалі ТОВ «Метінвест-СМЦ»/відповідач за первісним позовом) про стягнення 308 140,80 грн. заборгованості. Позов мотивований тим, що ТОВ «Метінвест-СМЦ» передало ТОВ «Будмонтаж ЗБВІК» давальницької сировини 634,482 тони, а ТОВ «Будмонтаж ЗБВІК» переробило її у готову продукцію вагою 657,826 тони, що свідчить про те, що готової продукції вироблено на 23,344 тони більше, ніж було отримано давальницької сировини, а тому з ТОВ «Метінвест-СМЦ» підлягають стягненню збитки у розмірі 308 140,80 грн., що дорівнює вартості власної сировини ТОВ «Будмонтаж ЗБВІК», використаної останнім для виготовлення готової продукції. Позов обґрунтований приписами статті 224 ГК України, якою врегульований порядок стягнення збитків.

ТОВ «Метінвест-СМЦ» подало зустрічну позовну заяву до ТОВ «Будмонтаж ЗБВІК» про зобов`язання повернути матеріали/давальницьку сировину (катанка 8-12 ст3пс моток, бухта) у кількості 96,153 тони. Стверджує, що ним було передано на переробку 919,321 тону давальницької сировини, проте з неї було виготовлено менше готової продукції на 96,153 тони. При цьому ТОВ «Метінвест-СМЦ» наголошує, що ТОВ «Будмонтаж ЗБВІК» взагалі не підтвердило кількість переданої ТОВ «Метінвест-СМЦ» готової продукції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.07.2020 первісний та зустрічний позови задоволені. Місцевий господарський суд, в частині розгляду первісного позову, послався на те, що позивачем за первісним позовом доведено виготовлення готової продукції більше ніж було передано відповідачем за первісним позовом давальницької сировини, а тому, з відповідача за первісним позовом підлягає стягнення вартість власної сировини, яку використав позивач за первісним позовом для виготовлення готової продукції.

В частині розгляду зустрічного позову, місцевий господарський суд виходив з того, що ТОВ «Метінвест-СМЦ» довів матеріалами справи передання ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» 919,321 тони давальницької сировини, що є на 96,153 тони менше, аніж отримав готової продукції від ТОВ «Метінвест-СМЦ», а тому, відповідач за зустрічним позовом зобов`язаний повернути позивачу за зустрічним позовом 96,153 тони давальницької сировини.

До Північного апеляційного господарського суду із апеляційними скаргами звернулися ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» та ТОВ «Метінвест-СМЦ».

ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» в апеляційній скарзі оскаржує рішення місцевого господарського суду в частині задоволення зустрічного позову; стверджує, що судом порушено норми процесуального права в частині дослідження наявних в матеріалах справи доказів; зазначає, що отримав від ТОВ «Метінвест-СМЦ» давальницької сировини менше, аніж виготовив з неї готової продукції.

ТОВ «Метінвест-СМЦ» в апеляційній скарзі просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині задоволення первісного позову, оскільки задоволення і зустрічного позову і первісного суперечить одне одному.

12.10.2020 від ТОВ «Метінвест-СМЦ» надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК», в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК», залишити в силі рішення місцевого господарського суду в частині задоволення зустрічного позову.

13.10.2020 від ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Метінвест-СМЦ», в якому заперечується проти задоволення його апеляційної скарги; просить залишити в силі рішення місцевого господарського суду в частині розгляду первісного позову в іншій частині скасувати.

Згідно із витягами з протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2020 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2020 прийнято до апеляційного провадження апеляційні скарги ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» та ТОВ «Метінвест-СМЦ»; розгляд апеляційних скарг призначено на 19.10.2020.

У судовому засіданні, яке мало місце 19.10.2020, було оголошено перерву на 04.11.2020.

У судовому засіданні 04.11.2020 присутні представники підтримали доводи своїх апеляційних скарги та просили їх задовольнити.

Заслухавши представників сторін у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 ЦК України).

За визначенням частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 6, 627, 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Якщо робота виконується з матеріалу замовника, у договорі підряду мають бути встановлені норми витрат матеріалу, строки повернення його залишку та основних відходів, а також відповідальність підрядника за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків (ч. 2 статті 840 ЦК України).

Як встановив місцевий господарський суд та вбачається з матеріалів справи, 08.02.2016 між ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» (виконавець) та ТОВ «Метінвест-СМЦ» (замовник) укладений договір №МКУ-323586/02/16, предметом якого є виконання робіт з переробки катанки в проволоку класу ВР-1 по ДСТУ 6727-80 діаметром 2,2-6,0 мм, в проволоку загального призначення по ДСТУ 3282-74 діаметром 1,2-6,0 мм та круг діаметром 5,5-14,0 мм. Роботи виконуються із матеріалу замовника (ТОВ «Метінвест-СМЦ») (надалі матеріал), номенклатура і кількість якого зазначається в додатках до цього договору (п. 1.1.).

Відповідно до п. 1.2. договору виконавець (ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК») зобов`язується прийняти матеріал, переробити його в проволоку (надалі готова продукція) у відповідності з технологічною схемою, що міститься на підприємстві виробника.

Замовник зобов`язується надати матеріал та оплатити вартість послуг з переробки матеріалу в готову продукція, а також прийняти готову продукцію на умовах, визначених у цьому договорі та додатках до нього. Назва, асортимент, ціна, якість, кількість та строки поставки матеріалу та готової продукції узгоджується сторонами та зазначається у відповідних додатках, які є невід`ємною частиною договору. Право власності на матеріал та готову продукцію належить замовнику. Відходи, отримані при переробці матеріалу, є власністю виконавця (п.п. 1.3., 1.4., 1.5. договору). Відповідно до п. 4.1. вартість робіт з переробки металу у готову продукцію зазначається у додатках, які є невід`ємною частиною договору.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами було підписано п`ять (5) додатків до договору №МКУ-323586/02/16 від 08.02.2016, відповідно до яких ТОВ «Метінвест-СМЦ» було зобов`язано передати ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» 910 тон матеріалу (давальницької сировини), а останнє повинно було переробити його у готову продукцію такою ж вагою:

- Додаток №1 від 01.06.2016, відповідно до якого ТОВ «Метінвест-СМЦ» зобов`язалося передати ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» 60 тон катанки на переробку, а ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» зобов`язалося виготовити 60 тон дроту; поставка готової продукції - в червні 2016 року

- Додаток №2 від 14.06.2016, відповідно до якого ТОВ «Метінвест-СМЦ» зобов`язалося передати ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» 140 тон катанки на переробку, а ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» зобов`язалося виготовити 80 тон дроту та 60 тон кругів; поставка готової продукції - липень-вересень 2016 року

- Додаток №3 від 10.10.2016, відповідно до якого ТОВ «Метінвест-СМЦ» зобов`язалося передати ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» 280 тон катанки на переробку, а ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» зобов`язалося виготовити 40 тон дроту ОК ТО 1,2 мм, 80 тон проволоки ВР-1 4-5 мм, 160 тон кругів; поставка готової продукції - в жовтні 2016 року;

- Додаток №4 від 23.11.2016, відповідно до якого ТОВ «Метінвест-СМЦ» зобов`язалося передати ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» 240 тон катанки на переробку, а ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» зобов`язалося виготовити 60 тон дроту ОК ТО 1,2 мм, 180 тон кругів; поставка готової продукції - в листопаді-грудні 2016 року;

- Додаток №5 від 23.11.2016, відповідно до якого ТОВ «Метінвест-СМЦ» зобов`язалося передати ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» 190 тон катанки на переробку, а ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» зобов`язалося виготовити 190 тон кругів; поставка готової продукції має відбутися в грудні 2016 року;

Згідно з розділом 3 договору, поставка матеріалу проводиться замовником на умовах, вказаних у додатках, відповідно до правил «Інкотермс» в редакції 2010 року. Відвантаження готової продукції виконується виконавцем зі складу виконавця на умовах, зазначених у додатках відповідно до правил «Інкотермс» в редакції 2010 року. Датою поставки матеріалів та готової продукції вважається дата підписання акта приймання-передачі матеріалу або готової продукції або товарно-транспортною накладною. В п. 5.2. договору сторони узгодили, що приймання готової продукції по якості та кількості відбувається на підставі акту виконаних робіт з переробки металу в готову продукцію та сертифікату якості на готову продукцію.

Колегією суддів досліджені матеріали справи та встановлено наявність товарно-транспортних накладних, якими підтверджується постачання ТОВ «Метінвест-СМЦ» ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» металопрокату (матеріалу/ давальницької сировини). Вбачається за необхідне зосередитися на дослідженні цих товарно-транспортних накладних (надалі ТТН), з огляду на їх різне оформлення.

Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 №363 (у редакції чинній у 2016 році), товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

У п. 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.1995 № 88, прописана така норма: «Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою».

Відповідно до ч. 1 статті 58-1 ГК України (в редакції 2016 року) суб`єкт господарювання може мати печатку.

Як зазначено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.12.2018 у справі № 910/19702/17 відсутність у видаткових накладних назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки покупця, не може свідчить про те, що такі видаткові накладні є неналежними доказами у справі. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними.

Колегією суддів встановлено, що в матеріалах справи містяться ТТН, надані ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» на підтвердження отримання від ТОВ «Метінвест-СМЦ» металопрокату, в яких міститься підпис (прізвище) працівника ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК», скріплений відтиском печатки вказаного товариства, а саме: ТТН №81893036 від 01.06.2016 - 18,600 тон, ТТН №8189295 від 01.06.2016 - 18,530 тон, ТТН №82019549 від 14.07.2016 - 18,675 тон, №82024101 від 14.07.2016 - 18,850 тон, ТТН №82217634 від 14.09.2016 - 18,700 тон, ТТН №82218124 від 14.09.2016 - 18,590 тон, ТТН №820208819 від 15.09.2016 - 18,875 тон, ТТН №82218221 від 15.09.2016 - 18,900 тон, ТТН №82256373 від 10.10.2016 - 20,914 тон, ТТН №82291235 від 10.10.2016 - 20,561 тон, ТТН №82291110 від 11.10.2016 - 18,865 тон, ТТН №82291522 від 11.10.2016 - 20,751 тон, ТТН №92281790 від 11.10.2016 - 18,781 тон, ТТН №82296706 від 11.10.2016 - 20,741 тон, ТТН №82328083 від 20.10.2016 - 20,461 тон,ТТН №82325043 від 21.10.2016 - 20,604 тон, ТТН №82333774 від 21.10.2016 - 20,576 тон, ТТН №82325042 від 21.10.2016 - 20,663 тон, ТТН №82338803 від 24.10.2016 - 20,558 тон, №82337907 від 26.10.2016 - 18,700 тон, ТТН №82325470 від 27.10.2016 - 22,532 тон, ТТН №82341095 від 27.10.2016 - 20,941 тон, ТТН №82337611 від 27.10.2016 - 16,794 тон, ТТН №82341096 від 27.10.2016 - 18,735 тон, ТТН №82379722 від 02.11.2016 - 22,337 тон, ТТН №82444556 від 23.11.2016 - 20,706 тон, ТТН №82428720 від 23.11.2016 - 20,611 тон,ТТН №82443858 від 24.11.2016 - 20,901, ТТН №82451254 від 25.11.2016 - 20,681 тон, ТТН №82467841 від 02.12.2016 - 18,735 тон, ТТН №82549685 від 28.12.2016 - 20,646 тон.

ТОВ «Метінвест-СМЦ», в свою чергу, також надало в матеріали справи ряд товарно-транспортних накладних, серед яких лише одна підписана особою, підпис якої скріплений печаткою ТОВ «Будмонтаж-ЗбВІК», а саме: ТТН №82291234 від 10.10.2016 - 20,980 тон. Усі інші товарно-транспортні накладні, подані ТОВ «Метінвест-СМЦ» до матеріалів справи, містять лише підпис, або підпис та прізвище ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які нібито прийняли металопрокат від імені ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» (вантажоодержувача), без печатки самого товариства. Отримання товару за цими товарно-транспортними накладними заперечується з боку ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК».

Із наявної в матеріалах справи довідки про кваліфікацію та досвід роботи керівників, ІТР та працівників ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працює на вказаному товаристві, проте, матеріали справи не містять доказів уповноваження вказаної особи на отримання від імені ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» металопрокату від ТОВ «Метінвест-СМЦ». Прізвища ОСОБА_2 вказана довідка не містить взагалі.

Відповідно до статей 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Як зазначив Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 26.10.2020 у справі №907/477/20 «стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.».

Відповідно до ч. 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з наведеного, враховуючи наявність наданих ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» та ТОВ «Метінвест-СМЦ» товарно-транспортних накладних, які по різному оформлені, колегія суддів схиляється до висновку про те, що подані ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» накладні, підписи осіб на яких скріплені печаткою цього товариства, а також товарно-транспортна накладна, надана ТОВ «Метінвест-СМЦ», яка також підписана та скріплена печаткою ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК», є більш вірогідними доказами отримання ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» від ТОВ «Метінвест-СМЦ» металопрокату у кількості, що зазначена в них, аніж товарно-транспортні накладні, надані ТОВ «Метінвест-СМЦ», які не містять печатки ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК», а підписані з його боку особами, повноваження яких на вчинення таких дій від імені товариства матеріали справи не містять.

Отже, колегія суддів, враховуючи наведені обставини, не погоджується із висновком місцевого господарського суду, зробленого на підставі усіх товарно-транспортних накладних, які надало ТОВ «Метінвест-СМЦ», на підтвердження поставки ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» давальницької сировини (матеріалу) у кількості 919,321 тон, а відтак, не погоджується із задоволенням місцевим господарським судом зустрічного позову про стягнення з ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» давальницької сировини у кількості 96,153 тони (різниці між переданою давальницькою сировиною і виготовленою готовою продукцією).

Поряд з цим, наданими ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» товарно-транспортними накладними, перелік яких вказано вище, а також наданої ТОВ «Метінвест-СМЦ» товарно-транспортної накладної, номер якої також вказано вище по тексту цієї постанови, підтверджуються доводи ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» про отримання від ТОВ «Метінвест-СМЦ» давальницької сировини у кількості 634, 482 тони (тобто кількості, що не перевищує загальну кількість давальницької сировини за цими товарно-транспортними накладними).

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як вже зазначалось, у п. 3.3. договору сторони погодили, що датою поставки, зокрема, готової продукції, є дата підписання акту приймання-передачі або товарно-транспортної накладної. Відповідно до п. 5.2. приймання готової продукції по якості і кількості проводиться, зокрема, за актами виконаних робіт по переробці матеріалу в готову продукцію.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, встановила, що сторонами - ТОВ «Метінвест-СМЦ» (замовником) та ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» (виконавцем) складено, підписано та скріплено печатками вказаних товариств ряд актів приймання-передачі (надання послуг) без жодних зауважень, відповідно до яких, ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» були проведені роботи (надані послуги) по договору №МКУ-323586/02/16 від 08.02.2016 з переробки матеріалу в готову продукцію, а саме: акт № ОУ-0000016 від 16.06.2016 -19.458 т (переробка катанки в дріт), акт № ОУ-0000017 від 11.07.2016 - 21.116 т (переробка катанки в дріт), акт № ОУ-0000021 від 15.08.2016 р -21.098 т (переробка катанки в дріт), акт № ОУ-0000025 від 14.09.2016 - 21.81 т (переробка катанки в дріт та круг), акт № ОУ-0000026 від 27.09.2016 -20.744 т (переробка катанки в круг), акт № ОУ-0000027 від 04.10.2016 -16.798 т (переробка катанки в круг), акт №ОУ-0000028 від 07.10.2016 - 22.032 т (переробка катанки в дріт), акт № ОУ-0000031 від 18.10.2016 -19.71 т (переробка катанки в круг), акт № ОУ-0000032 від 24.10.2016 -20.3 т (переробка катанки в дріт), акт № ОУ-0000033 від 24.10.2016 -20.190 т (переробка катанки в круг), акт № ОУ-0000034 від 24.10.2016 - 19.888 т (переробка катанки в круг), акт № ОУ-0000035 від 25,10.2016 -20.988 т (переробка катанки в дріт), акт № ОУ-0000036 від 25.10.2016 - 20.132 т (переробка катанки в круг), акт № ОУ-0000037 від 01.11.2016 -20.344 т (переробка катанки в круг), акт № ОУ-0000038 від 02.11.2016 -20.466 т (переробка катанки в круг), акт № ОУ- 0000039 від 03.11.2016 -20.912 т (переробка катанки в дріт), акт № ОУ-0000040 від 05,11.2016 -20.596 т (переробка катанки в круг), акт № ОУ-0000041 від 05.11.2016 -20.714 т (переробка катакни в круг), акт № ОУ-0000042 від 08.11.2016 -20.542 т (переробка катакни в круг), акт № ОУ- 0000046 від 14.11.2016 -20.774 т (переробка катанки в круг), акт № ОУ-0000047 від 14.11.2016 -20.974 т (переробка катанки в круг), акт № ОУ-0000048 від 19.11.2016 -21.213 т (переробка катанки в круг), акт № ОУ-0000049 від 25.11.2016 -21.484 т (переробка катанки в круг), акт № ОУ-0000050 від 30.11.2016 -20.074 т (переробка катанки в круг), акт № ОУ-0000051 від 30.11.2016 -19.942 т (переробка катанки в круг), акт № ОУ-0000052 від 09.12.2016 -20.466 т (переробка катанки в круг), акт № ОУ-0000053 від 12.12.2016 -21.296 т (переробка катанки в круг), акт № ОУ- 0000054 від 12.12.2016 -20.120 т (переробка катанки в дріт), акт № ОУ-0000055 від 12.12.2016 -20.466 т (переробка катанки в круг), акт № ОУ-0000059 від 19.12.2016 -19.362 т (переробка катанки в круг і дріт), акт № ОУ-0000060 від 19.12.2016 -21.906 т (переробка катанки в круг), акт № ОУ- 0000061 від 26.12.2016 -21.920 т (переробка катанки в круг).

Колегія суддів, перевіривши вказані акти, встановила, що акт № ОУ-0000036 від 25.10.2016 - 20.132 т, не підписаний з боку ТОВ «Метінвест-СМЦ», а тому, колегія суддів не враховує його при обрахуванні загальної кількості переробленої сировини в готову продукцію. Водночас, відмінусування вказаної у зазначеному акті переробленої сировини у готову продукцію ваги (20,132 т), а також враховуючи положення ч. 2 статті 237 ГПК України (межі розгляду позову), не впливає на зазначений ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» у позовній заяві об`єм переробленої сировини у готову продукцію у 2016 році, а саме: 657,826 тони.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 8.7. договору, строк дії останнього до 31.12.2016, а в частині грошових розрахунків - до їх повного виконання. Відповідно до п. 8.9. договору, усі додатки, зміни та доповнення до цього договору мають бути викладені виключно в письмовій формі за наявності згоди обох сторін і оформляються додатковими угодами, які є невід`ємними частинами цього договору.

Матеріали справи не містять належних письмових доказів продовження дії договору №МКУ-323586/02/16 на наступний термін, позаяк, враховуючи строки поставки готової продукції, вказані у додатках №№1-5 до договору (останній термін поставки це грудень 2016 року), надані ТОВ «Метінвест-СМЦ» акти приймання-передачі (надання послуг) датовані 2017 роком колегією суддів не беруться до уваги.

ТОВ «Метінвест-СМЦ» як у відзиві на позовну заяву, так і в апеляційній скарзі, стверджувало про те, що у справі відсутній жодний документ (акт приймання-передачі готової продукції), що підтверджує факт передачі йому готової продукції від ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК».

Вказані доводи скаржника оцінюються судом критично з огляду на те, що, по-перше, п. 5.2. договору передбачено приймання готової продукції за актами виконаних робіт з переробки металу в готову продукцію (які досліджувалися вище), а не актами приймання-передачі готової продукції, по-друге, із матеріалів справи та пояснень ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» постає висновок про те, що саме в актах здачі-приймання робіт (надання послуг) фіксувалися кількість використаного для виробництва металопрокату та обсяги послуг по переробці матеріалу в готову продукцію, які і використовувалися як підтвердження факту передачі готової продукції ТОВ «Метінвест-СМЦ». Інших актів приймання-передачі відмінних від актів здачі-приймання робіт (надання послуг) матеріали справи не містять, навіть в частині приймання готової продукції, з кількістю отримання якої погоджується ТОВ «Метінвест-СМЦ».

Відповідно до ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

ТОВ «Метінвест-СМЦ» не доведено належними та допустимими доказами складення між сторонами інших актів приймання готової продукції у спосіб, відмінний аніж за актами здачі прийняття робіт (надання послуг), про які вказувалося вище.

Крім того, ТОВ «Метінвест-СМЦ» у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі стверджує про те, що уся готова продукція була виготовлена лише із давальницької сировини, яку товариство передавало ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» для переробки в готову продукцію.

Стосовно таких доводів, колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджується оплата ТОВ «Метінвест-СМЦ» вартості робіт з переробки металу відповідно до актів приймання-передачі (надання послуг), які досліджувалися вище, саме в обсязі 657,826 тони, а не в обсязі 634,826 тони (саме стільки, як встановлено вище, було поставлено ТОВ «Метінвест-СМЦ» давальницької сировини ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК»), що свідчить про те, що ТОВ «Метінвест-СМЦ» визнало обсяг переробленої ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» саме такої кількості давальницької сировини - 657,826 тон. та, відповідно, прийняло готову продукцію як підтверджується матерілами справи саме в такому обємі (такої ваги).

Як зазначалося вище, в якості нормативно-правового обґрунтування заявленого позову ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» посилається на норми статей 216, 224 ГК України, які регулюють порядок відшкодування збитків учасником господарських відносин.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах відсутні правові підстави для застосування до ТОВ «Метінвест-СМЦ» такого виду відповідальності як стягнення збитків, оскільки для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками, вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Слід зазначити, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків. В даному випадку ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» не доведено наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, а із відносин, що склалися у сторін за договором, не вбачається завдавання збитків однією стороною іншій.

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, суд самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15, від 04.12.2019 у справі №917/1739/17.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Положення глави 83 ЦК України (набуття, збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Наведена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17.

Як уже зазначалося вище, у пункті 1.1. договору сторонами погоджено, що роботи по договору виконуються із матеріалу замовника, номенклатура та кількість якого вказується у додатках до даного договору.

Водночас, враховуючи встановлені у цій справі обставини, а саме: - погодження сторонами у додатках №№1-5 до договору постачання ТОВ «Метінвест-СМЦ» 910 тон давальницької сировини, - фактичне передання ТОВ «Метінвест-СМЦ» ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» давальницької сировини у кількості меншій ніж ним була оплачена вартість робіт з переробки сировини у готову продукцію відповідно до актів приймання-передачі (надання послуг), які досліджувалися вище (оплачено за переробку 657,826 тон сировини в готову продукцію; поставлено давальницької сировини - 634,826 тон), аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що питання про відшкодування вартості переданої відповідачу готової продукції, яка була виготовлена ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» не з наданих йому ТОВ «Метінвест-СМЦ» матеріалів, а з власних, виходить за межі правового регулювання укладеного між сторонами договору, яким сторони погодили виготовлення продукції із матеріалу замовника.

Отже, враховуючи, що ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» на обґрунтування своїх вимог послалося не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про необхідність здійснення правильної кваліфікації правовідносин та про застосування для прийняття рішення не статей, що регулюють порядок стягнення збитків, як вказав позивач в обґрунтування позову, а статей, що регулюють безпідставно отримане майно та порядок його повернення або ж його вартості.

При цьому колегія суддів зазначає, що в даному випадку не здійснюється заміна судом позовної вимоги, як стверджує ТОВ «Метінвест-СМЦ» в апеляційній скарзі, а здійснюється правильна кваліфікація правовідносин та застосовуються ті норми права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, що кореспондується з позицією Великої палати Верховного Суду, про яку вказувалося вище.

Отже, заявлені ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» до стягнення з ТОВ «Метінвест-СМЦ» грошові кошти є вартістю власного металопрокату, придбаного та використаного ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» для виготовлення готової продукції.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що здійснивши власний перерахунок вартості використаного ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» власного матеріалу, документи на придбання якого містяться в матеріалах справи (рахунок-фактура №), колегія суддів зауважує, що вартість придбаного товариством матеріалу становить 277464,00 грн. разом з ПДВ, інших доказів, які б підтверджували вартість матеріалу, придбаного ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» в розмірі заявленого ним первісного позову, матеріали справи не містять і на них відсутнє посилання ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» в позовній заяві та в апеляційній скарзі. З огляду на викладене суд вважає правомірними та обґрунтованими вимоги за первісним позовом про стягнення з ТОВ «Метінвест-СМЦ» грошових коштів у розмірі 277464,00 грн., а не в задоволеному місцевим господарським судом.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі "Трофимчук проти України" №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

За таких обставин решту аргументів скаржників, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття даної постанови.

Згідно з п. 2) ч. 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 277 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про часткове задоволення первісного позову та про відмову у задоволенні зустрічного позову, позаяк оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2020 у даній справі підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги ТОВ «Метінвест-СМЦ» у відповідності до статті 129 ГПК України частково покладається на ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» відповідно до розміру задоволених позовних вимог за первісним позовом.

Судовий збір за подання апеляційної скарги ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» у відповідності до статті 129 ГПК України покладається на ТОВ «Метінвест-СМЦ».

Керуючись статтями 74, 129, 269, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2020 у справі №910/12768/19 задовольнити. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Метінвест-СМЦ» до ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» відмовити.

2. Апеляційну скаргу ТОВ «Метінвест-СМЦ» задовольнити частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2020 скасувати в частині задоволення первісного позову про стягнення з ТОВ «Метінвест-СМЦ» на користь ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» 308140,80 грн.

В цій частині прийняти нове рішення, яким первісний позов ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» до ТОВ «Метінвест-СМЦ» задовольнити частково. Стягнути з ТОВ «Метінвест-СМЦ» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15А, код ЄРПОУ 32036829) на користь ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» (21022, м. Вінниця, вул. Айвазовського, буд. 4-А, код ЄРПОУ 35527011) 277464,00 грн. (двісті сімдесят сім тисяч чотириста шістдесят чотири гривні).

В іншій частині позовних вимог за первісним позовом ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» до ТОВ «Метінвест-СМЦ» відмовити.

3. Стягнути з ТОВ «Метінвест-СМЦ» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15А, код ЄРПОУ 32036829) на користь ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» (21022, м. Вінниця, вул. Айвазовського, буд. 4-А, код ЄРПОУ 35527011) 27518,10 грн. за подання апеляційної скарги.

4. Стягнути з ТОВ «Будмонтаж-ЗБВІК» (21022, м. Вінниця, вул. Айвазовського, буд. 4-А, код ЄРПОУ 35527011) на користь ТОВ «Метінвест-СМЦ» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15А, код ЄРПОУ 32036829) 690,23 грн. за подання апеляційної скарги.

5. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

6. Справу № 910/12768/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 09.11.2020.

Головуючий суддя О.В. Попікова

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков